У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2017 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого СВ Ужгородського відділу поліції Головного Управління національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором, про застосування відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода, Закарпатської області громадянина України, українця, з неповною середньою освітою - 6 класів школи, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.2 ст. 186 КК України

запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, -
В С Т А Н О В И В:
З клопотання та матеріалів кримінального провадження вбачається, що 11 квітня 2017 року слідчим відділом Ужгородського відділу поліції Головного Управління національної поліції в Закарпатській області розпочате досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001003, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.2 ст.186 КК України.

Згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 11 квітня 2017 року, близько 05.00 години ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходячи з потерпілим ОСОБА_8 , 1978 року народження по ґрунтовій доріжці неподалік залізничних колій залізничного вокзалу м.Ужгорода, Закарпатської області, який розташований за адресою: м.Ужгород, вул.Станційна, 9, діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які виникли під час словесної перепалки з ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків підійшов до потерпілого на відстань витягнутої руки, з метою спричинення фізичного болю схопив руками за шию та повалив на землю, після чого почав наносити удари руками зжатими в кулаки в область голови та тулуба потерпілого, в результаті чого останній почав прикривати руками голову від ударів, в подальшому ОСОБА_7 перебуваючи в положенні стоячи наніс потерпілому близько трьох ударів ногами в область тулуба справа, в момент коли останній знаходився лежачи на спині, в результаті чого спричинив йому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Згідно висновку експерта №303 від 12.05.2017, на момент судово - медичного обстеження на тілі гр. ОСОБА_8 , 1978 р.н., виявлено тілесні ушкодження у вигляді: садна на шкірних покривах лоба по центру, садна на спинці носа по центру. Згідно консультації травматолога у нього виявлено: «Перелом 5 та 7 ребра по передній аксілярній лінії справа». Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею по ударному механізму дії, якими могли бути затиснуті в кулак руки та обуті ноги сторонньої людини. Тілесні ушкодження виявлені у гр. ОСОБА_8 , 1978 р.н., могли виникнути при конкретних обставинах справи про які він розповідає і вкладаються в час пригоди, що мала місце 11.04.2017 року. В момент отримання тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_8 , міг знаходитися як у вертикальному або близькому до нього положенні так і у горизонтальному або близькому до нього положенні, і міг бути повернутий як задньою так і передньою поверхнею тулуба до джерела спричинення тілесних ушкоджень. Малоймовірно, що тілесні ушкодження виявлені у гр. ОСОБА_8 були спричинені собі власноручно або ж в результаті вільного падіння потерпілого з висоти власного зросту, оскільки тілесні ушкодження є більш характерні для локальних ударів. Тілесні ушкодження у вигляді саден на обличчі мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як 6-ть днів і по цій ознаці згідно п.2.3.5. «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Тілесні ушкодження у вигляді «Перелом 5 та 7 ребра по передній аксілярній лінії справа» привели до розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більше як 21 день) і за цією ознакою згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як ушкодження середньої тяжкості, які в момент їх спричинення не були небезпечними для життя і здоров`я.Тим самим, своїми умисними діями ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.122 КК України, «Умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження», тобто умисне ушкодження яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 11 квітня 2017 року, близько 05.00 години ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходячи з потерпілим ОСОБА_8 , 1978 року народження по ґрунтовій доріжці неподалік залізничних колій залізничного вокзалу м.Ужгорода, Закарпатської області, який розташований за адресою: м.Ужгород, вул.Станційна, 9, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, які виникли під час словесної перепалки з ОСОБА_8 , підійшов до потерпілого на відстань витягнутої руки, з метою спричинення фізичного болю схопив руками за шию та повалив на землю, після чого почав наносити удари руками зжатими в кулаки в область голови та тулуба потерпілого, в результаті чого останній почавприкривати руками голову від ударів, в подальшому ОСОБА_7 перебуваючи в положенні стоячи наніс потерпілому близько трьох ударів ногами в область тулуба справа, в момент коли останній знаходився лежачи на спині, в результаті чого спричинив йому середньої тяжкості тілесні ушкодження. Припинивши протиправні дії направлені на спричинення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 продовжував знаходитись біля потерпілого, де в ході подальшої розмови помітивши мобільний телефон та грошові кошти у кишені куртки ОСОБА_8 , користуючись безпораднім станом останнього, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна ОСОБА_7 силою схватив потерпілого