Справа № 408/5532/16-к
Провадження № 11-кп/782/149/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4 прокурора ОСОБА_5

розглянувши 8 червня 2017 року на відкритому судовому засіданні в залі суду в міста Сєвєродонецька кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Біловодського районного суду Луганської області від 21 березня 2017 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Комишне Станично-Луганського району Луганської області, не одруженого, не працюючого, раніше не засудженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним: за ч.2 ст.121 КК України та призначене покарання 8 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання слід рахувати з 18 квітня 2016 року, на підставі ст. 72 КК України з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. В строк відбування покарання зараховано строк знаходження під вартою з 15.04.2016р.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 351,84грн.
Запобіжний захід залишено тримання під вартою, питання про речові докази вирішені відповідно до вимог ст.100 КПК України,

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у тому, що 14 квітня 2016 року о 20 годин він разом з ОСОБА_7 знаходилися в салоні автомобіля «Шевроле АВЕО» державний номерний знак НОМЕР_1 , який стояв навпроти будинку АДРЕСА_2 .

У ОСОБА_6 під час сварки виник раптовий умисел на заподіяння ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження ножем, який був у нього. Реалізуючи злочинний намір, ОСОБА_6 ножем наніс три удари в праву ногу ОСОБА_7 , який намагався покинути салон автомобіля, а потім наніс удар ножем в ліву гомілку та кілька ударів в спину, після чого покинув місце скоєння злочину. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 помер.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 76 від 15.05.2016 року смерть ОСОБА_7 настала від множинних колото-різаних поранень тулубу та правої нижньої кінцівки з пошкодженням судин, яка ускладнилась розвитком гострої крововтрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 наводить доводи невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, призначення надто сурового покарання без урахування даних про особу та обставин по справі.

Вказує, що суд не врахував ті обставини, що потерпілий сам спровокував його на конфлікт, а саме: погрожував йому, та спричинив легкі тілесні ушкодження, що підтверджують свідки по справі. Не бажав сварки з потерпілим, якому спричинив тілесні ушкодження у результаті самооборони. По справі не проведене судова-токсикологічна експертиза. Суд першої інстанції у вироку не звернув увагу на те, що він перший подзвонив голові сільської ради, яку попросив викликати поліцію. Не думав про те, що від отриманих пошкоджень потерпілий може померти. Швидку допомогу не викликав так як біля потерпілого знаходилась ОСОБА_8 .

При призначені покарання суд не врахував, що він тяжко пережив вчинений злочин і хтів здійснити самогубство, в на місці злочину він був тверезий, а потерпілий у стані алкогольного сп`яніння. Суд недостатньо врахував, що він співпрацював з слідством, характеризується задовільно, не вживає алкогольні напої, працював по найму, раніше не засуджувався, обставини які обтяжують покарання по справі відсутні.

Просить апеляційний суд надати йому державного захисника та зменшити строк відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який вважає апеляцію безпідставною, а вирок суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, провівши судові дебати, колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у скоєні кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України за обставин встановлених судом, підтверджується зібраними та перевіреними судом доказами, та відповідає факти чим обставинам справи.

Так, згідно протоколу слідчого експерименту від 16.04.2016 року обвинувачений повідомив механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , та під час якого вилучено ніж та його одяг, в якому він був і на якому зі слів ОСОБА_10 кров ОСОБА_7 (т.1.а.с.64-75).

Висновком судово-медичної експертизи № 32 від 16.05.2016 р., зазначено, що у ОСОБА_10 з врахуванням обставин по справі були виявлені різані рани лівого передпліччя - від дії предмету, який має ріжучі властивості, садна правої лопатки, правого передпліччя, правого ліктевого суглобу, правого колінного суглоба, на правій кісті - від дії тупих твердих предметів, травмуючи поверхня яких у пошкодженнях не відобразилася. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження відносяться до категорії легких, висновком експерта №19/113/6-1/288е від 18.05.2016 року, згідно з яким загальна довжина ножа, направленого на експертизу 238 мм, ніж цільнометалевий, складається з клинка та рукоятки, клинок довжиною 121 мм і шириною 23 мм. На поверхні ножа, вилученого в ході слідчого експерименту 16.04.2016 р. в квартирі підозрюваного ОСОБА_6 , слідів рук не виявлено,

Висновком судово-медичної експертизи № 76 від 15.05.2016 року встановлено, що смерть ОСОБА_7 настала від множинних колото-різаних поранень тулуба и правої нижньої кінцівки з пошкодженням судин, що ускладнилися розвитком гострої крововтрати. Між ушкодженнями у вигляді множених коло-різаних поранень з подальшим розвитком гострої крововтрати і настанням смерті є прямий причинний зв`язок. Смерть ОСОБА_7 настала не одразу після заподіяних тілесних ушкоджень, а через проміжок часу, який відраховується в кількох хвилинах, при наданні медичної допомоги збереження життя реальне (т.1.а.с.107-109).

