Справа № 439/1344/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/215/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Броди Львівської області, українця, гр. України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого у АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,
визнано винним та засуджено за ст.116 КК України на п`ять років позбавлення волі, за ст. 122 ч. 1 КК України до одного року позбавлення волі.
У відповідності до ст. 70 КК України шляхом складання покарань визначено ОСОБА_7 остаточне покарання - 6 (шість) років позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_10 6663 (шість тисяч шістсот шістдесят три) грн. 70 коп. матеріальної шкоди та 100 000 (сто тисяч) грн. моральної шкоди.
ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України виправдано у зв`язку з недоведенням його винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 відмовлено.
ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 125 КК України виправдано в зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відмовлено.
Вирішено питання з судовими витратами та речовими доказами.
Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 27 лютого 2014 р. в період часу з 21.00 до 21.40, перебуваючи за місцем свого постійного проживання у кв. АДРЕСА_3 , під час конфлікту із ОСОБА_14 , перебуваючи у емоційному стані сильного страху, викликаному протиправною поведінкою потерпілого, наніс ножем множинні удари у життєво важливі органи потерпілого, внаслідок чого останньому заподіяно смертельні поранення лівої половини грудей і живота із пошкодженням лівої легені, підшлункової залози, від чого ОСОБА_14 помер на місці.
Злочин вчинено при наступних обставинах: 27 лютого 2014 року ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання у вечірній час у колі своїх близьких та їх малолітніх дітей, святкував день народження. Біля 18 год. до нього в квартиру без запрошення зайшов ОСОБА_14 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, і приєднався до застілля. Під час святкування ОСОБА_14 , який протягом цього дня неодноразово безуспішно намагався викликати ОСОБА_7 на розмову, обвинувачував ОСОБА_7 та присутніх у небажанні їхати на Майдан та надати грошову допомогу ніби-то для протестуючих на Майдані, та окрім цього висловлював претензії до ОСОБА_7 за його небажання допомогти отримати документи на помешкання іншої особи для незаконного заволодіння ним вподальшому. В процесі таких розмов ОСОБА_14 кілька разів наносив удари по голові ОСОБА_7 , один із яких звалив його на підлогу. Після цього з ножем від торта, який взяв із столу, ОСОБА_14 намагався напасти на ОСОБА_7 , однак той ніж у нього вирвав. Після цього, незважаючи на намагання присутніх припинити конфлікт та вгамувати ОСОБА_14 , останній знову напав на ОСОБА_7 , почав його душити, під час чого, обвинувачений, перебуваючи у стані сильного страху за своє життя, намагаючись захиститись, схопив ніж та заподіяв кілька ударів по тілу ОСОБА_14 . Від заподіяних ран ОСОБА_14 помер.
Крім цього, ОСОБА_7 22 квітня 2013 р. біля 17-30 год., знаходячись у більярдному клубі „Броди, що на вул. Золотій 22 у м. Броди Львівської обл., умисно наніс удар нижньою третиною більярдного кия по лівій руці ОСОБА_15 , внаслідок чого заподіяв потерпілому перелом третьої п`ястної кістки лівої кисті, що відноситься до середньої тяжкості тілесного ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров`я.
При цьому суд перекваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 116 КК України.
На вирок судузахисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що оскаржуваний вирок суду підлягає зміні, оскільки він є незаконним та необгрунтованим. Зазначає, що суд під час ухвалювання даного рішення суд не взяв до уваги наявність пом`якшуючих обставин, зокрема щире каяття, визнання вини у позбавленні життя іншій особі, активне сприяння розкриттю злочину, його молодий вік, міцні соціальні зв`язки, те, що останній позитивно характеризується, сумлінно допомагає матері по господарству, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, а також відсутність обтяжуючих обставин.

Просить даний вирок суду змінити, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`яке покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

У своїх запереченнях на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 потерпіла ОСОБА_10 просить відмовити у задоволенні.апеляційної скарги, так як вважає доводи такої необгрунтованими.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задоволити апеляційну скаргу, міркування прокурора, який вважав, що апеляція захисника підлягає частковому задоволенню, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів кримінальної справи суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення. Висновки суду про доведеність його вини ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладенні у вироку і яким суд дав належну оцінку.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ст. 116 та ч. 1 ст. 122 КК України є вірною і в апеляційній скарзі не оспорюється.
Однак, з поданої апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 вбачаться, що остання просить змінити вирок суду, пом`якшивши останньому призначене покарання, а саме - призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`яке покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, мотивуючи тим, що при призначенні обвинуваченому покарання суд не взяв до уваги наявність пом`якшуючих обставин, зокрема щире каяття, визнання вини у позбавленні життя іншій особі, активне сприяння розкриттю злочину, його молодий вік, міцні соціальні зв`язки, те, що останній позитивно характеризується, сумлінно допомагає матері по господарству, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, а також відсутність обтяжуючих обставин.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При цьому, на думку колегії суддів, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , місцевий суд вірно врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який вважається несудимим, вину визнав і розкаявся, а отже,на переконання колегії суддів, покарання за кожен окремий злочин обвинуваченому ОСОБА_7 призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України та є вірним і обґрунтованим.

Разом з тим, визначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України, місцевий суд допустив порушення вимог кримінального закону, а саме призначивши обвинуваченому покарання за ст.116 КК України - п`ять років позбавлення волі, за ст. 122 ч. 1 КК України - один рік позбавлення волі, невірно застосував принцип повного складання призначених покарань, визначивши ОСОБА_7 остаточне покарання 6 (шість) років позбавлення волі.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що при визначенні обвинуваченому остаточного покарання слід було керуватися ч. 2 ст. 70 КК України, яка зазначає, що при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання, оскільки відповідно до ст.. 12 КК України, злочини, передбачені ст. 116 та ч. 1 ст. 122 КК України, за якими ОСОБА_7 призначалося покарання, являються злочинами середньої тяжкості.

А тому колегії суддів приходить до переконання, що в даному конкретному випадку при визначенні обвинуваченому остаточного покарання відповідно до ст. 70 КК України слід було застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

За таких обставин колегія суддів вважає, що даний вирок суду слід змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, задоволивши тим самим апеляційну скаргу захисника.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 28 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення остаточного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим:

- за ст. 116 КК України - на 5 (п`ять) років позбавлення волі;
- за ст. 122 ч. 1 КК України - на 1 (один) рік позбавлення волі.
У відповідності до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначитиОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі п. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 28 квітня 2014 року до моменту вступу вироку в законну силу, тобто до 25 квітня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З врахуванням вимог п. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 звільнити з-під варти у зв`язку з закінченням строку відбуття покарання.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді