Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3464/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2016 року Сторожинецький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець кримінальне провадження № 0000054 від 25.01.2016 р. відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, уродженки м. Сторожинець, Чернівецької області, проживаючої в АДРЕСА_1 , непрацюючої, неодруженої, раніше не судимої, обвинуваченої в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.. 286 КК України, щодо якої запобіжний захід не застосовувався-

встановив:
22.12.2016 р. від прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України з угодою про примирення, укладеною між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000054 від 25.01.2016 р.

У відповідності до обвинувального акту встановлено, що ОСОБА_5 24 січня 2016 року, близько 18 год. 45 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel Vectra», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Сторожинець, Сторожинецького району, Чернівецької області, в темну пору доби, рухаючись вулицею О. Кобилянської у напрямку с. Ропча, Сторожинецького району, Чернівецької області з швидкістю 50 км/год., не врахувавши дорожню обстановку та слизьке дорожнє покриття із наявним сніговим покривом, проявивши неуважність та самовпевненість у своїх діях, не впевнившись, що її дії по керуванню вказаним автомобілем будуть безпечними для інших учасників руху, діючи в порушення та невиконання вимог пункту 12.3 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, скоїла наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 , який рухався із нею в попутному напрямку по правому боці проїжджої частини дороги.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани чола та закритого гвинтоподібного перелому середньої третини лівої плечової кістки із зміщенням, які згідно висновку судово медичного експерта за № 1459 мд від 06.10.2016 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступення тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я.

16 грудня 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 в порядку, передбаченому главою 35 розділу VI КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваною.

Згідно з даною угодою потерпілий ОСОБА_4 та підозрювана ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваної за ч.1 ст. 286 КК України. Зі змісту угоди вбачається, що обвинувачена ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість, матеріальну шкоду, заподіяну злочином, повністю відшкодовано потерпілому ОСОБА_4 і він не має до обвинуваченої претензій матеріального чи морального характеру. Сторонами угоди узгоджено міру покарання обвинуваченій за вчинене кримінальне правопорушення за ч.1 ст.. 286 КК України, а саме у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, наслідки її невиконання, підстави оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку.
Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та надала суду згоду на затвердження угоди про примирення, вказавши, що вона повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї в разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, які їй роз`яснені судом. Крім цього обвинувачена підтвердила, що дана угода укладена нею з потерпілим добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також обвинуваченій зрозумілі роз`яснені судом права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України а також те, що в разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Обвинувачена розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Крім того судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє своє право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду і вказав, що матеріальна шкода йому відшкодовано обвинуваченою, претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої не має. Наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України йому зрозумілі.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, вона не порушує прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного:
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема затвердити угоду.
Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, оскільки остання вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Зазначене кримінальне правопорушення згідно ст.12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим ОСОБА_4 угоди про примирення, вона та потерпілий цілком розуміють свої права, визначені п.1-4 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Дана угода на думку суду відповідає вимогам КПК України та може бути затверджена і на підставі даної угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди не суперечать вимогам закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін, очевидна можливість виконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000054 від 25.01.2016 р. і призначення ОСОБА_5 узгодженої міри покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314,367,370,371,374,473,474,475 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 16 грудня 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000054 від 25.01.2016 р.

ОСОБА_5 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 гривень, без позбавлення права керування транспортними засобами.

Позовну заяву прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури Чернівецької області в інтересах держави в особі Сторожинецької районної державної адміністрації до ОСОБА_5 , третя особа Сторожинецька центральна районна лікарня про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає в АДРЕСА_1 , на користь держави в особі Сторожинецької районної державної адміністрації, шляхом перерахування одержувачу Сторожинецькій центральній районній лікарні на р/р 6921 в ГУ ДКСУ в Чернівецькій області, , МФО 856135, витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 в сумі 3253 грн. 60 коп. (три тисячі двісті п`ятдесят три гривні 60 копійок).

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає в АДРЕСА_1 , на користь держави витрати на залучення експертів для проведення автотехнічних експертиз в сумі 1440 грн. 24 коп. ( одну тисячу чотириста сорок грн.. 24 коп) шляхом перерахування стягувачу Сторожинецькому УК/Сторожинецький р-н/21081100, код отримувача 37835756, рахунок отримувача 0227, банк отримувача ГУДКСУ у Чернівецькій обл.., МФО 856135.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України з врахуванням обмеження права оскарження відповідно до ст.473 КПК України, до апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1