Номер провадження: 11-сс/785/299/17
Номер справи місцевого суду: 522/3370/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.03.2017 року м. Одеса
Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.02.2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні №0000091 від 20.02.2017 року за ч.1 ст.263 КК України, -

встановив:
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_9 , погодженого прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_10 , та застосовано запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в сумі 480 000 гривень відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, кулеметника 2 взводу 1 роти 137 окремого батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 08.02.2017 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.4 ст. 407 КК України,

підозрюваного у кримінальному провадженні за №0000091 від 20.02.2017року за ч. 1 ст. 263 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він, будучи зарахованим до особового складу військової частини НОМЕР_1 № 79 у військовому званні матроса вирішив придбати стрілецьку зброю для її використання в незаконний спосіб, задля чого у жовтні 2016 року познайомився зі старшим матросом ОСОБА_11 , який брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей та разом з ним проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , та запропонував йому вступити до нібито існуючого у м. Одеса угруповання із числа колишніх військовослужбовців та учасників АТО, які мають на меті дестабілізовувати обстановку в країні через невдоволення діями влади та повідомив, що для вступу в їх групу ОСОБА_11 необхідно за грошову винагороду через зв`язки із добровольчими батальйонами придбати та доставити із району проведення АТО стрілецьку зброю, а саме: НОМЕР_2 автоматів АК-74, 2 кулемети ПКМ, снайперську гвинтівку «Гвинторіз», набої до них, гранати та іншу зброю по можливості.

Надалі ОСОБА_8 , діючи умисно, із вищевказаних спонукань, у один із днів листопада 2016 року передав ОСОБА_11 частину грошової винагороди у розмірі 400 доларів США, а в подальшому на початку грудня 2016 року перерахував на картковий рахунок ОСОБА_11 ще частину грошової винагороди у розмірі 7500 грн., після чого повідомив останнього про необхідність негайного доставлення у строк не пізніше 20-22 лютого 2017 року раніше визначеної кількості стрілецької зброї.

ОСОБА_11 , усвідомивши протиправні дії ОСОБА_8 , не збираючись виконувати його замовлення, 20.02.2017 року по прибуттю із району проведення АТО до м.Одеси, звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинюваний останнім злочин.

21.02.2017 року, приблизно о 18.00 годині, ОСОБА_8 , діючи із вищевказаних спонукань, усвідомлюючи суспільно небезпечних характер своїх дій, перебуваючи у завчасно обумовленому місці, на території Військово - клінічного госпіталю Південного регіону України за адресою: м. Одеса, вул. Пироговська, буд.2, на території автопарку придбав у ОСОБА_11 всупереч передбаченому законом порядку, шляхом купівлі зброю кількості 12 одиниць АКС-74 (автомат Калашнікова складний) та штик-ножі до вказаних АКС - 74 у кількості 13 одиниць, а також 1 одиницю СВД (Снайперську гвинтівку Драгунова) з прицілом ПСО-1 ГВ02838, які виніс з території автопарку Військово клінічного госпіталю до автомобілю таксі для транспортування до заздалегідь приготовленого ним місця, після чого одразу був затриманий працівниками Служби Безпеки України та Військової прокуратури, та вищезазначену стрілецьку зброю працівниками правоохоронних органів було вилучено.

22.02.2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

23.02.2017 року слідчий звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням, погодженим прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що у кримінальному провадженні наявна обґрунтована підозра стосовно ОСОБА_8 у вчиненні тяжкого злочину, наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, продовжити вчинення кримінального правопорушення або вчинити інше кримінальне правопорушення, та запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси року вищевказане клопотання було задоволене та до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.04.2017 року з визначенням застави в розмірі 480 000 гривень.

Ухвала мотивована тим, що в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 , заявлених у клопотанні ризиків та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

На дану ухвалу захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає ухвалу незаконною, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги захисник, не оспорюючи наявність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 , зазначає, що прокурором в судовому засіданні не доведена наявність заявлених слідчим ризиків, а слідчим суддею не мотивована неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя не взяв до уваги, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання у м. Одесі та позитивну характеристику, що свідчить про наявність у нього стійких соціальних зв`язків, а можливість підозрюваного впливати на свідків, переховуватись від органу досудового розслідування та суду матеріалами провадження не доведена.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не оспорюється, повністю підтверджується доказами, долученими до клопотання слідчого та матеріалів судового провадження, у зв`язку з чим не перевіряється апеляційним судом.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, наявність зазначених у клопотанні слідчого ризиків та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Матеріалами провадження підтверджується наявність у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 інкримінується вчинення кримінального правопорушення із наявним у нього досвідом ведення бойових дій на посаді стрільця, кулеметника та участі у антитерористичній операції, де він отримав спеціальні знання у сфері охорони та оборони об`єктів, знищення живої сили противника, застосування різних видів озброєння. Для вчинення інкримінованого йому злочину підозрюваний залучив іншого військовослужбовця - учасника антитерористичної операції, для чого дав йому вказівку на доставляння до м. Одеси із зони бойових дій зброї, яка замість охорони державного кордону України та мирного населення повинна була використовуватись для дестабілізації внутрішньополітичної ситуації у столиці України шляхом вчинення провокацій проти мирних громадян, а також у вчиненні інших кримінальних правопорушень. Вищевикладені обставини свідчать про особливий характер вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, підвищену суспільну небезпеку підозрюваного ОСОБА_8 та наявність у кримінальному провадженні обґрунтованого ризику можливого продовження підозрюваним вчинення кримінальних правопорушень.

Прокурором також доведено доказами, які є в матеріалах, що були надані апеляційному суду, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Крім того, підозрюваний особисто знайомий з основним свідком ОСОБА_11 , якого намагався залучити до вчинення злочинних дій та який повідомив правоохоронні органи про злочинний намір ОСОБА_8 , у зв`язку з чим у кримінальному проваджені є ризик можливого незаконного впливу на свідка з боку підозрюваного або третіх осіб.

Також з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 інкримінується підготовка до вчинення даного злочину та його безпосереднє вчинення в період притягнення його до кримінальної відповідальності та засудження вироком Приморського районного суду м. Одеси від 08.02.2017 року за ч.4 ст.407 КК України, що свідчить про схильність до вчинення злочинів та наявність обґрунтованого ризику можливості продовження злочинної діяльності.

При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя також врахував вагомість доказів вчинення підозрюваним інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я.

Апеляційний суд вважає, що на підставі наданих документів слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Апеляційний суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування по даній конкретній справі, з урахуванням тяжкості можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його вини та визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень за рішенням суду, суд, з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

Також слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_8 вірно була визначена застава як альтернативний запобіжний захід в розмірі, здатному забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 23.02.2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_9 , погодженого прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_10 , та застосовано запобіжний заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в сумі 480 000 гривень відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні за №0000091 від 20.02.2017року за ч. 1 ст. 263 КК України, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4