АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000895 від 17 грудня 2015 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Лутугіно Луганської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 ,-

за участю прокурора ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7 ,

В С ТАНОВИЛА:
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року ОСОБА_6 засуджено за кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 4 місяця, з позбавлення права керувати транспортним засобом строком на 3 роки.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк його перебування під вартою з 17 вересня 2015 року по 18 липня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_6 залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 140000 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_10 , до ПрАТ «Страхова компанія «Дім Страхування» попередня назва ПрАТ «СК Дніпроінмед» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди залишено без розгляду.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 20189 гривень 90 копійок.

Вирішено питання речових доказів.

В апеляційних скаргах:

Прокурор, посилаючись на невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді 6 років позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Свої вимоги мотивує тим, що судом при призначенні покарання ОСОБА_6 не в повній мірі враховано тяжкість та суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який не вжив жодних заходів щодо відшкодування спричиненої шкоди на стадії досудового розслідування та судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати в зв`язку незаконністю, посилаючись на невідповідність вирку вимогам ст. 370 КПК. Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, які судом покладені в основу обвинувального вироку, вказує, що свідки його обмовляють, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам. Судом допущена неповнота, яка виразилась в тому,що йому було відмовлено у допиті експертів та проведенні повторної комплексної експертизи, ставить під сумнів висновки експертиз.

Захисник ОСОБА_7 просить вирок скасувати і постановити виправдувальний вирок.

Свої вимоги мотивує тим, що судом не взято до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, допущена неповнота дослідження обставин і це вплинуло на правильність висновків суду щодо винуватості ОСОБА_6 .

Вказує на те, що судом недостатньо перевірені та не спростовані доводи сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_6 до скоєння ДТП, необґрунтовано відмовлено в проведенні слідчого експерименту з метою перевірки пояснень ОСОБА_6 та показів ОСОБА_11 щодо їх місця знаходження в автомобілі в момент ДТП та отримання тілесних ушкоджень, відмовлено с порушенням вимог КПК в проведенні повторної комплексної комісійної експертизи. При цьому посилається на ту обставину, що у сторони захисту виник сумнів щодо повноти проведеного експертами дослідження.

Аналізуючи тілесні пошкодження, виявлені у обвинуваченого і у свідка ОСОБА_11 , співставляючи їх з пошкодженнями автомобіля, стверджує, що за кермом автомобіля в момент ДТП перебував свідок.

Апелянт вказує також на незаконність вироку суду щодо вирішення цивільного позову та стягнення на користь потерпілого на відшкодування моральної шкоди 140000 грн. без проведення експертизи.

Як визнав встановленим суд, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 17 вересня 2015 року, близько 09 години 35 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ-Деу», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Дніпровській м. Павлограда Дніпропетровської області, з боку м. Донецька у напрямку м. Дніпропетровська. Під час руху в районі будинку № 409 вул. Дніпровської м. Павлограда водій ОСОБА_6 , будучи неуважним, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.3; 1.5; 2.3 б); 2.9 а); 12.1 Правил дорожнього руху України не обрав безпечну швидкість руху в умовах дорожньої обстановки, внаслідок чого втратив контроль над керуванням автомобіля та виїхав через бордюрний камінь за межі проїжджої частини по напрямку свого руху, після чого, в некерованому стані в районі зупинки громадського транспорту здійснив наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_12 , в результаті чого останній отримав множинні тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжкого ступеню за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення та призвели до смерті потерпілого, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , близько 09 години 35 хвилин, в районі будинку АДРЕСА_2 .

Порушення водієм ОСОБА_6 п.п. 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.

Виявлені тілесні ушкодження у потерпілого, враховуючи їх характер, утворились від дії тупих твердих предметів, які діяли за ударно-струсуючим механізмом з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області, або при ударі об такі, та такими предметами були виступаючі частини транспортного засобу, що рухався, та дорожнє покриття при ударі і падінні на нього, що мало місце при наступних фазах автотравми: удар виступаючими частинами транспортного засобу, що рухався, відкиданням тіла, наступним падінням, ударом і тертям тіла об дорожнє покриття.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 і захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, думку потерпілого ОСОБА_10 про законність вироку і залишення апеляційних скарг сторони захисту без задоволення, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували проти апеляційних вимог прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданих апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги прокурора, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Винність ОСОБА_6 у злочині, вчиненому за викладених у вироку обставин, доведена об`єктивними доказами, які досліджені при судовому розгляді і належним чином оцінені судом.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, журналу судового розгляду та його звукозапису, суд повно всебічно дослідив всі обставини кримінального провадження, вирішив, у відповідності з законом, клопотання сторін, дав належну оцінку всім доказам, належним чином перевірив версію сторони захисту і виклав переконливі висновки в її спростування, які ґрунтуються на досліджених у провадженні доказах.