Судова колегія вважає, що доводи апеляції обвинуваченого щодо спричинення потерпілому тілесних ушкоджень у результаті самооборони є необґрунтованими і не відповідають фактичним обставинам по справі.

Так, відповідно до Постанови пленуму Верховного суду України № 1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону» пункт 5 щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
Обставини за яких був скоєний злочин: салон автомобілю, характер спричинення тілесних ушкоджень: нанесення ножових поранень по ногам та спині що спричинило пошкодженням судин і розвиток гострої крововтрати і поведінка обвинуваченого який зник з місця злочину, свідчить про те, що будь яких ознак самооборони у обвинуваченого не вбачається.
Судова колегія вважає, що на момент скоєння злочину з потерпілий не здійснював будь-який дій які загрожували життю та здоров`ю потерпілого.

Посилання обвинуваченого на те що потерпілий спровокував його на скоєння злочину, так як завдав йому тілесні ушкодження, судова колегія вважає безпідставними, оскільки як було встановлено у судовому засіданні тілесні ушкодження які були виявлені у обвинуваченого, були отримані ним у результаті сварки з потерпілим за одну годину до скоєння злочину о 19-00 годин.
У судовому засіданні суд повно та всебічно дослідив усі докази, та надав їм належну оцінку.

Доводи обвинуваченого про не проведення по справі судова-токсикологічна експертиза, не приймаються судовою колегією до уваги, так як вини ніяким чином не мотивовані.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст.121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

При обранні покарання обвинуваченому суд вірно згідно з ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості скоєного правопорушення, яке у порядку ст.12 КК України віднесено до категорії тяжких, особу обвинуваченого який визнав провину у скоєному в повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочину.
Однак з урахуванням того, що від неправомірних дій ОСОБА_10 настала смерть потерпілого, злочин за яким обвинуваченого визнано винним характеризується високим рівнем соціальної небезпеки, на думку судової колегії суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_10 покарання пов`язане з позбавленням волі.
Призначена міра покарання є відповідною скоєному правопорушенню, необхідною та достатньою виправлення ОСОБА_6 .

Підстав для застосування ОСОБА_6 ст.ст. 69, 75 КК України колегія суддів не вбачає.

Однак на думку судової колегій, у мотивувальній частині вироку суд першої інстанції припустився помилки.

Так, кваліфікуючі докази по справі суд зазначив що провина обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України є доведеною оскільки він здійснив умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Але в подальшому суд помилково зазначив, що: «…має місце невизначений умисел обвинуваченого, оскільки у обвинуваченого не було чіткого уявлення про характер і тяжкість можливих наслідків. Суб`єктивне ставлення обвинуваченого до настання смерті потерпілого характеризується необережністю».

Таким чином, висновки суду викладені у вказаному абзаці, не відповідають фактичним обставинам та доказам викладеним у вироку суду, і підлягають виключенню.

З огляду на доведене, на підставі ст.409 ч.1 п.2 КПК України вирок суду підлягає зміні, а апеляція обвинуваченого частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Біловодського районного суду Луганської області від 21 березня 2017 року стосовно ОСОБА_6 визнаного винним за ч.2 ст.121 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку абзац у якому зазначено: «В даному випадку має місце невизначений умисел обвинуваченого, оскільки у обвинуваченого не було чіткого уявлення про характер і тяжкість можливих наслідків. Однак ОСОБА_10 передбачав можливість спричинення будь-якого за ступенем тяжкості тілесного ушкодження потерпілому, бажав та свідомо допускав їх настання. Тобто, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до настання смерті потерпілого характеризується необережністю. Відповідальність в даному випадку настає за фактично спричинений наслідок».

В решті вирок залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з 8 червня 2017 року. Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі, строк її попереднього ув`язнення з 15 квітня 2016 року по 8 червня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1