Справа №170/497/17
Провадження №1-кс/170/138/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 серпня 2017 року смт. Шацьк
Клопотання обґрунтовано тим, що 14.08.2017 року, приблизно о 01 год. 00 хв. на території пансіонату «Шацькі озера», що в ур. Гушово Світязької сільської ради Шацького району Волинської області, невстановлені особи, демонструючи предмет, візуально схожий на пістолет, та погрожуючи його застосуванням відносно потерпілого ОСОБА_5 , відкрито заволоділи належним йому мобільним телефоном марки MEIZU МХ 6 імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 , в якому знаходились сім-картки мобільних операторів, одна з яких мобільного оператора life № НОМЕР_3 , на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі близько 30 грн., друга мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_4 , на рахунку якої коштів не було, а також грошовими коштами в сумі 2500 гривень, внаслідок чого заподіяли ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму понад 9000 гривень.
В ході проведення оперативно-розшукових заходів в даному кримінальному провадженні було встановлено, що до вчинення даного злочину можуть бути причетні особи, що орендують квартиру АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Таким чином, згідно з ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені речі під час обшуку квартири АДРЕСА_1 , вважаються тимчасово вилученим майном.
Слідчий вважає, що вилучене майно підлягають арешту із забороною розпорядження та використання, оскільки воно є доказами вчинення злочину (речовими доказами). Водночас, зазначений захід забезпечення кримінального провадження надасть змогу забезпечити збереження речових доказів та об`єктивно встановити важливі обставини провадження. В іншому ж випадку, повернення вилучених речей власникам, у яких вони були вилучені, призведе до того, що вони можуть бути приховані, пошкоджені, зіпсовані, втрачені, знищені, використані, передані, відчужені.
Відповідно до положень ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема, арешт майна.
Згідно зі ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу, у якій наведено визначення речових доказів.
Зважаючи на те, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно та достатні підстави вважати, що вказане тимчасово вилучене майно є речовим доказом злочину в розумінні положень статті 98 КПК України, так як є матеріальними об`єктами, які, зокрема, містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що підлягають встановленню під час кримінального провадження, а саме, містять інформацію про обставини вчинення злочину, клопотання слідчого про накладення арешту на майно слід задовольнити та накласти арешт на вказане слідчим майно. Такий захід дасть змогу також забезпечити збереження речових доказів та об`єктивно встановити важливі обставини кримінального провадження й унеможливить приховування та втрату інформації про фактичні обставини вчинення злочину.
Керуючись статтями 131, 132, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Клопотання слідчого СВ Шацького ВП Любомльського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1