Суд ретельно перевірив доводи обвинуваченого і його захисника, аналогічні тим, що викладені ними в апеляційних скаргах, про непричетність ОСОБА_6 до вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Викладені у вироку мотиви про визнання цих доводів безпідставними судова колегія вважає обгрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Визнаючи водія ОСОБА_6 , обвинуваченого в даному кримінальному провадженні, винним внаслідок грубого порушення Правил безпеки дорожнього руху, у вчиненні наїзду на пішохода ОСОБА_12 , якому були спричинені тяжкі тілесні пошкодження, які призвели до його смерті, суд обґрунтовано послався на покази потерпілого ОСОБА_10 , із яких вбачається, що коли він прибув на місце ДТП, то біля пошкодженого автомобіля знаходився ОСОБА_6 , він був знервований, то сідав за кермо, то вставав, дзвонив знайомим. Від очевидців йому стало відомо, що за кермом була висока людина, одягнена в чорну куртку. ОСОБА_6 вищий за ОСОБА_11 і був одягнений в чорну куртку.

Суд також послався на покази свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які підтвердили, що за кермом автомобіля перебував ОСОБА_6 , а ОСОБА_11 на пасажирському сидінні спереду; ОСОБА_15 , який стверджував, що особа за кермом була схожа на ОСОБА_6 ; ОСОБА_16 , яка підтвердила факт наїзду автомобілем Ланос в районі зупинки на дідуся, та пояснювала, що людина, яка сиділа на бордюр, була великого росту, вдягнена в темний одяг; ОСОБА_17 , із яких вбачається, що коли ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння, коли він витягнув з автомобіля ОСОБА_11 , то положив його біля машини, а сам пішов на бордюр; ОСОБА_18 , за показами якого він не бачив самого наїзду на пішохода, людина яка вийшла із-за керма хиталась, була в темному одязі; ОСОБА_19 , із показів якого слідує, що бачив ОСОБА_20 на місці ДТП, задні двері за водієм машини були відкриті і останній допомогав чоловіку вийти з машини зі сторони водійського сидіння; ОСОБА_21 , за показами якого він виїжджав на місце ДТП з експертом-криміналістом та складав протокол огляду та схему до нього, слідів рук з місця злочину не вилучав, в лікарні спілкувався з одним із учасників ДТП, який повідомив йому, що автомобілем керував ОСОБА_6 ; ОСОБА_22 , яка була на місці ДТП як фельдшер швидкої допомоги і показала, що посередині дороги стояла розбити машина, один чоловік сидів на бордюрі, схопившись за голову, потім його відвезли до лікарні і виставили діагноз струс головного мозку, а інший стояв біля нього, а потім став ходити біля машини. Покази свідка ОСОБА_22 підтверджуються даними, що містяться у відповіді на запит швидкої медичної допомоги, із якої вбачається, що 17. 09.2015 року о 9-40 год. на місце ДТП виїхала карета швидкої допомоги, було констатовано біологічну смерть ОСОБА_12 , 1933 року народження, інша бригада швидкої допомоги надавала допомогу ОСОБА_11 , якого госпіталізували зі струсом головного мозку, також у нього виявлено садно лівого передпліччя.

Оскільки показання свідка ОСОБА_11 відповідають іншим доказам по справі, не містять суттєвих суперечностей, в суду не було підстав сумніватися в їх достовірності, а тому він правильно обґрунтував ними свої висновки у вироку.

