Справа № 360/2176/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/264/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 5 16.05.2017

УХВАЛА
іменем України
16 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження №0000477 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 23 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ), громадянина України, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 20 квітня 2016 року близько 19-ї години ОСОБА_7 , перебуваючи на території ВП НУБіП України «Немішаєвський агротехнічний коледж», що в смт. Немішаєве Бородянського району Київської області по вул. Технікумівська, під час обопільної сварки з ОСОБА_8 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, наніс ОСОБА_8 кілька ударів кулаком в ліву частину обличчя, від яких останній впав спиною на землю. Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, в той час як ОСОБА_8 намагався піднятися, він ногою наніс йому удар в ліву частину голови, чим своїми умисним діями спричинив ОСОБА_8 тілесне ушкодження закриту черепно-мозкову травму у вигляді синця повік лівого ока, сукон`юнктивального крововиливу лівого ока, рваної рани верхньої і нижньої губи зліва, струсу головного мозку та уламкового перелому вилично-орбітального комплексу зліва зі зміщенням уламків, яка відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, тобто таких, що спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 день.
Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить вирок скасувати з підстав неповноти судового розгляду, невідповідністі висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції було проведено скорочений судовий розгляд, не прийнято до уваги його показання та показання свідка ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, пояснення потерпілого ОСОБА_8 та думку прокурора, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, а саме у заподіянні умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення, і підтверджені представленими у справі доказами у їх сукупності, які перевірялися судом в ході судового розгляду.
Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджується: показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , показаннями потерпілого ОСОБА_8 , висновком судово-медичної експертизи №196, заявою ОСОБА_8 від 21 травня 2016 року на ім`я начальника Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУ НП України в Київській області, дослідженими судом першої інстанції.
Зокрема, в судовому засіданні під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 визнав повністю себе винуватим, щиро розкаявся у скоєному та пояснив, що 20 квітня 2016 року близько 19-ї години на території «Немішаєвського агротехнічного коледжу» в смт. Немішаєве Бородянського району Київської області між ним та ОСОБА_8 виник конфлікт, після чого він наніс кілька ударів кулаком в ліву частину обличчя та наніс удар ногою в ліву частину голови ОСОБА_8 .
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні під час судового розгляду підтвердив, що 20 квітня 2016 року близько 19-ї години на території «Немішаєвського агротехнічного коледжу» в смт. Немішаєве між ним та ОСОБА_7 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_7 наніс йому декілька ударів кулаком в обличчя, а потім наніс удар ногою по голові. В результаті він отримав тілесні ушкодження та через два дні був доставлений до лікарні.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 196 вбачається, що згідно наданої документації та результату консультації рентгенолога, у ОСОБА_8 на момент звернення за медичною допомогою, мало місце таке тілесне ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді синця повік лівого ока, сукон`юнктивального крововиливу лівого ока, рваної рани верхньої та нижньої губи зліва, струсу головного мозку та уламкового перелому вилично-орбітального комплексу зліва зі зміщенням уламків. Вказана черепно-мозкова травма утворилась від дії тупого (их) предмету (ів), та відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, тобто таких, що спричинили тривалий розлад здоров`я понад 21 день (а.с.29-30).
Як вбачається із заяви ОСОБА_8 від 21 травня 2016 року на ім`я начальника Бородянського ВП Ірпінського ВП ГУ НП України в Київській області, просить розпочати кримінальне провадження за фактом нанесення йому тілесних ушкоджень 20 квітня 2016 року на території «Немішаєвського агротехнічного коледжу» ОСОБА_7 (а.с.22).
Таким чином, зазначений комплекс доказів підтверджує, що ОСОБА_7 умисно заподів ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Отже, судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_7 ,суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що є злочином середньої тяжкості; особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно; обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, та враховуючи думку потерпілого ОСОБА_8 , прийшов до висновку, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання за ч. 1 ст. 122 КК України у виді 1 року позбавлення волі, але, враховуючи, що виправлення ОСОБА_7 можливо без ізоляції від суспільства, вважав за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Колегія суддів погоджується з даним висновком першої інстанції, оскільки він ґрунтується на вимогах закону та матеріалах даного кримінального провадження.

Під час апеляційного розгляду не знайшло свого підтвердження посилання обвинуваченого ОСОБА_7 , зазначене в апеляційній скарзі, щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.
Крім того, є неспроможними посилання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо проведення судом першої інстанції скороченого судового розгляду, оскільки як вбачається з журналу судового засідання (а.с. 56-63, 65), суд першої інстанції, з`ясувавши думку учасників судового провадження, визначив обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядочок їх дослідження, а саме: допитати обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 та дослідити документи. Щодо допиту ОСОБА_9 в якості свідка сторони кримінального провадження не заявляли.

Отже, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни або скасування вироку, не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бородянського районного суду Київської області від 23 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом трьох місяців з дня проголошення може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий
Судді: