АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №643/2259/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/478/17 Доповідач: ОСОБА_2 Категорія: ч.2 ст.121 КК України

УХВАЛА
14 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- захисника ОСОБА_7 ,
- обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження №11кп/790/478/17 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні на вирок Московського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2016 року, -
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, з середньо освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості, -
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Харкова, з середньо освітою, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості,-
засуджено за ч.2 ст.121 КК України на 7 років позбавлення волі, кожного.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково.
Постановлено стягнути на користь ОСОБА_10 :
- з ОСОБА_9 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди;
- з ОСОБА_8 100 000грн. на відшкодування моральної шкоди.
Як установив суд, 16 червня 2012 року, приблизно о 16.00 год., на прохання ОСОБА_11 , дружини ОСОБА_12 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 прибули в квартиру АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , що б допомогти ОСОБА_11 вивезти речі ОСОБА_12 за місцем мешкання матері останнього та вигнати його з квартири, оскільки ОСОБА_11 не бажала щоб ОСОБА_12 проживав з нею разом та мала намір розірвати їх шлюб.
Зі слів ОСОБА_11 та її знайомої ОСОБА_13 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 стало відомо, що ОСОБА_12 зловживає спиртними напоями спільно з ОСОБА_11 , крім того, ОСОБА_12 в стані алкогольного сп`яніння б`є ОСОБА_11 та вчиняє сімейні сварки.
Зайшовши у квартиру, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_13 , побачили сплячого в кімнаті на дивані ОСОБА_12 , якого розбудила ОСОБА_11 , після чого між ними почалася сімейна сварка, в ході якої ОСОБА_11 сіла поруч з ОСОБА_12 на диван і вимагала, що б той покинув квартиру, повернув їй ключі від квартири і банківську кредитну картку «ПриватБанк» на її ім`я, однак останній не бажав цього робити.
Під час вищевказаної сімейної сварки ОСОБА_12 завдав удар ліктем правої руки в груди ОСОБА_11 , а потім навалився на неї зверху, проте, ОСОБА_11 вдалося встати з дивану, а ОСОБА_12 сів на диван, при цьому лівою стороною свого тіла він був звернений до входу в кімнату.
Почувши звуки боротьби та крики ОСОБА_11 , в кімнату зайшов ОСОБА_8 та, діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , усвідомлюючи небезпеку своїх дій для життя і здоров`я останнього, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, умисно завдав один удар правою ногою взутою в кросівок по голові ОСОБА_12 , який прийшовся підошвеною частиною в ліву скулову область обличчя ОСОБА_12 , від якого ОСОБА_12 впав на спину на диван.
ОСОБА_8 , продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, завдав останньому один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя, об`єктивно усвідомлюючи, що своїми умисними діями спричиняє потерпілому ОСОБА_14 тілесні ушкодження, фізичний біль та моральні страждання.
До кімнати зайшов ОСОБА_9 , який допоміг ОСОБА_8 перевернути потерпілого ОСОБА_14 на дивані обличчям вниз, після чого ОСОБА_8 сів зверху на ОСОБА_14 в області тазу, а тим часом ОСОБА_15 витягла з задньої кишені джинсів, одягнутих на ОСОБА_12 , належну їй банківську карту «ПриватБанку», ключі від її квартири і належні їй гроші в сумі 30 грив..
Знаходячись в кімнаті, ОСОБА_9 приєднався до злочинних дій ОСОБА_8 , спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 і діючи умисно для досягнення єдиного злочинного результату - заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , діючи узгоджено з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , усвідомлюючи небезпеку своїх їй для життя і здоров`я потерпілого, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_12 умисно завдав останньому удар кулаком лівої руки зі значною силою в область лівої бокової поверхні грудної клітини, другий удар з значною силою ОСОБА_9 завдав кулаком правої руки по задній поверхні грудної клітини справа. При цьому ОСОБА_9 об`єктивно усвідомлював, що заподіює потерпілому ОСОБА_14 тілесні ушкодження, фізичний біль та моральні страждання.
Потерпілий ОСОБА_12 спробував встати з дивана, але перекинувшись через правий бік впав з дивана на спину і лежав на підлозі, на спині.
Продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_16 , до лежачого на підлозі потерпілому ОСОБА_17 підійшов ОСОБА_8 і умисно завдав один удар зі значною силою носком правої стопи взутою в кросівок в ліву бічну поверхню тулуба ОСОБА_12 , об`єктивно усвідомлюючи, що своїми діями заподіює ОСОБА_14 тілесні ушкодження.
ОСОБА_9 підійшов до лежачого на підлозі ОСОБА_12 і навмисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень завдав потерпілому ОСОБА_12 один удар ногою взутою в сандалі в область грудної клітини, потім, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 завдав приблизно 2-3 удари кулаками рук в область грудини і живота ОСОБА_12 , об`єктивно усвідомлюючи, що заподіює потерпілому ОСОБА_12 тілесні ушкодження, фізичний біль та моральні страждання.
Після цього, ОСОБА_8 і ОСОБА_9 підняли потерпілого і повели його до виходу з кімнати, однак, від отриманих в результаті побиття ОСОБА_8 і ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_12 не втримався на ногах і впав в дверному отворі кімнати на правий бік.
В результаті отриманих тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_12 короткочасно знепритомнів і став видавати хриплячи звуки.
Помилково вважаючи, що ОСОБА_12 симулює погане самопочуття, ОСОБА_9 підняв ОСОБА_12 і посадив його в дверному отворі кімнати на підлогу.
ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , стоячи позаду останнього, з метою заподіяння тілесних ушкоджень умисно завдав два удари зі значною силою долонею правої руки по тім`яній частині голови ОСОБА_12 , які припали з правого боку, при цьому ОСОБА_9 об`єктивно усвідомлював, що своїми умисними діями спричиняє потерпілому ОСОБА_12 тілесні ушкодження.
ОСОБА_8 облив ОСОБА_12 водою приводячи його до тями, після чого завдав ОСОБА_12 два удари долонями рук по щоках, що б ОСОБА_12 отямився, при цьому ОСОБА_12 залишався сидіти на підлозі, в дверному отворі кімнати.
Приблизно о 16.20 год. ОСОБА_11 і ОСОБА_13 зібрали в полімерний пакет речі ОСОБА_12 , а ОСОБА_11 підійшла до сидячого на підлозі в дверному отворі кімнати ОСОБА_14 , надягла на нього сандалі і футболку.
На прохання ОСОБА_11 , ОСОБА_8 подзвонив матері ОСОБА_12 - ОСОБА_10 і повідомив, що ОСОБА_12 зараз підвезуть до неї додому , за адресою будинок АДРЕСА_4 і запропонував ОСОБА_10 вийти на вулицю, що б зустріти ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вивели ОСОБА_12 з квартири на сходовий майданчик та на ліфті звезли на 1 поверх, допомогли йому дійти до машини, а ОСОБА_11 і ОСОБА_13 зачинили квартиру, взявши речі ОСОБА_12 також спустились на вулицю, де їх очікували ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 ..
На а/м ВАЗ 2101 державний реєстраційний № НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , в цей же день, приблизно о 16.50 год. привезли потерпілого ОСОБА_12 до буд. АДРЕСА_4 , де ОСОБА_12 самостійно вийшов з салону вказаного автомобіля, пакет з його речами ОСОБА_8 поставив біля проїжджої частини.
На зустріч до ОСОБА_12 вийшла його мати ОСОБА_10 , яка взяла пакет з речами і допомогла ОСОБА_12 дійти до квартири АДРЕСА_5 .
В результаті нанесення сукупності травматичних дій по голові, грудній клітці і животу, навмисне заподіяних 16.06.2012 р, в проміжок часу приблизно з 16.00 год. до 16.20 год. потерпілому ОСОБА_12 за вищевказаних обставин ОСОБА_9 і ОСОБА_18 , 17.06.2012 р., приблизно о 04.45 год. в квартирі АДРЕСА_5 настала смерть потерпілого ОСОБА_12 ..
Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 179 -КЕ / 2015 від 17.08.2015р. на трупі ОСОБА_12 встановлені наступні пошкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів під м`які мозкові оболонки в тканину і шлуночки головного мозку з наявністю крововиливів в м`які покриви голови з боку внутрішньої поверхні правої тім`яної області, синців і забитої рани на обличчя; синець на передній поверхні шиї зліва в середньому відділі з крововиливом в підшкірно - жирову клітчатку в цій області; закрита поєднана травма грудної клітини і живота у вигляді переломів ребер справа: 5-го по окологрудинній лінії, 9,10 по лінії лопатки, з розривом міжреберних м`язів і пристеночній плеври з масивним крововиливом, розривом правого купола діафрагми, розриву правої частки печінки що супроводжувалася крововиливом в праву плевральну і черевну порожнини, з наявністю синців на грудній клітці і животі.
Причиною смерті громадянина ОСОБА_12 з`явилася поєднана закрита черепно-мозкова травма і закрита травма грудної клітки, живота, тобто смерть потерпілого настала внаслідок нанесення сукупності травматичних дій по голові, грудної клітки і живота.
