Справа № 204/1274/17
Провадження № 1-в/204/323/17
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3

представника установи: ОСОБА_4
засудженого: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, засудженого 21.10.2015 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.187 КК України до 7 (семи) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, який відбуває покарання у Дніпропетровській установі виконання покарань УДПтСУ у Дніпропетровській області,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням,
ВСТАНОВИВ:
До Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

В судовому засіданні засуджений просив суд задовольнити заяву. В обгрунтування заяви зазначив, що у 1996 році був засуджений за злочин проти власності до 6 років позбавлення волі, був звільнений умовно-достроково. У 2011 році був засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений від покарання із випробуванням 1 рік 6 місяців. 21.10.2015 засуджений вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.2 ст.187 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Пояснив, що разом із подільниками скоїв розбійний напад, заперечував погрозу застосування насильства за допомогою пістолета в ході скоєння злочину. Вчинення злочинів пояснив збігом життєвих обставин. Під вартою за останній злочин перебуває з 23.10.2014, у господарчій обслузі з 19.08.2016. За час перебування у господарчій обслузі займався роботами по благоустрою приміщень, ремонтно-будівельними роботами, має заохочення. Освідомив вину, глибоко кається, став на шлях виправлення.

Прокурор заперечував проти задоволення заяви. Зазначив, що засуджений неодноразово скоював злочини проти власності, за останнім вироком відбув замалий строк покарання, що не достатньо для твердого переконання в тому, що він став на шлях виправлення.

Представник установи ОСОБА_4 клопотання підтримав, підтвердив обставини, зазначені засудженим.

Суд, вислухавши думку представника установи, засудженого та прокурора, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21.10.2015 ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна за напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16.05.2016 зазначений вирок залишено без змін та зараховано ОСОБА_5 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 23.10.2014 до 16.05.2016 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, завдяки чому він отримав право звертатися до суду із заявою про застосування щодо себе ст.82 КК України.

Таким чином, початок строку відбування покарання - 23.10.2014, кінець 30.06.2020.
З характеристики, наданої представником установи, ОСОБА_5 характеризується позитивно, має заохочення за проведення ремонтних робіт , усвідомив вину, глибоко кається з приводу вчиненого злочину.
Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч.2 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Відповідно до ч.1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч.3 ст.82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Частиною 4 статті 82 КК України, зокрема, зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.
Вирішуючи питання щодо становлення особи на шлях виправлення, суд звертає увагу на той факт, що, з пояснень самого засудженого, він неодноразово скоював злочини проти власності. При цьому, він звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, після чого за спливом часу знову ставав на злочинний шлях та скоював злочин проти власності, після визнання його винним був судом звільнений від відбування покарання із випробуванням, але за спливом випробувального строку знову скоїв злочин проти власності розбій. Суд робить висновок про те, що особа є схильною до скоєння злочинів проти власності.
З`ясовуючи ставлення особи до скоєного злочину, суд звертає увагу на пояснення засудженого, відповідно до яких він не визнає, що скоїв напад, поєднаний з погрозою застосування насильства, оскільки пістолетом нікому не погрожував. Цей факт свідчить про те, що засуджений не визнає кваліфікацію злочину, за який відбуває покарання, тому у нього немає усвідомлення вини та глибокого каяття, на які посилався сам засуджений та представник установи.
Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст.ст.81,82 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання. Не зважаючи на позитивну характеристику, враховуючи відсутність усвідомлення вини та глибокого каяття засудженого, його схильність до скоєння злочинів проти власності, суд не вбачає, що ОСОБА_5 став на шлях виправлення, розцінюючи його дії як пристосовницькі з метою отримання пільг, передбачених ст.ст.81,82 КК України.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що засуджений хоч і формально підпадає під п.2 ч.4 ст.82 КК України за строком відбутого покарання, проте таке право отримав у зв`язку зі змінами до КК України щодо порядку зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання за рішенням суду, відбувши нетривалий час з призначеного з урахуванням ст.65 КК України покарання. До того ж, засуджений перебуває у господарчій обслузі установи з 19.08.2016, тому, за переконанням суду, такий проміжок часу, з урахуванням схильності до скоєння злочинів проти власності, не є достатнім для твердого переконання в тому, що особа стала на шлях виправлення.
Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви.
На підставі викладеного, керуючись ст.82 КК України, ст.ст.371, 372, 376, 392,537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1