Покази потерпілого і вказаних свідків підтверджуються об`єктивними даними, що містяться: в протоколі огляду місця події від 17.09.2015 року, схемі та фототаблиці до протоколу (т. 1 а.к.п. 142-157), відповідно до якого по вул. Дніпровській м. Павлограда в районі буд.409 було зафіксовано розташування автомобіля, сліди заносу, сліди на бордюрі перед посадковою площадкою зупинки, на ґрунті за бордюром та сліди на бордюрі та за ним при виїзді з посадкової площадки, зафіксовані ушкодження автомобіля, зокрема ушкодження лобового скла, правової частини автомобіля та коліс, розташування тіла ОСОБА_12 та його речей, розташування стовпа електроопори біля виїзду з посадкової площадки та відсутність електроопори перед заїздом на посадкову площадку в місці слідів на бордюрі, а також місце знаходження дзеркала заднього огляду на передній панелі з боку пасажира; протоколі додаткового огляду місця події, проведеного за дорученням суду від 21.03.2016 року, відповідно до якого встановлено відстань від електроопори до краю споруди зупинки громадського транспорту та відстань від зупинки до проїзної частини, а також було зафіксовано відсутність ушкоджень на електроопорі біля неї. З фото таблиці також слідує, що перед посадковою площадкою електроопора відсутня, наявні на місці ДПТ годинник і палиця для ходіння (т.2 а.к.п. 97-102); медичному висновку від 17.09.205 року, згідно якого ОСОБА_6 о 10-30 годині перебував в стані алкогольного сп`яніння; медичній довідці №9493 від 17.09.2015 року, із якої вбачається, що при огляді обвинуваченого лікарем травматологом, у нього було виявлено пошкодження правого акроміального ключичного з`єднання та забійної рани поперекової ділянки зліва, забій верхнього стегна (т.1 а.к.п.164); акті, який складений за результатами обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги, відповідно до якого недоліків в утриманні дороги не виявлено; протоколі огляду трупу від 17.09.2015 року, в якому зафіксовано зовнішній вигляд потерпілого ОСОБА_12 біля будинку №407 та зафіксовано наявні зовнішні ушкодження; висновку судово-медичної експертизи №584 від 25.09.2015 року (т. 1 а.к.п. 169-174), у відповідності з даними якого на трупі потерпілого ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження , які відносяться до тяжкого ступеню за ознакою небезпечності для життя в момент спричинення , та такі, що призвели до смерті потерпілого, за механізмом спричинення виявлені тілесні пошкодження виникнули від дії тупих предметів або при ударі об такі та такими предметами могли бути виступаючі частини транспортного засобу, що рухався та дорожнє покриття при ударі і падінні на нього; висновку транспортно-трасологічної експертизи №70/29-669 від 06.11.2015 року, відповідно до даних якої пошкодження, виявлені на колесах автомобіля «ЗАЗ DAEWOO» д/н НОМЕР_1 , виникнули внаслідок дії на колеса аварійного навантаження, яке виникло в момент ДТП, ймовірніше за все внаслідок контакту коліс з бордюр ним каменем (т.1 а.к.п.175-183); висновках експертизи №70/28-678 від 06.11.2015 року, зробленого за результатами дослідження технічного стану транспортного засобу, встановлено, що гальмівна, рульова система автомобіля на момент огляду перебуває в працездатному стані (т.1 а.к.п.186-189); висновках автотехнічної експертизи №70/27-615 від 18.09.2015 року та комплексної судової автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи №70/27-700 від 06.11.2015 року (т.1 а.п.191-193; т.1 а.п.191-193), якими встановлено, що водій ОСОБА_6 в даній дорожній обстановці повинен був діяти відповідно до вимог п.12.1. ПДР України і він міг би запобігти ДТП, оскільки для цього у нього не було перешкод технічного характеру, не виконання даних вимог з технічної точки зору перебуває в причинному зв`язку з настанням ДТП; в довідках №9493 від 17.09.2015 року (т.1 а.к.п.164); та №552 від 21.05.2015 року (т.2 а.к.п.67), відповідно до яких за результатами огляду ОСОБА_6 лікарем-травматологом йому встановлений попередній діагноз пошкодження правого акроміально ключичного з`єднання, забійні рани поперекової ділянки зліва та надана медична допомога; висновках комплексної комісійної судово-медичної та транспортно-трасологічної, атотехнічної криміналістичної експертизи від 03.06.2016 року, якими встановлено, що ОСОБА_6 знаходився в момент ДТП на передньому лівому сидінні і під час 2-го етапу ДТП контактував з рульовим колесом та внутрішньою поверхнею лівої передньої двері, а ОСОБА_11 знаходився на передньому пасажирському сидінні праворуч і під час ДТП лобно-тім`яною ділянкою голови контактував з переднім вітровим склом автомобіля. Потерпілий ОСОБА_12 під час первинного контакту з автомобілем був повернутий лівою боковою поверхнею тіла до правої бокової поверхні автомобіля і отримав тілесні ушкодження спричинені від тупих твердих предметів зі значною силою, механізм їх виникнення складає з двох фаз, а саме удар правою боковою поверхнею автомобіля на рівні задніх дверцят та відкидання тіла на зовні і вперед по відношенню до напрямку руху автомобіля.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_23 підтвердив висновки комплексної комісійної експертизи та надав додаткові пояснення на запитання, в основному, сторони захисту, щодо механізму отримання обвинуваченим та свідком ОСОБА_11 тілесних ушкоджень в автомобілі.

Ретельно перевіривши доводи сторони захисту, аналогічні тим, які обвинувачений і захисник виклали в апеляційних скаргах, саме, щодо статусу потерпілого ОСОБА_12 , як учасника дорожнього руху в момент ДТП, місця ДТП, місця перебування обвинуваченого в автомобілі під час дорожньої пригоди, не визначення швидкості автомобіля під керуванням обвинуваченого, суд навів мотивовані доводи на їх спростування, з якими погоджується колегія суддів.

Давши належну оцінку перевіреним при судовому розгляді доказам, в їх сукупності, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого ОСОБА_6 злочину і дав йому правильну юридичну оцінку, кваліфікувавши його дії за ч.2 ст.286 КПК.

Судом першої інстанції зроблений аналіз позиції обвинуваченого ОСОБА_6 , показів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_24 , ОСОБА_17 і дана їм належна оцінка в сукупності з іншими доказами.

Як суд першої інстанції, так і колегія суддів судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області до тверджень обвинуваченого ОСОБА_6 , що свідок ОСОБА_11 знаходився за кермом автомобіля в момент ДТП, а не він, відноситься критично, оскільки вони спростовуються вищевикладеними доказами, на які послався суд першої інстанції на підтвердження вини обвинуваченого.

При таких обставинах, доводи сторони захисту про невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні даного злочину, колегія суддів вважає безпідставними.

Колегія суддів, приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 при судовому розгляді відмовився давати покази, вважає необґрунтованими доводи обвинуваченого і його захисника про неповноту судового розгляду, з посиланням на ту обставину, що судом було відмовлено у проведенні слідчого експерименту для перевірки показань обвинуваченого і свідка ОСОБА_25 .

Крім того, колегія суддів не вбачає підстав для визнання неналежним та недопустимим доказом комплексної комісійної судово-медичної та транспортно-трасологічної, авто - технічної криміналістичної експертизи, в зв`язку, як на думку сторони захисту, її неповнотою. Як вбачається із мотивувальної частини зазначеної експертизи та її висновків, експертами була надана відповідь на всі поставлені питання, в тому числі про те, що тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого, обвинуваченого та свідка ОСОБА_11 могли утворитися при встановлених судом обставинах. В судовому засіданні за висновками комплексної експертизи були надані детальні відповіді експертом ОСОБА_23 , яким дана вичерпна відповідь на всі поставлені учасниками провадження питання. З врахуванням викладеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для призначення повторної комплексної комісійної судово-медичної та транспортно-трасологічної, авто - технічної криміналістичної експертизи, з чим погоджується і колегія суддів.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення вищезазначеного злочину суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання та роботи позитивно, має неповнолітню дитину, відношення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, не прийняття ніяких мір до реального відшкодування завданих збитків, наявності обтяжуючої обставини - перебування в стані алкогольного сп`янінні під час ДТП, прийшов до правильного висновку про призначення йому покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених ст.50,65 КК України, дотримався принципу індивідуалізації покарання та призначив ОСОБА_6 покарання, яке за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Вважати призначене покарання таким, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, колегія суддів підстав не знаходить.

Апеляційна скарга прокурора не містить суттєвих доводів про явну невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі внаслідок м`якості, а тому задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає обґрунтованим і належним чином мотивованим рішення суду першої інстанції про стягнення на користь ОСОБА_10 моральної шкоди в розмірі 140 000 грн., бо як вбачається із матеріалів провадження, саме внаслідок дорожньо-транспортної події 17.09. 2015 року загинув його батько ОСОБА_12 , 1933 року народження , внаслідок чого він переніс певні моральні страждання внаслідок втрати близької йому людини, крім того пов`язаної з ним загальними побутовими умовами.

За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування в цій частині вироку суду за доводами, викладеними в її апеляційній скарзі, у колегії суддів не має.

Разом з тим як вбачається із вироку, ОСОБА_6 місцевим судом зараховано в строк призначеного покарання термін перебування обвинуваченого під вартою з 17 вересня 2015 року по 18 липня 2016 року, тобто по день ухвалення вироку, у відповідності до ст. 72 КК України - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Як вбачається із листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, з посиланням на ст.1 Закону України « Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

З врахуванням викладеного, в строк відбування покарання ОСОБА_6 підлягає зарахування перебування його під вартою з 17 вересня 2016 року по 15 листопада 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому в цій частині вирок суду підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404,405, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги прокурора, адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2016 року стосовно ОСОБА_6 - без змін.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення з 17 вересня 2015 року по 15 листопада 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: