Дата документу Справа № 314/5635/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1694/16
Єдиний унікальний № 314/5635/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою процесуального прокурора на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 жовтня 2016 року, якою
заяву ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, до засудження не працював, мешканця: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.05.2008 року за ст. 187 ч. 2, 16 ч. 1, 196 ч. 2, 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 2 роки;

- 07.09.2009 року за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати покарання за вироком суду від 27.03.2008 року та остаточно визначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 01.10.2013 року по відбуттю строку покарання;

- 21.05.2014 року за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік,

який відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№101) задоволено.

ОСОБА_7 звільнено умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк, що складає 2 місяці 3 дні.

Згідно ухвали, до Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій облаї (№101), надійшло клопотання, про можливість умовно-дострокового звільнення.

По даній справі засуджений: 17.06.2015 року Мелітопольським міським районним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком суду від 21.05.2014 року та остаточно визначено покарання у виді 1 рік 9 місяців. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 23.03.2016 року зарахувати з 16.05.2015 року по 18.07.2015 року на підставі ст. 72 КК України із розрахунку 1 доба попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі. Початок строку: 16.05.2015 рік. Кінець строку: 14.12.2016 рік.

Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.05.2015 року. За період тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі характеризував наступним чином. Не порушував вимоги режиму утримання. Заохочень та стягнень не мав.

З 30.07.2015 року відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ Запорізькій області (№101).

Під час відбування покарання характеризується наступним чином: має два стягнення, які погашені у встановленому законом порядку. Заохочень не має.

Навчається за професією - зварювальник.

В промисловій зоні установи не працевлаштований.

Згідно пункту 5 статті 118 КВК України не залучається.

Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування, побачень, телефонних переговорів.

Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених.

Задовольняючи заяву засудженого ОСОБА_7 суд мотивував своє рішення тим, що згідно поданих та перевірених в судовому засіданні доказів слідує, що засуджений довів своє виправлення і заслуговує на звільнення його від відбуття покарання умовно-достроково на строк, який залишився.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, вказує, що з матеріалів наданих до суду, зокрема характеристики, довідки про заохочення та стягнення, довідки про працевлаштування, довідки про стан здоров`я та інших вбачається, що ОСОБА_7 відбуває покарання у Кам`янській ВК №101 УДПтС України в Запорізькій області з 30.07.2015. За час відбування покарання засуджений не має жодного заохочення, натомість двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності як правами начальника установи, так і правами начальника відділення. Протягом 2016 року працював лише у січні та березні (по 15 днів у кожному місяці), хоча за станом здоров`я є працездатним. Згідно ч.5 ст.118 КВК України до робіт із благоустрою колонії і прилеглої території, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством не залучався, оскільки не мав бажання. Характеризується у цілому негативно. Рішенням комісії установи від 28.07.2016 (протокол №17) засудженому відмовлено у можливості направлення до суду матеріалів для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання як особі, що сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довела своє виправлення. Зокрема, суддею при прийнятті рішення невраховані вимоги п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002, згідно якого, судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, у зв`язку з цим суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання по суті внесеного подання, а також повинні ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, додержання вимог встановленого режиму, участь у самодіяльних організаціях, наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці тощо.

Застосування за вказаних обставин судом першої інстанції до засудженого ОСОБА_7 ст.81 КК України, суперечить принципам виконання та відбування покарання. Так, звільняючи засудженого, який за час відбування покарання не отримав жодного заохочення (на відміну від стягнень), яке відповідно до ч.1 ст.130 КВК України можна розцінювати як результат сумлінної поведінки і ставлення до праці, що у свою чергу є однією з умов застосування ст. 81 КК України, взагалі втрачається будь-який сенс дотримуватись засудженими вимог встановленого режиму та отримувати заохочення. Тому прийняття такого рішення однозначно вплине на поведінку інших засуджених та призведе до виникнення негативної закономірності.

Враховуючи вищевикладене просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо застосування відносно нього заохочувальної норми, передбаченої ст. 81 КК України умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відмовити.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив ухвалу суду залишити без змін, засудженого, який заперечував проти задоволення апеляції; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

З матеріалів провадження вбачається, що суд виконав зазначені роз`яснення і дійшов обґрунтованого висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання.
Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав до задоволення апеляційної скарги, оскільки засуджений ОСОБА_7 непогашених стягнень не має, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування, побачень, телефонних переговорів, приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 жовтня 2016 року, якою заяву ОСОБА_7 , який відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№101) задоволено та його звільнено умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк, що складає 2 місяці 3 дні залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4