Закрита черепно-мозкова травма і закрита поєднана травма грудної клітки і живота, як окремо, так і в сукупності є тяжким тілесним ушкодженням за критерієм небезпеки для життя.
В апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_8 посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та його особі в наслідок суворості. Зазначив, що він в вчиненому щиро покаявся, має на утриманні малолітню дитину 2011 року народження, розгляд кримінального провадження тривав протягом 4 років, через що він постійно знаходився в стресовому стані. Вважає, що розмір стягнення на користь потерпілої 100 000грн. на відшкодування моральної шкоди є занадто великим. Просить вирок змінити, призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.2 ст.121 КК України та зменшити суму грошового стягнення на користь потерпілої;
- захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 посилається на доводи, аналогічні доводам апеляційної скарги ОСОБА_8 . Просить вирок змінити, призначити ОСОБА_8 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.2 ст.121 КК України та зменшити суму стягнення на користь потерпілої;
- обвинувачений ОСОБА_9 посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_9 в наслідок суворості. Зазначив, що він в скоєному щиро покаявся, має на утриманні неповнолітню дитину 2004 року народження, він постійно знаходився в стресовому стані внаслідок тривалого розгляду кримінального провадження. Вважає стягнення у сумі 100 000грн. на користь потерпілої є занадто великим. Просить вирок змінити, призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.2 ст.121 КК України та зменшити суму стягнення на користь потерпілої;
- прокурор посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особам обвинувачених в наслідок м`якості. Зазначив, що суд не взяв до уваги, що обвинувачені не працюють, за весь час розгляду кримінального провадження не вжили заходів на відшкодування потерпілій завданої шкоди, вчинили тяжкий злочин, внаслідок якого потерпіла, яка є пенсіонеркою, втратила єдиного близького родича, який надав їй допомогу. Просить вирок скасувати та постановити апеляційним судом новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 та ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.121 КК України - 8 років позбавлення волі, кожному.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 , які просили задовольнити їх апеляційні скарги, прокурора, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
За змістом ч.1 ст.69 КК України суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, лише за наявності кількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Як убачається із матеріалів провадження, суд визнав пом`якшуючими покарання дві обставини щире каяття у вчиненому і надання обвинуваченими допомоги слідству і суду.
Однак, яким чином ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, в апеляційних скаргах обвинувачених та захисника ОСОБА_7 не наведено.
Покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 призначено необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.
При цьому суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про осіб обвинувачених, який в силу ст.89 КК України не мають судимостей, характеризуються позитивно, на обліку у лікаря психіатра не перебувають, обвинувачений ОСОБА_8 має на утриманні неповнолітню дитину 2011 року, обвинувачений ОСОБА_9 має на утриманні неповнолітню дитину 2004 року, а також пом`якшуючі покарання обставини щире каяття у вчиненому злочині і надання ними допомоги слідству і суду у встановлені обставин злочину, тобто судом враховані всі обставини, на які є посилання у скаргах обвинувачених, захисника та прокурора.
Разом з тим, взявши до уваги, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, вчинили злочин, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, наслідки, які настали у виді смерті потерпілого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі у розмірі, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених і попередження нових злочинів.
Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене покарання за своїм видом і розміром є справедливим і підстав для його пом`якшення, у тому числі шляхом застосування положень ст.69 КК України, не вбачає.
Що стосується посилання в апеляційних скаргах обвинувачених та захисника на тривалий термін розгляду кримінального провадження, в наслідок чого ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували у стресовому стані, то це само по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для призначення більш м`якого покарання ніж передбачено санкцією ч.2 ст.121 КК України.
Посилання в апеляційних скаргах обвинувачених та захисника на необхідність зменшення суми стягнення на відшкодування потерпілій моральної шкодиє необґрунтованими.
Розмір стягнення судом визначений відповідно з вимогами ст.ст.23, 1167, 1168 ЦК України, виходячи із принципів виваженості, розумності, справедливості, з урахуванням вищевказаних обставин провадження, за яких було спричинено загибель людини, глибини та тривалості моральних страждань і переживань, які перенесла потерпіла у зв`язку з втратою близької їй людини.
Вважати визначений судом розмір грошових стягнень на відшкодування моральної шкоди занадто великим, як про це наголошено в апеляційних скаргах обвинувачених та захисника ОСОБА_7 , колегія суддів підстав не вбачає.
Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
Вирок Московського районного суду м. Харкова від 03 листопада 2016 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий:

Судді: