ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/580/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 20.08.2000 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч.2 ст.140 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією майна; 14.04.2003 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч.2 ст.309, ч.2 ст.185, ч.1 ст.317, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі; 26.08.2010 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі; 05.09.2014 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі та звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України;
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , 03.09.2014 року близько 15 години 50 хвилин, знаходячись за адресою: м. Київ, смт. Бортничі, вул. Леніна, 31, вступив в злочинну змову з невстановленою досудовим слідством особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) з метою таємного викрадення чужого майна. Так, разом з останнім підійшли до автомобіля марки «Hynday Н-1» д.н.з НОМЕР_1 поряд з яким знаходився власник даного автомобіля громадянин ОСОБА_6 , який стояв біля відчинених передніх дверей з боку водія. З метою реалізації своїх злочинних дій, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_6 та запитав у нього як проїхати до танкоремонтного заводу та коли ОСОБА_6 відійшов від свого автомобіля в бік свого знайомого на ім`я ОСОБА_7 , ОСОБА_5 скориставшись нагодою, шляхом вільного доступу через відчинені передні двері з боку водія, проник до вище зазначеного автомобіля, звідки вважаючи та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно намагався викрасти портмоне ОСОБА_6 , яке знаходилось в ніші передньої панелі автомобіля, в якому знаходились наступні речі: гроші в сумі 225 грн., 8 талонів на дизпаливо по 10 л. загальною вартістю 1280 грн., однак, коли ОСОБА_5 намагався взяти дане портмоне до рук, то дружина ОСОБА_6 громадянка ОСОБА_8 , яка знаходилась на задньому сидінні даного автомобіля, виявила злочинні дії ОСОБА_5 , почала кричати та вдарила його по руці, внаслідок чого портмоне випало в останнього з рук, у зв`язку із чим ОСОБА_5 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця та зрозумівши, що його злочинні дії викритті, не вживаючи жодних дій для продовження заволодіння чужим майном, разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) почали втікати з місця вчинення злочину, однак, ОСОБА_5 був затриманий поруч з місцем вчинення злочину ОСОБА_6 .

Крім цього, 17.07.2015 року, приблизно о 13 год. 00 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 побачивши, що поряд з відділенням ПП «Нова Пошта», яке розміщене за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 26, прикутий до паркану на металевий дріт велосипед «Univega», та користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з метою обернення на власну користь та особистого збагачення, підійшов до вказаного велосипеду, маючи при собі заздалегідь заготовлений невстановлений досудовим розслідуванням предмет, за допомогою якого пошкодив металевий дріт, та таємно викрав велосипед «Univega» вартістю 3000 гривень, який належить ОСОБА_9 .

Виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, ОСОБА_5 , сів за кермо викраденого велосипеда, який належить ОСОБА_9 та почав рухатись з місця вчиненого злочину, однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг, оскільки одразу був затриманий працівниками міліції разом з викраденим майном.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України по епізоду від 17.07.2015 року та зазначив, що вчинив вказаний злочин при обставинах зазначених у обвинувальному акті та не визнав своєї вини у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України по епізоду від 03.09.2014 року і суду показав, що він намагався таємно викрасти майно із автомобіля двері у якому були відчинені та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає нахилився до салону автомобіля для того, щоб взяти барсетку, однак у цей момент жінка яка знаходилася у автомобілі та якої він не бачив почала кричати і він не продовжуючи жодних дій по заволодінню майно зрозумівши, що його дії викриті намагався втекти, однак був затриманий неподалік від місця вчинення злочину, крім цього обвинувачений зазначив, що визнає свою вину по вказаному епізоді однак не як замах на грабіж, а як крадіжку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні наведених вище злочинів знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження та підтверджується показаннями потерпілого, представника потерпілого, свідків та письмоми доказами.

Так, представник потерпілого ОСОБА_11 , будучи допитаним в судовому засіданні суду показав, що його син у липні місяці 2015 року, точної дати не пам`ятає, поїхав плати за комунальні послуги до відділення «Ощадбанку» на вул. Ревуцького, 26 та біля банку на спеціально обладнаному місці залишив свій велосипед, прив`язавши його при цьому металевим дротом до паркану. У цей час обвинувачений намагався викрасти цей велосипед однак був затриманий.

Потерпілий ОСОБА_6 будучи допитаним в судовому засіданні суду показав, що на початку вересня 2014 року заїжджав у Бортничі у магазин, там до нього підійшов обвинувачений ОСОБА_5 , почав відволікати увагу, питав дорогу, коли він відійшов від автомобіля, ОСОБА_5 намагався викрасти з салону автомобіля гаманець з документами, однак в автомобілі була дружина і він злякавшись почав тікати, тоді він його наздогнав, затримав та згодом віддав міліції.

Свідок ОСОБА_12 будучи допитаним в судовому засіданні суду показав, що був запрошений у якості понятого під час проведення огляду місця події по вул. Ревуцького у м. Києві де було затримано обвинуваченого ОСОБА_5 , який намагався викрасти велосипед. У результаті огляду було складено протокол, які всі підписали, зауважень від присутніх не поступало.

Свідок ОСОБА_13 будучи допитаною в судовому засіданні надала показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_12 .