ОСОБА_8 за одяг та шляхом ривка відкрито заволодів належним йому мобільним телефоном марки «Nomi», чорного кольору, із СІМ карткою мобільного оператора "Vodafone" № НОМЕР_1 , який знаходився у внутрішній кишені куртки потерпілого та грошовими коштами в розмірі 400 гривень, після чого покинув місце вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до висновку товарознавчої експертизи №11/242 від 17.05.2017 залишкова вартість мобільного телефону «Nomi», бувшого у використанні із врахуванням ознак зносу станом цін на 11 квітня 2017 року становить 198.60 грн., а тому діями ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 було завдано матеріального збитку на загальну суму 598.60 грн. Тим самим, своїми умисними діями, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.186 КК України, - відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене повторно. У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ужгорода, Закарпатської області громадянин України, українець, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий. Таким чином, враховуючи що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину за який передбачено покарання до 6 років позбавлення волі, тобто злочин який відносяться до категорії тяжких злочинів, а тому наявні підстави вважати, що він усвідомлюючи неминучість та тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку визнання винним, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, тобто наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Крім цього, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_7 вже вчиняв злочини, зокрема востаннє притягувався до кримінальної відповідальності Закарпатським міськрайонним судом 08.09.2016 року за вчинення аналогічних корисливих кримінальних правопорушень та на даний час підозрюється у вчиненні злочину проти власності та злочину проти життя та здоров`я особи, тому є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявний ризик передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України. Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Підозра, висунута ОСОБА_7 повністю підтверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування, зокрема протоколом прийняття заяви у гр. ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 11.04.2017, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 12.04.2017, протоколом пред`явлення потерпілому ОСОБА_8 особи для впізнання від 12.04.2017, протоколом огляду місця події від 12.04.2017, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 16.05.2017, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 від 16.05.2017, висновком судово-медичної експертизи №303 від 12.05.2017, висновком товарознавчої експертизи №11/242 від 17.05.2017. Крім того, як вже зазначалось вище, ОСОБА_7 ніде не працює, не має постійного джерела доходів, його майновий стан незадовільний, неодружений, утриманців не має. Аналіз особистості ОСОБА_7 із зібраних характеризуючих даних вказує на байдуже ставлення ним до дотримання правових норм, ігноруванням громадських інтересів, відсутність соціальної пристосованості у суспільстві. Вказані обставини свідчать про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт, стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , так як такі ним дотримані не будуть. Отже, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 122 та ч.2 ст.186 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 у виді домашнього арешту, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили таке задовольнити з огляду на вищевикладені обставини.

Підозрюваний ОСОБА_7 після роз`яснення змісту клопотання не заперечив проти задоволення такого.

Захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти заявленого клопотання, просив суд обрати відносно ОСОБА_7 більш м"який запобіжний захід.

Заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого, підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ч. 2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.2 ст. 186 КК України, який відноситься до категорії тяжких, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, раніше судимий, за вчинення аналогічних корисливих кримінальних правопорушень, ніде не працює, не має постійного джерела доходів, його майновий стан незадовільний, неодружений, утриманців не має, а тому наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_7 буде переховуватись від органу досудового розслідування прокурора та суду чим перешкоджати встановленню об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є підставним та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода, Закарпатської області громадянина України, українця, з неповною середньою освітою - 6 класів школи, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч.2 ст. 186 КК України - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, в період доби з 23.00 по 06.00 годину.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язок прибувати до слідчого СВ Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_6 , прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 або суду за першою вимогою;

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 .

Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Ужгородського ВП ГУ НП України в Закарпатській області.

Роз`яснити ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом до 19 липня 2017 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1