НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/1915/17
Провадження № 1-кп/0182/427/2017
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.08.2017 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2017 року №0000825 стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою технічною освітою, не працюючого, не одруженого, який не має реєстрації, але проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину за правовою кваліфікацією ч.1 ст.186 КК України,
з участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,суд
В С Т А Н О В И В:
02 березня 2017 року, приблизно о 15годині 40 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись поблизу автобусної зупинки „Стадіон по вул. Електрометалургів, в м. Нікополь Дніпропетровської області, побачив неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , який тримав в руці мобільний телефон, і в цей час у нього виник умисел направлений на відкрите викрадення мобільного телефону.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 підійшов до неповнолітнього ОСОБА_5 та шляхом ривку, з руки неповнолітнього, відкрито, умисно, з корисливих мотивів, заволодів мобільним телефоном марки „S-TELL моделі „S3-05 , ринкова вартість якого, відповідно до висновку товарознавчої експертизи №38/12.1/38 від 14.03.2017 року складає 398 грн. 40 коп., який належить ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 398 грн. 40 коп. З місця вчинення кримінального правопорушення втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Умисні дії ОСОБА_3 мають правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою провину та пояснив, що він повертався з Центрального ринку 02.03.2017 року і був напідпитку. Приблизно в районі автобусної зупинки 2Чтадіон» до нього підійшов хлопчик років 13-14 та попросив запалити. Він дав його цигарку і в цей момент у хлопчика задзвонив телефон. Як він зрозумів він спілкувався з мамою і говорив, що в нього усе в порядку і він повертається з тренування. Тоді він не зрозумів, що на нього найшло, він вихопив з руки хлопчика телефон та сів у автобус на зупинці. Хлопчик йому кричав, але він поїхав і вийшов в районі автовокзалу, де через якийсь проміжок часу його затримав батько хлопчика і відібрав викрадений ним мобільний телефон. В скоєному він щиро кається. Стверджує, що не контролював себе, бо перебував у стані алкогольного сп`яніння. Просив не позбавляти його волі.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, але надав заяву в якій просив розглядати провадження за відсутності його та його неповнолітнього сина. Цивільний позов потерпілими не заявлено. В частині призначення покарання обвинуваченому покладався на розсуд суду.

За згодою сторін кримінального провадження, відповідно до п.3 ст.349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції.

З огляду на викладене, вважаю, що дії ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч.1 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги невелику ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення. Враховує відомості про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, яке фактично вчинив вперше. Сприяв органам досудового розслідування у розкритті злочину, добровільно видав викрадений ним телефон, давав правдиві покази, сумлінно виконував покладені на нього процесуальні обов`язки. Суд приймає до уваги позицію потерпілого, який відмовився від участі у судовому розгляді провадження і поклався на розсуд суду під час призначення покарання. Крім того, цивільний позов потерпілим не заявлено, оскільки фактично шкідливих наслідків дії обвинуваченого не потягли. Тому, вважаю, що достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 буде покарання у вигляді позбавлення волі з застосуванням ст.ст.75,76 КК України.. Обставин, що обтяжують вину обвинуваченого не встановлено. Цивільний позов у провадженні не заявлений.

Керуючись ст.ст. 349, 370,371,374,376 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбуття основного покарання звільнити з випробовуванням терміном на один рік. Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази : мобільний телефон „S-TELL моделі „S3-05 , який переданий під розписку потерпілому ОСОБА_6 залишити в його користуванні.
Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів, з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1