Справа № 178/1183/16-к
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

02 березня 2017 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000438 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Жовтневе Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має освіту загальну середню, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не судимого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України,-
за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до ст.15 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України чоловічої статі, придатні для проходження військової служби за станом здоров`я і віком, зобов`язані прибути за викликом військового комісаріату до призовних дільниць для призову на строкову військову службу.

Обвинувачений військовозобов`язаний ОСОБА_3 , будучи призваним на строкову військову службу, відповідно до Указу Президента України № 122/2016 від 29 березня 2016 року, „Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2016 році, 07 травня 2016 р. у встановленому порядку отримав повістку про явку до обласного збірного пункту для відправки у війська та проходження строкової військової служби у Збройних Силах України, та особисто поставив підпис у її отриманні. Відповідно до зазначених у повістці дати та часу прибуття, ОСОБА_3 повинен був прибути до обласного збірного пункту для відправки у війська та проходження строкової військової служби у Збройних Силах України 10 травня 2016 року о 08 годині 00 хвилин.
Однак всупереч, вказаних вимог чинного законодавства, військовозобов`язаний ОСОБА_3 о 08 годині 00 хвилин 10 травня 2016 року, знаходячись за місцем мешкання, з метою ухилення від призову на строкову військову службу, будучи придатним за станом здоров`я для проходження строкової військової служби, та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на строкову військову службу під час чергового призову, умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, не прибув до обласного збірного пункту для відправки у війська та проходження строкової військової служби у лавах Збройних Сил України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ст.335 КК України за ознаками ухилення від призову на строкову військову службу.
Під час підготовчих дій до судового розгляду прокурором, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000438 надано суду угоду, укладену у відповідності до ст.472 КПК України 29 липня 2016 року між ним та обвинуваченим ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_5 про визнання обвинуваченим ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України, згідно якої, ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначених в обвинувальному акті діяннях; прокурор і обвинувачений погодилися на призначення ОСОБА_3 покарання за ст.335 КК України у вигляді 2 років обмеження волі, на підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробувальним терміном на 1 рік та покласти на ОСОБА_3 передбачені ст. 76 КК України обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні злочину повністю, просив затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості, з узгодженою мірою покарання згоден. Вказав, що угода є добровільною, він цілком розуміє свої права та розуміє наслідки затвердження угоди, що передбачені ст.474 КПК України, які йому були роз`яснені судом, порядок відбування покарання та наслідки невиконання угоди.
Захисник ОСОБА_5 також вважає, що угоду про визнання винуватості необхідно затвердити.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного. Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, тому укладена між обвинуваченим та прокурором угода про визнання винуватості не суперечить положенням ч.2, 4 ст. 469 КПК України, за своїм змістом відповідає вимогам ст.472 КПК України та ст.335 КК України, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого сторонами покарання, що відповідає ст.65 КК України та наслідків невиконання угоди.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ст.474 КПК України, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, характер кожного обвинувачення, а також вид покарання, і інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди. усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України. Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 469, 472, 474-476 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 липня 2016 року між сторонами кримінального провадження - прокурором, якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000438, та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_3 .
На підставі затвердженої сторонами кримінального провадження угоди про визнання винуватості ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України та призначити покарання за ст.335 КК України, узгоджене прокурором та обвинуваченим в угоді про визнання винуватості від 29 липня 2016 року, у виді обмеження волі строком на 2 роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном на один рік.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений лише з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Дніпропетровської області через Криничанський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1