Справа № 347/1784/16
Провадження № 11-кп/779/88/2017
Категорія ч.3 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_6 на вирок Косівського районного суду від 30 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України ( далі КК), за участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_9

в с т а н о в и л а:

вироком Косівського районного суду від 30 листопада 2016 року

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, українця, громадянина України, раніше судимого вироком Івано-Франківського міського суду від 01.03.2016 року до покарання у виді 100 ( сто ) годин громадських робіт, покарання не відбуте

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК, та йому призначено покарання за даною нормою закону із застосуванням ст.69 КК 2 ( два ) роки позбавлення волі.

Враховуючи вимоги ч.1 ст.71 КК приєднано ОСОБА_7 до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду від 01.03.2016 року у виді 100 ( сто ) годин громадських робіт, з розрахунку вісім годин громадських робіт відповідають одному дню позбавлення волі.

Керуючись ст.71 КК остаточне покарання ОСОБА_7 визначено шляхом часткового складання покарань та призначено покарання 2 ( два ) роки 10 днів позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахується з 15:00 год. 27.09.2016 року, тобто з моменту затримання і обрання запобіжного заходу.

На підставі ч.5 ст.72 КК зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено вироком суду злочин вчинено за наступних обставин.

18.03.2016 року приблизно о 23:00 год. ОСОБА_7 , переслідуючи корисливий мотив таємне викрадення чужого майна, з метою вчинення крадіжки чужого майна, від місця свого проживання пішов до домогосподарства ОСОБА_10 , яке розташоване в АДРЕСА_1 . Знаходячись на подвір`ї домогосподарства, ОСОБА_7 , переконавшись, що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, повторно, діючи умисно, проник всередину гаражного приміщення, звідки таємно викрав бувші у користуванні металеву одноколісну тачку вартістю 700 грн. та дерев`яну драбину довжиною 3м., вартістю 200 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 900 грн. Після чого ОСОБА_7 місце вчинення злочину покинув, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 01.04.2016 року біля 16:00 год., переслідуючи корисливий мотив таємне викрадення чужого майна, з метою вчинення крадіжки чужого майна, від місця свого проживання пішов до домогосподарства ОСОБА_11 , яке розташоване в АДРЕСА_1 . Знаходячись на подвір`ї домогосподарства потерпілої ОСОБА_11 , обвинувачений проник усередину стайні, звідки таємно викрав бувшу у користуванні металеву двоколісну тачку, вартістю 800 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_7 02.04.2016 року приблизно о 21:00 год., переслідуючи корисливий мотив таємне викрадення чужого майна, зайшов до домогосподарства ОСОБА_12 , яке розташоване в АДРЕСА_1 та шляхом відважування вхідних дверей, проник до житлового будинку потерпілого ОСОБА_12 , звідки таємно викрав бувше у користуванні майно, а саме: електричний чайник марки « INTERTEK » вартість 400 грн., тюнер супутникового телебачення марки « LEMBERG » вартістю 500 грн., светр, вартістю 150 грн., штани джинсові, вартістю 200 грн., куртку, вартістю 250 грн., подовжувач електричний довжиною 6 метрів, вартістю 130 грн., спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1630 ( одна тисяча шістсот тридцять ) грн.

Таким чином, діями обвинуваченого потерпілим було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 3330 грн.

У апеляційній скарзі заступник прокурора області вважає вирок таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з підстав істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно застосував ст.69 КК та призначив покарання нижче від найнижчої межі, не врахувавши обставину, що обтяжує покарання, - те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності у вигляді 100 ( сто ) годин громадських робіт, покарання не відбув та судимість не погашена.

Крім того, зазначає, що суд неправильно призначив покарання на підставі ст.71 КК шляхом часткового складання покарань, а також неправильно зазначив початок строку відбуття покарання.

Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.71, 72 КК до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Івано-Франківського міського суду від 01.03.2016 року у вигляді 100 ( сто ) годин громадських робіт та остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 10 днів позбавлення волі, а строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав доводи апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник заперечили доводи апеляційної скарги, вважають вирок суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши мотиви і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, ґрунтується на досліджених по справі доказах та не оспорюється в апеляційній скарзі.

Кваліфікація неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК є правильною.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного покарання обвинуваченому, а також безпідставності застосування положень ст.69 КК при призначенні ОСОБА_7 покарання, то вони є непереконливими, виходячи з таких підстав.

Згідно зі ст.69 КК за наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ( санкції частини статті ) Особливої частини КК або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті ( санкції частини статті ) Особливої частини КК за цей злочин.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції даних вимог закону дотримався у повній мірі.

Так, обираючи ОСОБА_7 вид і міру покарання, суд урахував як ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК є тяжким, так і дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Крім того, суд врахував наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, - щире каяття у вчиненому, визнання винуватості, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку а також те, що злочин вчинено внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин.

Врахована судом і думка потерпілих щодо призначення покарання.

Суд належним чином мотивував необхідність застосування ст.69 КК при призначенні покарання.

Та обставина, що ОСОБА_7 вчинив злочин у період непогашеної та незнятої судимості, на що посилається прокурор в апеляційній скарзі, не є перешкодою для застосування ст.69 КК.

На думку колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на визначений судом строк, із врахуванням обставин вчинення злочинів та їх характеру, вартості викраденого, відповідає вимогам ст.65 КК, воно є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Разом з тим, призначаючи остаточне покарання ОСОБА_7 на підставі ст.71 КК, суд першої інстанції припустився помилки, неправильно зазначивши принцип призначення покарання щляхом часткового складання покарань за вироками, тоді як положеннями ст.71 КК встановлено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Крім того, суд неправильно зазначив початок строку відбуття покарання, вказавши, що його слід рахувати з моменту затримання та обрання запобіжного заходу, тоді як в матеріалах провадження відсутні дані про час затримання ОСОБА_7 .

З матеріалів провадження вбачається, що до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано забіжний захід у виді тримання під вартою 27.09.2016 року о 15-00 год., а тому саме з цього часу слід рахувати початок строку відбуття покарання.

Тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є обґрунтованими.

Також колегія суддів вважає, що слід уточнити період зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання ОСОБА_7 , оскільки у вироку такий строк чітко не визначений.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Косівського районного суду від 30 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити: вважати його засудженим за ч.3 ст.185 КК із застосуванням ст.69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 ( два ) роки.

На підставі ст.ст.71,72 КК до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Івано-Франківського міського суду від 01.03.2016 року у виді 100 ( сто ) годин громадських робіт та остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 ( двох) років 10 днів позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з 15.00 години 27.09.2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 27.09.2016 року по 06.03.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками провадження протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з часу вручення йому копії судового рішення.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4