Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/992/15-к
Провадження №: 1-кп/332/27/17
Вирок
Іменем України
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
за участю захисника ОСОБА_4 ,
за участю обвинуваченого ОСОБА_5 ,
за участю потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, військовозобов`язаного, одруженого, маючого малолітню дитину 2007 р.н., не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
19.5.1998 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.140, ч.2 ст.141, ст.42, 14 КК України до 1 року 9 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна та примусовим лікуванням від алкоголізму, звільненого 11.12.1999 року з Беліньковської ВК-99 Запорізької області за відбуттям строку;
28.3.2001 року Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч.3 ст.142, ст.14 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна та примусовим лікуванням від алкоголізму, звільненого 14.8.2007 року з Каменської ВК-101 Запорізької області за відбуттям строку;
4.10.2007 року Великобілозерським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.189, ч.2 ст.289, ст.69,70,75 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 1 рік;
18.2.2010 року Енергодарським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.13 ч.2 ст.185, ст.70,75 КК України до 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 3 роки;
2.12.2011 року Великобілозерським районним судом Запорізької області за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 30.12.2013 року з Оріхівської ВК-88 Запорізької області на підставі ухвали Оріхівського районного суду від 20.12.2013 року в порядку ст.81 КК України умовно-достроково на 10 місяців 21 день,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину в інкримінованому злочині визнав частково та пояснив, що в той день, 17.01.2015р., він прийшов до магазину «М`ясний двір», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , щоб розшукати свою дружину ОСОБА_9 , яка працює у вказаному магазині продавцем. Але в магазині його дружини не було, а була тільки продавець ОСОБА_7 . Обвинувачений також пояснив, що він був у нетверезому стані, тому цілий день «водив чуму», виражався нецензурною лайкою, йому також подарували ніж, який він вважає сувенірним брелком, і який він залишив у ОСОБА_7 . Протягом дня він показував ніж ОСОБА_7 , щоб похизуватись. Потім ввечері він забрав ніж у ОСОБА_7 , а коли вийшов з магазину, то до нього підійшли співробітники поліції та вилучили ніж, а ОСОБА_7 сказали, щоб вона написала заяву в поліцію на ОСОБА_5 . При цьому поліція протягом дня приїжджала не один раз. На адресу ОСОБА_7 ножом не погрожував. Просив його суворо не карати та волі не позбавляти.
Незважаючи на те, що обвинувачений визнав свою вину тільки частково, його винність у скоєнні інкримінованого йому злочину за фактичних обставин, які викладені у вироку, повністю підтверджується нижченаведеними поясненнями учасників процесу та наступними письмовими доказами, які були досліджені в судовому засіданні:
При цьому згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.01.2015р., ОСОБА_7 заявила, що 17.01.2015р. в період часу з 08-00 годин до 18-00 годин гр-н ОСОБА_11 висловлювався нецензурною лайкою в магазині та погрожував застосування ножа, про що чітко зафіксовано в протоколі рукописним текстом (т.1 а.с.117), що узгоджується із показаннями потерпілої, які вона дала суду під час судового засідання. Тому суд вважає, що помітку «ні» на обороті вказаного протоколу в графі з питанням «Чи використовувалась зброя?» було зроблено помилково співробітником поліції при оформленні протоколу, тому цю помітку не можна вважати доказом невинуватості обвинуваченого у вчиненні злочину з використанням ножа. Крім того, в рапорті оперативного чергового Заводського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області, який згідно штампу зареєстровано за № 483 в журналі обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, вказано: 17.01.2015р. зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що звернулась жінка і повідомила, що по АДРЕСА_2 у м`ясному магазині чоловік бігає з ножем (т.3 а.с.191);
На сьогоднішній день потерпіла не має претензій до обвинуваченого, про що вона надала суду письмову заяву (т.3 а.с.30);
- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який пояснив суду, що він є власником магазину «М`ясний двір», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де все і відбувалось. В той день, йому подзвонила його працівник ОСОБА_12 і сказала, що в магазині перебуває чоловік ОСОБА_10 , яка також працює продавцем у цьому магазині. ОСОБА_12 також повідомила йому, що цей чоловік у нетверезому стані сильно кричав та нецензурно виражався, в руках у нього був ніж, тому викликали поліцію, при цьому маса людей боялись та не здійснювали покупки. На сьогоднішній день він не має претензій до обвинуваченого, про що він надав суду письмову заяву (т.3 а.с.65);
- показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив суду, що обвинуваченого ОСОБА_5 знає візуально. 17.01.2015р. він знаходився в ломбарді «Мідас» напроти магазину «М`ясний двір», оскільки працює там охоронцем, коли до нього забігла жінка за ім`ям ОСОБА_14 та сказала, що у вказаному магазині навпроти мужчина кидається з ножом, тому необхідно викликати поліцію. Потім він бачив, як ОСОБА_5 виводили декілька поліцейських;
- показаннями свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні пояснив суду, що він працює інспектором патрульної поліції. На початку 2015 року він був прикомандирований до Заводського відділення поліції. З ОСОБА_5 він знайомий, оскільки раніше часто виїжджали за викликами до нього додому із-за сімейних конфліктів з дружиною. В той день, взимку 2015 року, він перебував на чергуванні, надійшов виклик, що нетверезий чоловік в районі вул.Глазунова погрожує ножом. Коли вони прибули на місце події то побачили, як вибігав чоловік з магазину, люди вказали на ОСОБА_5 , що це він погрожував, на місті події ще були жінка та чоловік, вони пояснили, що ОСОБА_5 шукав свою дружину, вчинив скандал, у нього був ніж та він був у нетверезому стані та нецензурно виражався, із-за чого покупці в магазині боялись. Свідок ОСОБА_15 також пояснив, що в руках у ОСОБА_5 був ніж, який був у нього вилучений в присутності понятих;
- показаннями свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні пояснив суду, що він працює інспектором патрульної поліції. В той день, взимку 2015 року, він перебував на чергуванні, надійшов виклик, що нетверезий чоловік в районі ринку на вул.Глазунова погрожує ножом. Коли вони з ОСОБА_15 прибули на місце події, то побачили ОСОБА_5 , який був у нетверезому стані, у нього в руках був ніж. Ніж у ОСОБА_5 був вилучений. На місті події була також продавець та інший чоловік, який стояв в проході біля прилавку, як він пояснив, щоб забезпечити безпеку продавця;
- показаннями свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні пояснив суду, що його дружина ОСОБА_12 працює продавцем в магазині «М`ясний двір» по вул. Глазунова у м.Запоріжжі. 17.01.2015р. йому передзвонила ОСОБА_7 з роботи і сказала, що ОСОБА_5 не дає працювати та конфліктує. Тоді ОСОБА_17 виїхав сам до вказаного магазину. Там він побачив ОСОБА_5 , який був у стадії сильного алкогольного сп`яніння. ОСОБА_17 сказав ОСОБА_7 , щоб вона викликала поліцію, оскільки ОСОБА_5 зриває робочий процес. В подальшому ОСОБА_5 достав ніж та почав ним розмахувати, щоб залякати їх. Покупці, які заходили до магазину, коли бачили ОСОБА_5 , виходили без покупок. Це продовжувалось приблизно дві години. ОСОБА_7 була в поганому настрої, оскільки ОСОБА_5 зірвав їй касу. Потім приїхали співробітники поліції, які затримали ОСОБА_5 та вилучили у нього ніж;
- протоколом огляду місця події від 17.01.2015р. та доданими до нього фототаблицями, з якого вбачається, що місцем злочину є магазин «М`ясний двір» в районі ринка Глазунова у м.Запоріжжі (т.3 а.с.170-171);
- протоколом огляду місця події від 17.01.2015р. та доданими до нього фототаблицями, з якого вбачається, що місцем події є ділянка місцевості біля ринка «Глазунова», на ділянці місцевості знаходяться співробітники поліції, в руках одного з них перебуває предмет, похожий на ніж, і цей співробітник пояснив, що цей предмет був вилучений у гр-на ОСОБА_11 , оскільки він погрожував йог застосуванням, при цьому ОСОБА_11 також знаходиться на цій ділянці місцевості, і він пояснив, що цей предмет належить йому. В ході огляду місця події було виявлено та вилучено вказаний предмет, похожий на ніж, та опечатаний в пакет експертної служби (т.3 а.с.192-193). При цьому суд зазначає, що на вказаному протоколі відсутній підпис понятого ОСОБА_18 , але в силу вимог ч.7 ст.223 КПК України участь понятих є обов`язковою тільки у спеціально визначених законом випадках, до яких цей огляд не віднесено, тим більше що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не заперечував обставини вилучення ножа, які викладені у вказаному протоколі огляду. Клопотання про виклик понятого ОСОБА_18 для допиту її в якості свідка в судовому засіданні, як це передбачено ч.7 ст.223 КПК України, учасники процесу суду не заявляли.