У відповідності до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.09.2014 року ОСОБА_6 заявив, що 03.09.2014 року о 15 год. 50 хв. невідома особа з автомобіля «Хюндай H-1» д.н.з. НОМЕР_1 відкрито заволоділа особистим майном (т.3 а.п.131-132).

Із протоколу огляду місця події від 03.09.2014 року вбачається, що під час огляду автомобіля «Хюндай Н-1» д.н.з. НОМЕР_1 було виявлено та вилучено з бортової панелі під авто-магнітолою два сліди папілярних узорів також під вказаною магнітолою у ніші знаходиться гаманець (т.3 а.п.133-135).

У відповідності до висновку експерта №1576 від 24.10.2014 року, слід папілярного узору найбільшим розміром сторін по вісях 16х35мм та слід папілярного узору найбільшим розміром сторін по вісях 19х32 мм, вилучені з місця події 03.09.2014 року з автомобіля марки «Хюндай Н-1» д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою м. Київ вул. Кошиця, 3-А, придатні для ідентифікації за ними особи яка їх залишила.

Слід папілярного узору найбільшим розміром сторін по вісях 16х35мм, вилучений з місця події 03.09.2014 року з автомобіля марки «Хюндай Н-1» д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою м. Київ, вул. Кошиця, 3-А, залишений вказівним пальцем лівої руки гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Слід папілярного узору найбільшим розміром сторін по вісях 19х32 мм, вилучений з місця події 03.09.2014 року з автомобіля марки «Хюндай Н-1» д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою м. Київ, вул. Кошиця, 3-А, залишений середнім пальцем лівої руки гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.3 а.п.141-145).

Із протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 17.07.2015 року, вбачається, що 17.07.2015 року о 13 год. 00 хв. по вул. Ревуцького, 26, поблизу відділення «Нової Почти» невідомий намагався викрасти велосипед марки «Univega» (т.3 а.п.153)

У відповідності до протоколом огляду місця події від 17.07.2015 року на ділянці місцевості яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 26, було виявлено велосипед марки «Univega», поруч з яким був чоловік який представився, як ОСОБА_5 , який повідомив, що намагався викрасти надай велосипед однак був затриманий (т.3 а.п.154-157).

Із протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.07.2015 року, вбачається, що 17.07.2015 року о 13 год. 00 хв. був затриманий ОСОБА_5 , за підозрою у вчиненні таємного викрадення чужого майна, повторно (т.3 а.п.162-166).

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку прийняття процесуального рішення, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує по епізоду від 17.07.2015 року за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, при якому особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі та по епізоду від 03.09.2014 року за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, при якому особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця.
Органами досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_5 по епізоду від 03.09.2014 року були кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, однак вказана кваліфікація не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження, а тому суд прийшов до висновку про необхідність перекваліфікувати дії обвинуваченого із ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України на ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, оскільки вина обвинуваченого у вчиненні саме незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна підтверджується наданими стороною обвинувачення доказами виходячи із наступного.
У відповідності положень ст.ст.91,92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.

Європейський Суд у своєму рішенні «Капо проти Бельгії» від 13.01.2005 року відзначає, що у кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом у світлі пункту 2 ст.6 Конвенції, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Під час судового розгляду кримінального провадження прокурорм не надано жодного доказу про те, що обвинувачений ОСОБА_5 мав умисел на відкрите викрадення чужого майна.
У відповідності до абз.3 п.4 ППВС України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.

Також прокурором не надано жодних доказів і про те, що обвинувачений ОСОБА_5 розпочав вчинення злочину як крадіжку та після того як був виявлений третіми особами, незважаючи на це продовжив свої дії спрямовані на заволодіння чужим майном.

Натомість під час судового розгляду кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 маючи намір таємно викрасти чуже майно переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає нахилився до салону автомобіля для того, що викрасти чужі речі, взяв гаманець, однак його дії були викриті особою яка знаходилася в салоні автомобіля, яка вдарила його по руці та гаманець випав, після чого ОСОБА_5 з причин, що не залежали від його волі, не вчинивши усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не вживаючи жодних дій для продовження заволодіння чужим майном, почав втікати із місця вчинення злочин, однак був затриманий, що безумовно вказує на вчинення ним незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна

Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України є щире кяття. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України не встановлені.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів проти власності, особу обвинуваченого, а саме те, що він будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення та перевиховання не став та маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість вчинив нові злочини, свою вину у вчиненні замахів на викрадення чужого майна визнав, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, формально позитивно характеризується за місцем проживання, та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_5 слід призначити у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України із врахуванням вимог ст.68 КК України, визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворго покарання більш суворим.
Крім цього, суд вважає за необхідне, на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів, враховуючи вирок Дарницького районного суду м. Києва від 05.09.2014 року, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів у майбутньому.
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого. Цивільний позов не заявлявся. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України. Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст. ст.65,66,67 КК України, ст.ст., 342-380 КПК України,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

- за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання за сукупністю злочинів у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів, враховуючи вирок Дарницького районного суду м. Києва від 05 вересня 2014 року у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з 21.07.2015 року, зарахувавши йому на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання - попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 залишити без змін тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 393 гривні 12 копійок за проведення дактилоскопічної експертизи №1576 від 24.10.2014 року. Речові докази велосипед «Univega» переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_9 залиши у власності останнього, металевий трос з замком - знищити, змиви з рук ОСОБА_5 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: