25.07.2017 Справа № 756/8855/17
Унікальний номер № 756/8855/17
Провадження № 1-в/756/177/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2017 року м.Київ
Оболонський районним суд м. Києва у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

за участю захисника: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Києві клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про повернення автомобіля, -

В С Т А Н О В И В:
29 червня 2017 року до Оболонського районного суду м. Києва надійшло клопотання захисника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про повернення автомобіля.

В обґрунтування свого клопотання заявник вказує, що під час досудового слідства було вилучено автомобіль «LEXUS IS» д.н.з. НОМЕР_1 та визнано його речовим доказом. 04.10.2016 року ОСОБА_4 був засуджений вироком Оболонського районного суду м.Києва за ч.2 ст.286 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до 3 років обмеження волі із позбавленням права керувати транспортири засобами строком на 2 роки, а питання щодо автомобіля не розглянуто, тому просить суд повернути ОСОБА_4 його автомобіль «LEXUS IS» д.н.з. НОМЕР_1

У судовому засіданні захисник ОСОБА_3 клопотання підтримав. Прокурор у судове засідання не з`явився,про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином.

Вислухавши думку захисника, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 вважаю, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.14 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати, зокрема, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно ч. 4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.368 КПК України під час постановлення вироку підлягає вирішенню питання про речові докази.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України під час огляду місця події 06.03.2016 року було вилучено зокрема автомобіль «LEXUS IS» д.н.з. НОМЕР_1 .

Будь-яких інших даних про визнання цього автомобіля речовим доказом або накладення на нього арешту матеріали справи не містять, про це в реєстрі досудового розслідування не вказано.

При постановленні вироку питання щодо зняття арешту з майна або питання про долю речових доказів не вирішувалося.

Таким чином, оскільки справу розглянуто, а автомобіль ОСОБА_4 не повернуто, права володільця майна є порушеними і підлягають судовому захисту, тому автомобіль «LEXUS IS» д.н.з. НОМЕР_1 слід повернути ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про повернення автомобіля задовольнити.

Повернути ОСОБА_4 вилучений у нього автомобіль «LEXUS IS-F USE20 8AT», 2008 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня її проголошення до апеляційного суду м.Києва через Оболонський районний суд м.Києва

Суддя : ОСОБА_1