АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 22 травня 2017 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу процесуального керівництва Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року, щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьку, громадянина України, адвоката, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України

за участю: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, заборонивши залишати житло цілодобово, окрім надання необхідної медичної допомоги до 21 травня 2017 року включно.

Як вбачається з ухвали, слідчий суддя вказав, що підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення слід визнати обґрунтованою та достатньою для того, щоб прийти до висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, врахував його вік та хворобливий стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків те, що підозрюваний є переселенцем з м. Донецька, має дружину, яка отримує допомогу з безробіття та повнолітню дитину, також майновий стан підозрюваного, його репутацію, який є пенсіонером МВС України, приймав участь в АТО.
Врахувавши зазначене, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що під час розгляду клопотання не було доведено те, що більш м`якій запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечать виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, та спробам останнього переховуватись від органу досудового розслідування, знищити, сховати спотворити будь які речі та документи, незаконним чином впливати на учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому прийшов до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу та доповнення до неї в яких просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначивши йому заставу у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Прокурор вважає, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Як зазначає в апеляційній скарзі сторона обвинувачення, слідчим суддею не враховано тяжкість вчиненого злочину, особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, а також наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_11 , в подальшому може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
На думку прокурора, запобігти вказаним ризикам, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_12 неможливо, оскільки існує реальна загроза застосування покарання за тяжке корупційне правопорушення у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна спонукає людину, не дивлячись на родинні та суспільні стосунки, матеріальний стан та характеристику, вживати всі можливі заходи спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема переховуватися від органів досудового слідства та суду, впливати на свідків, знищувати речові докази у справі.
Прокурор зазначає, що суд не врахував і того, що тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який унеможливлює спілкування між собою співучасників вчинення злочину та втечу підозрюваного, у тому числі за межі України, а застосування до підозрюваного запобіжного заходу вигляді домашнього арешту не усуне існування ризиків зазначених в клопотанні.
Сторона обвинувачення посилається на те, що слідчим суддею констатовано факт наявності всіх передбачених КПК України підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_12 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, водночас обставин не застосування вказаного запобіжного заходу не наведено.
Як вважає прокурор, наведені слідчим суддею в ухвалі дані про особу підозрюваного суперечать його власним висновкам про обґрунтованість підозри та наявність усіх ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України та навпаки свідчать про те, що до підозрюваного ОСОБА_12 є всі підстави застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, доводи захисників та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, відділом досудового розслідування кримінальних проваджень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратори слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 12 січня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000061, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

22 березня 2017 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та наступного дня повідомлено про підозру у вчиненні пособництва в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди у великому розмірі, для себе, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 368 КК України.
23 березня 2017 року старший слідчий в ОВС відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , за погодженням прокурора відділу процесуального керівництва Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, з визначенням застави в розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, заборонивши залишати житло цілодобово, окрім надання необхідної медичної допомоги до 21 травня 2017 року включно.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч.1 ст.178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні старшого слідчого підстави для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання продовження запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, стороною обвинувачення не доведено, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, та способам ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування, знищити, сховати спотворити будь які речі та документи, незаконним чином впливати на учасників кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_6 під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без змін, оскільки, як вважає колегія суддів, такий запобіжний захід в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 181, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характеризуючих даних про його особу, обрав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному цілодобово залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , покладенням обов`язків, в тому числі і носити електронний засіб контролю, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 березня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , погодженого прокурором відділу процесуального керівництва Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, заборонивши залишати житло цілодобово, окрім надання необхідної медичної допомоги до 21 травня 2017 року включно, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора відділу процесуального керівництва Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/2043/2017 Категорія: ст. 181 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_14 Доповідач: ОСОБА_1