- протоколом огляду від 20.01.2015р, яким було оглянуто предмет, схожий ззовні на ніж, загальною довжиною 198 мм., довжиною клинка 113 мм. (т.3 а.с.194). Суд також зазначає, що постановою слідчого СВ Заводського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_19 від 20.01.2015р., визнано речовим доказом та долучено до матеріалів провадження предмет, схожий на ніж, який було вилучено у ОСОБА_20 від час ОМП (т.1 а.с.186);
- висновком експерта НДЕКЦ УМВС України в Запорізькій області № 3 від 19.01.2015р., згідно якого ніж, вилучений в ході огляду місця події, в районі зупинки громадського транспорту «Глазунова», не є холодною зброєю. Згідно описової частині експертного висновку ніж має загальну довжину 198 мм., довжина клинка 113 мм., ніж має обмежувач та двосторонню заточку (т.1 а.с.183-185). Клопотання про огляд та дослідження безпосередньо в судовому засіданні вказаного ножа учасники процесу суду не заявляли;
Разом з цим суд відкидає та вважає за неналежними наступні докази:
- письмову заяву про злочин ОСОБА_7 , в якій йдеться про те, що 17.01.2015р. ОСОБА_5 в магазині «М`ясний двір» по вул. Глазунова у м.Запоріжжі перебував у стані алкогольного сп`яніння, заважав роботі магазина, конфліктував, ображав покупців, нецензурно виражався, погрожував їй розправою, намагався ножом нанести їй удар через прилавок, внаслідок чого вона злякалась, уклоняючись від ножа, та вибігла через другий вихід і побігла до ломбарду «Мідас» викликати поліцію (т.3 а.с.167-168),
- письмову заяву про злочин ОСОБА_6 , в якій йдеться про те, що 17.01.2015р. ОСОБА_5 в магазині «М`ясний двір» по вул. Глазунова у м.Запоріжжі перебував у стані алкогольного сп`яніння, зірвав роботу магазина, оскорбляв покупців нецензурною мовою, погрожував продавцю ОСОБА_7 нанесенням ножом тілесних ушкоджень (т.3. а.с.165-166), та
- рапорт інспектора роти № 2 БПС ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_15 , в якому йдеться про те, що 17.01.2015р. він з ОСОБА_16 прибув до магазину «М`ясний двір» по вул.Глазунова у м.Запоріжжі, де ОСОБА_7 вказала на ОСОБА_5 , у якого в руках був ніж, та заявила, що вказана особа виражався нецензурною лайкою на її адресу та на адресу покупців, та погрожував цим ножем фізичною розправою. ОСОБА_5 вів себе неадекватно, тому, з метою щоб він не спричинив шкоди собі та іншим особам, ніж у ОСОБА_5 був вилучений (т.3 а.с.164),
оскільки на вказаних документах відсутні будь-які відомості стосовно їх походження, а саме яким чином вони потрапили до відділення поліції (вхідні штампи, реєстраційні написи вхідної кореспонденції, підтвердження стосовно відібрання цих заяв уповноваженими співробітниками поліції), окрім того ці документи не є доказами в розумінні ст.ст.98-99 КПК України.
Суд критично відноситься до показань обвинуваченого в тій частині, де він оспорює вчинення ним злочину із застосування ножа, оскільки ця позиція обвинуваченого спростовується показаннями потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_17 , які були безпосередніми очевидцями злочину, а також показаннями потерпілого ОСОБА_6 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які є логічними і послідовними та узгоджуються між собою та з письмовими доказами, які були зазначені раніше.
Зазначену позицію обвинуваченого суд розцінює як спосіб уникнути від передбаченої законом відповідальності.
Аналізуючи об`єктивну та суб`єктивну сторону вчиненого ОСОБА_5 злочину суд зазначає, що відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного суду України № 10 від 22.12.2006р. «Про судову практику у справах про хуліганство» спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати предмети, які пристосовані винною особою для цієї мети наперед або під час учинення хуліганських дій, а заздалегідь заготовленими - предмети, які хоч і не зазнали якоїсь попередньої обробки, але ще до початку хуліганства були приготовлені винним для зазначеної мети. Використання при вчиненні хуліганства ножів, які не належать до холодної зброї, інших предметів господарсько-побутового призначення, а також інших спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень знарядь злочину є підставою для кваліфікації дій винної особи за ч. 4 ст. 296 КК не тільки в тих випадках, коли вона заподіює ними тілесні ушкодження, а й тоді, коли ця особа за допомогою зазначених предметів створює реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.
