Справа № 738/1742/16-к
№ провадження 1-в/738/780/2016
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2016 року Менський районний суд
Чернiгiвської області
в складі:
судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена клопотання засудженого ОСОБА_4 про направлення його для подальшого відбування покарання в Хролівський виправний центр № 140,

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Менського районного суду з клопотанням про направлення його для подальшого відбування покарання в Хролівський виправний центр № 140. Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_4 відбував покарання в Менській ВК № 91, після заміни йому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі, був переведений для подальшого відбування покарання до Домницького виправного центру № 135. Засуджений не погоджуючись з таким рішенням, звернувся до суду з клопотанням про переведення його до Хролівського виправного центру № 140, що в с. Хроли Харківського району, Харківської області, посилаючись на те, що в Харківський області, Дергачівського району проживає його сім`я.

В судове засідання засуджений ОСОБА_4 не з`явився, просив клопотання розглянути без його участі.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на те, що питання переводу засудженого вирішено відповідно до вимог чинного законодавства, на даний момент суд не має повноважень вирішувати таке питання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи думку прокурора з даного приводу, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з положеннями ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Зміна умов тримання та переведення засуджених до позбавлення волі визначається ст.ст. 100, 101 КВК України.

Як встановлено в судовому засіданні, вироком Київського районного суду м. Харкова від 29 липня 2015 року ОСОБА_4 засуджений за ч.4 ст.368 КК України до 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки, зі спеціальної конфіскацією грошових коштів в сумі 170 000 грн., які були вилучені у ОСОБА_4 при затриманні, та з конфіскацією майна.
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 лютого 2016 року вказаний вирок залишено без змін.

Засуджений ОСОБА_4 перебуває в місцях позбавлення волі з 29.04.2014 року утримувався в Харківському СІЗО.
З 28.03.2016 року засуджений ОСОБА_4 відбував покарання в Менській ВК №91.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 14 червня 2016 року засудженому ОСОБА_4 було замінено невідбуту частину покарання з позбавлення волі на обмеження волі.
Згідно Наказу державного департаменту України з питань виконання покарань № 48 від 14 березня 2005 року «Про умови розподілу осіб, засуджених до обмеження волі, та направлення їх до виправних центрів», з метою забезпечення відбування покарання засудженими до обмеження волі згідно з вимогами статті 56 Кримінально-виконавчого кодексу України, як правило, у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до їх місця проживання до засудження, визначення умов розподілу цих засуджених та направлення їх до виправних центрів, установлено, що засуджені чоловіки, яким обмеження волі призначено відповідно до ст. 82 КК України, направляються до виправних центрів у межах адміністративно-територіальної одиниці, де вони відбували покарання, адміністрації установ виконання покарань.
У разі відсутності в межах адміністративно територіальної одиниці виправних центрів місце відбування покарання таким засудженим визначає Департамент.
З матеріалів справи слідує, що засуджений ОСОБА_4 з Менської ВК № 91 слідував транзитом через Чернігівський слідчий ізолятор, 20.07.2016 року вибув з Чернігівського слідчого ізолятора до Домницького виправного центру № 135, який знаходиться в межах адміністративно територіальної одиниці (Менської ВК № 91), де він відбував покарання.

Стаття 8 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визначаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд не знаходить будь яких порушень законодавства в діях адміністрації Менської ВК № 91, подане клопотання засудженого є безпідставним, оскільки відповідно ст. 537 КПК України, в переліку питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, вказане ним в клопотання питання відсутнє, а тому підстави для його задоволення відсутні.

На пiдставi викладеного i керуючись ст.ст. 100, 101 КК України, ст.ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про направлення його для подальшого відбування покарання в Хролівський виправний центр № 140 відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення, а засудженим в той же термін з моменту отримання її копії.
Суддя ОСОБА_1