Справа № 200/5444/17
Провадження № 1-кп/200/341/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря: ОСОБА_2

сторін судового провадження:

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника потерпілої: адвоката ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченої: ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали судового провадження № 1кп/200/341/17 (кримінальне провадження №0001954) за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло дане судове провадження.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, та клопотав про приєднання до обвинувального акту матеріалів кримінального провадження.

Представник потерпілої адвокат ОСОБА_4 вважав за не можливе призначати дане кримінальне провадження до судового розгляду, заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

В обґрунтування свого клопотання представник потерпілої зазначив, що згідно показів потерпілої ОСОБА_5 , удари ногами та руками їй наносили одночасно дві особи громадянка ОСОБА_7 та громадянка ОСОБА_8 .. Після цього, через деякий невеликий проміжок часу, громадянка ОСОБА_7 нанесла їй удар бокалом в район правої частини лоба. Разом із тим, громадянці ОСОБА_8 про підозру не повідомлено, хоча вона приймала участь в спричиненні їй тілесних ушкоджень.

Крім того, відсутня правова оцінка дій вказаних осіб, щодо пред`явлення їм підозри за відповідною частиною статті 296 КК України.

Потерпіла ОСОБА_5 підтримала свого представника, наполягала на поверненні обвинувального акту прокурору.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 також заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

В обґрунтування свого клопотання захисник обвинуваченої вказав на ту обставину, що обвинувальний акт є не конкретним, прокурором не було надано належної правової оцінки діям кожного з учасників подій. В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 разом із співучасницею ОСОБА_8 , діючи узгоджено в групі, спільно, з єдиним умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, кожна, згідно відведеної їй ролі нанесли останній удари ногами та руками у ділянку голови та тулубу загальною кількістю близько 20-30.

На думку захисника прокурором не було надано належної правової оцінки діям кожного з учасників подій, а обвинуваченій інкримінують сукупність дій, вчинених декількома особами.

Обвинувачена ОСОБА_7 підтримала свого захисника.

Прокурор заперечував проти повернення обвинувального акту прокурору, вважав його таким, що відповідає вимогам КПК України.

Пояснив, що відносно громадянки ОСОБА_8 матеріали справи виділені в окреме кримінальне провадження, проте підозра їй не оголошена, оскільки співробітники поліції не можуть встановити її місцезнаходження, для вручення підозри.

Наполягав на призначенні кримінального провадження до судового розгляду.

Вислухавши сторони судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає клопотання представника потерпілого та захисника обвинуваченої про повернення обвинувального акту прокурору такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Судом встановлено, що під час досудового розслідування порушені вимоги п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, в частині не зазначення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення.

Згідно змісту обвинувального акту, « ОСОБА_7 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, реалізовуючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , вступила в попередню змову з ОСОБА_8 , розподіливши між собою ролі у скоєнні злочину.

Після чого ОСОБА_7 , разом із співучасницею ОСОБА_8 , підійшовши до потерпілої ОСОБА_5 , діючи узгоджено в групі, спільно, з єдиним умислом спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, кожна згідно відведеної їй ролі нанесли останній удари ногами та руками у ділянку голови та тулубу загальною кількістю близько 20-30 ударів.»

Таким чином, в даному обвинувальному акті слідчий та прокурор зробили висновок про сумісне спричинення тілесних ушкоджень потерпілій обвинуваченою ОСОБА_7 та громадянкою ОСОБА_8 ..

Таким чином, в даному обвинувальному акті ОСОБА_8 фактично обвинувачується у вчиненні злочину спільно із ОСОБА_7 ..

Разом із тим, згідно пояснень прокурора в підготовчому судовому засіданні та листа начальника СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , ОСОБА_8 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України не вручалося.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Тобто повідомити про підозру є не правом слідчого та прокурора, а їх обов`язком, з моменту коли наявні достатні докази вчинення кримінального правопорушення.

Саме з моменту повідомлення про підозру, у особи виникають права підозрюваного, в тому числі право відмовитися давати свідчення, скористатися правовою допомогою адвоката та взагалі розуміти, що саме відносно неї проводиться досудове розслідування.

Суд не приймає до уваги пояснення прокурора про те, що ОСОБА_8 не повідомили про підозру в зв`язку із тим, що співробітники поліції не можуть встановити її місцезнаходження, оскільки відповідно до ч.1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ч.3 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Таким чином суд приходить до висновку про порушення права на захист громадянки ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні, оскільки повідомлення про підозру їй не вручено, а в даному обвинувальному акті вона фактично обвинувачується у вчиненні злочину разом із ОСОБА_7 ..

Крім того, в обвинувальному акті не зазначено, які саме удари потерпілій, в яку область тіла, якими предметами, їх кількість наносила обвинувачена ОСОБА_7 , а які удари потерпілій, в які частини тіла, якими предметами та яка їх кількість нанесена ОСОБА_8 ..

Також в обвинувальному акті не дана кваліфікація дій ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо вчинення ними цих дій в громадському місці.

Дані факти суд вважає суттєвим порушенням права на захист обвинуваченої ОСОБА_7 та громадянки ОСОБА_8 ..

Виправити вказані вище недоліки обвинувального акту під час судового розгляду суд вважає за неможливе.

Також суд звертає увагу прокурора на ту обставину, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні вже повертався судом, а недоліки обвинувального акту досі не виправлені.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 290, 291, 314-316 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт в судовому провадженні № 1кп/200/341/17 (кримінальне провадження №0001954) за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_3 в зв`язку із його невідповідністю вимогам КПК України.

Іншу частину заяв та клопотань сторін провадження, на даній стадії провадження залишити без розгляду.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1