Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/2071/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2017 року слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна,-
В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із вищезазначеною скаргою мотивуючи свої вимоги тим, що 08.12.2016 року слідчим слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_4 було проведено обшук будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_3 під час якого було вилучено належне їй майно, яке відповідно до вимог ст. 167 КПК України є тимчасово вилученим.
Зазначає, що 02.02.2017 року нею в порядку ст. 169 КПК України, було подано клопотання до Київської місцевої прокуратури № 7 про повернення ОСОБА_3 вилученого майна, однак вказане клопотання станом на сьогодні не розглянуто.
Враховуючи вищевикладене, а також керуючись ст.ст. 100, 169, 171, 303, 304 КПК України звертається з даною скаргою до слідчого судді та просить зобов`язати процесуальних керівників прокурорів Київської місцевої прокуратури № 7 у кримінальному провадженні № 0000026 повернути у відповідності до вимог ст. 100 КПК України ОСОБА_3 майно та документи, що були вилучені 08.12.2016 року слідчим слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_4 під час проведення обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність повернення її скаржнику виходячи з наступних підстав.

Так, статті 167, 168 КПК України визначають, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

За приписами ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурорапро арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Крім того, згідно статті 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Із зазначеного вбачається, що дійсно однією із підстав для повернення тимчасово вилученого майна є неподання слідчим, прокурором клопотання про арешт такого майна не пізніше наступного робочого дня після його вилучення.

З системного аналізу вищезазначених норм чинного кримінального процесуального законодавства України можна прийти до висновку, що обов`язок у слідчого, прокурора із повернення тимчасового вилученого майна в такому випадку виникає автоматично після закінчення наступного робочого дня після вилучення майна. Подача будь-яких клопотань про повернення тимчасово вилученого майна, нормами КПК України не передбачена.

Згідно ст.ст. 113, 115 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку

Стаття 303 КПК України визначає, що на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 304 УПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

З системного аналізу вищезазначених норм чинного КПК України в сукупності з іншими його нормами, зокрема ст.ст. 169, 171, можна зробити висновок, що бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, яка може бути оскаржена в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України, вважається вчиненою, зокрема після закінчення наступного робочого дня після вилучення майна, тобто строк на оскарження такої бездіяльність розпочинає свій перебіг, саме з моменту сплину зазначеного строку.

Як вже зазначалося вище, скаржниця звертаючись із скаргою до слідчого судді вказує на те, що тимчасове вилучення майна ОСОБА_3 відбулося 08.12.2016 року, а тому слідчий, прокурор повинен був не пізніше наступного робочого дня, а саме 09.12.2016 року звернутися до слідчого судді із клопотанням про його арешт, а у випадку не здійснення вказаних дій в зазначений строк, негайно повернути тимчасово вилучене майно, тобто неповернення слідчим, прокурором тимчасово вилученого майна після закінчення робочого дня, який слідує за днем його вилучення є їх бездіяльністю, яка вважається вчиненою з 10.12.2016 року, а тому саме з даного моменту розпочав свій перебіг строк на оскарження такої бездіяльності, визначений ст. 304 КПК України.

Слідчим суддею же встановлено, що скарга на бездіяльність прокурора була подана скаржником лише 10.02.2017 року, тобто з пропуском строку встановленого ч. 1 ст. 304 КПК України.

З матеріалів скарги вбачається, що скаржник в ній не порушує питання про поновлення цього строку, так само як і не надано ним окремої заяви про поновлення строку для звернення із скаргою до слідчого судді.

Слідчим суддею не можуть бути взяті до уваги посилання скаржника на те, що нею лише 02.02.2017 року було подано прокурору клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, а тому десяти денний строк, визначений КПК України не пропущений, оскільки як вже зазначалося вище, законодавцем в чинному КПК України не передбачено подачі окремих клопотань про повернення тимчасово вилученого майна так як обов`язок у слідчого, прокурора із повернення тимчасового вилученого майна, за обставин на які вказує скаржник, виникає автоматично після закінчення наступного робочого дня після вилучення майна.

Частина 2 ст. 304 КПК України визначає, що скарга повертається, якщо: 1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді; 3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

З врахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку про доведеність необхідності повернення скарги скаржнику у зв`язку із її подачею після закінчення строку для її подання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304 КПК України,-

У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що відповідно до вимог ч. 7 ст. 304 КПК України, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. КиєваОСОБА_1