Окрім того, згідно п.5 вказаної постанови пленуму ВСУ, за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Оскільки ОСОБА_5 тривалий час, а саме з 08-30 години до 17-30 години, фактично паралізував нормальну роботу магазина « ІНФОРМАЦІЯ_2 », застосовуючи при цьому ніж, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_5 мають місце ознаки грубого порушення порядку із особливою зухвалістю та із застосуванням ножа, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду справи.
Отже, суд вважає пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення доведеним і кваліфікує його дії за ч.4 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання, і дані, що характеризують особу обвинуваченого.
Згідно ст.12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст.296 КК України, є тяжким злочином.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості злочину, скоєного обвинуваченим, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину, що визнається судом як обставини, які обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, є учасником бойових дій (т.3 а.с.173), задовільно характеризується за місцем проживання (т.1 а.с.202), перебуває на обліку як безробітна особа (т.3 а.с.179), одружений та має на утриманні малолітню дитину (т.3 а.с.176), відсутність матеріальних претензій та вимог про суворе покарання з боку потерпілих, стан здоров`я обвинуваченого, який переніс травму живота з розривом селезінки (т.3 а.с.180-184), раніше неодноразово судимий, в т.ч. з реальним відбуттям покарання в місцях позбавлення волі, отже на шлях виправлення не став, не працює та легальних доходів не має, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні в ЗОКНД з діагнозом (мовою оригіналу): «психические и поведенческие расстройства вследствие употребления алкоголя, синдром зависимости» (т.1 а.с.198, т.2 а.с.181).
Окрім того, в період з 20.08.2015р. по 15.02.2016р. провадження по справі було зупинене у зв`язку із розшуком обвинуваченого (т.1 а.с.73, 95).
З урахуванням викладених обставин суд вважає, що обвинувачений є особою із стійкою антисоціальною направленістю, тому виправлення обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуттям покарання в місцях позбавлення волі. Але при цьому, з урахуванням викладених обставин та позиції потерпілих, які на суворому покаранні не наполягають, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі в межах санкції, передбаченої ч.4 ст.296 КК України.
В строк відбування покарання обвинуваченому необхідно зарахувати строк перебування під вартою по даному провадженню з 10 березня 2016 року по 11 квітня 2016 року, та з 27 травня 2016 року по 11 жовтня 2016 року (т.1 а.с.149, т.2 а.с.49, 104), зарахувавши йому, відповідно до вимог ст.72 КК України (в редакції закону станом на час перебування під вартою), попереднє ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Переривання строку перебування під вартою з 11.04.2016р. зумовлене тим, що по цьому провадженню строк перебування під вартою, обраний ухвалою Заводського районного суду м.Запоріжжя від 10.03.2016р. до 11.04.16р., в подальшому цим судом не продовжувався, оскільки ОСОБА_5 був арештований ухвалами Енергодарського міського суду Запорізької області від 13.02.2016р. та від 15.09.2016р. та в подальшому перераховувся в СІЗО за іншим судом (т.1 а.с.88, т.2 а.с.124). Але при цьому вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя від 27.05.2016р. ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (т.2 а.с.47-49), в подальшому по цьому провадженню ОСОБА_5 був звільнений з під варти ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11.10.2016р. (т.2 а.с.103-104). Отже, період перебування під вартою з 27.05.16р. по 11.10.16р. також підлягає зарахуванню в строк відбуття покарання.
Цивільний позов по справі не заявлений.
По справі була проведена експертиза ножа: висновок № 3 від 19.01.2015р., витрати якої склали 294 грн. 84 коп. Витрати по проведенню вищезазначеної експертизи, яка були проведені спеціалізованою державною установою, відповідно до ч.2 ст.122 КПК України необхідно віднести за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому до набуття чинності вироку суд вважає за необхідним обрати у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання у вигляді ТРЬОХ років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного приведення вироку до виконання.
Відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції закону станом на час перебування під вартою ОСОБА_5 ), зарахувати в строк покарання ОСОБА_5 попереднє ув`язнення в період з 10 березня 2016 року по 11 квітня 2016 року та з 27 травня 2016 року по 11 жовтня 2016 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання чинності вироку обрати у вигляді цілодобового домашнього арешту. Заборонити ОСОБА_5 до набуття вироку чинності цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , окрім випадків виклику до органів досудового слідства, до прокурора і до суду.
Речові докази: ніж, який знаходиться в камері схову Заводського ВП Дніпровського ВПГУНП в Запорізькій області та який є знаряддям злочину - знищити.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суду міста Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженими, які перебувають під вартою, протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1