Cправа № 750/288/17
Провадження № 1-кс/750/44/17

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2017 року м. Чернігів
Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові скаргу ОСОБА_3 на постанову від 30.12.2016 року слідчого ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000083 від 18.03.2015 року,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову від 30.12.2016 року слідчого ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження № 0000083 від 18.03.2015 року, яку він отримав 04.01.2017р., в якій просить вказану постанову слідчого скасувати. В обґрунтування скарги у ній зазначено, що оскаржувану постанову слідчого скаржник вважає передчасною, винесеною з порушенням порядку збирання доказів та надання їм правової оцінки, посилається на те, що слідчим не вчинено жодної слідчої дії, спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, слідчим не було надано правильної оцінки діям допитаного в якості свідка ОСОБА_7 , не з`ясовано, яким чином відбувся злочин, та не встановлено осіб, які його вчинили, вважає, що у слідчого були підстави для пред`явлення підозри ОСОБА_7 , оскільки той продав автомобіль, але грошей від його реалізації не повернув і не планував повертати.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав та просив її задовольнити з викладених у ній підстав.

Представник скаржника скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечували.

Заслухавши скаржника, його представника, слідчого, прокурора, дослідивши матеріали у провадженні за скаргою, приходжу до наступного висновку з такого.

В провадженні ЧВП ГУНП в Чернігівській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000083 від 18.03.2015р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Постановою від 30 грудня 2016 року слідчий ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 закрила вказане кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1,2,4, 9 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Зазначена постанова слідчого має ґрунтуватися на всебічному, повному і неупередженому дослідженні обставин кримінального провадження, яким слідчий повинен надати належну правову оцінку, що випливає зі змісту ч.2 ст. 9 КПК України.

Крім цього, згідно п.2 ч.5 ст. 110 КПК України постанова слідчого як процесуальний документ має бути вмотивованою, тобто містити відомості про зміст обставин у даному кримінальному провадженні, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Обставини кримінального провадження встановлюються на підставі зібраних в ході досудового розслідування доказів, процесуальними джерелами яких є показання, речові докази, документи, висновки експертів, що слідує зі змісту ст.84 КПК України. Відповідно до ч.2 ст.94 КПК України, жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Виходячи із змісту оскаржуваної постанови, копія якої докладена до скарги, в ході досудового розслідування встановлено, що 17.03.2015р. до прокуратури м. Чернігова надійшла заява ОСОБА_3 стосовно незаконного заволодіння грошовими коштами останнього в сумі 20 000 доларів США ОСОБА_7 . Відомості за вказаним фактом 18.03.2015р. було внесено до ЄРДР за № 0000083 за ознаками кримінального правопорушення. передбаченого ст.190 ч.1 КК України.

В обґрунтування оскаржуваної постанови слідчий послалася на допити потерпілого ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , довіреність від 26.12.2014р., видану ОСОБА_14 ОСОБА_7 , в якій останньому надавалося право продажу автомобіля «Nissan-PICKUP» за ціну та на умовах на власний розсуд ОСОБА_7 , право знімати автомобіль з обліку та ставити на облік, підписувати договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження автомобілем, при цьому визначати ціну та умови договору на свій розсуд, одержувати належні ОСОБА_3 кошти за результатами вказаних угод, також слідчий послався на вирок Апеляційного суду Чернігівської області від 28.09.2016р. у кримінальній справі № 751/4876/15-к у кримінальному провадженні № 0000040, який набрав законної сили, яким ОСОБА_8 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 27, ч.1 ст.14, п.п.11,12, ч.2 ст.115 КК України до 10 років позбавлення волі за фактом організації готування вчинення умисного вбивства ОСОБА_15 на замовлення, згідно цього вироку, при обговоренні винагороди за вчинення злочину, ОСОБА_8 погодився на довільно запропоновану ОСОБА_7 суму 20-25 тис. доларів США, згодом ОСОБА_8 передав ОСОБА_7 частину грошей у сумі 2 тис. доларів США та запропонував в якості оплати даного замовлення передати автомобіль через відсутність грошей.

Слідчий в оскаржуваній постанові посилається на те, що в ході досудового розслідування не виявлено інших доказів, крім показань ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , які підтверджують наявність усної домовленості між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 щодо продажу останнім вказаного вище автомобіля та повернення отриманих коштів ОСОБА_3 та робить висновок про відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Однак, в ході досудового розслідування залишилося нез`ясованим, чи видавалася довіреність скаржником ОСОБА_7 на право продажу вказаного вище автомобіля від імені ОСОБА_3 саме в інтересах ОСОБА_3 , що має безпосереднє значення для розслідування обставин у даному кримінальному провадженні, слідчим не досліджено, адже посилання на відповідне та докази, що таке підтверджують, у постанові відсутнє, чи обумовлювалося та яким чином повернення одержаних належних ОСОБА_3 коштів за результатами вказаних угод, адже про право ОСОБА_7 одержувати належні саме ОСОБА_3 кошти за результатами вказаних угод, зазначено у постанові слідчого з посиланням на довіреність. (арк.5 абз.3 оскаржуваної постанови).

Як вбачається з показань ОСОБА_3 саме він, а не його син ОСОБА_8 , передав ОСОБА_7 ключі від автомобіля, а також технічний паспорт на автомобіль і про те, що даний автомобіль передавався, як оплата за організацію вбивства дружини сина, йому нічого не відомо.

Як встановлено в судовому засіданні, слідчим не з`ясовувалося як дійсну вартість вказаного вище автомобіля так і підстави, з яких ОСОБА_7 вирішив передати СБУ не цей автомобіль, а гроші від його продажу, не з`ясовувалося також, чому ОСОБА_7 вирішив їхати продавати автомобіль саме до м. Київ, а не продав його у м. Чернігові, адже той прийняв рішення будь-яку виручену суму коштів передати до СБУ, зокрема, не з`ясовувалося, чи мала значення та у зв`язку із чим ціна продажу даного автомобіля, за які саме дії з оформлення купівлі-продажу автомобіля було сплачено ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 2 тис. доларів США.

Слідчий в оскаржуваній постанові робить висновок, що ОСОБА_8 ввів в оману ОСОБА_3 щодо дійсної мети передачі автомобіля останнього ОСОБА_7 в якості оплати за організацію вбивства (акр.6 абз.3 оскаржуваної постанови). Проте, не посилається на докази, які такий висновок безпосередньо підтверджують та не надає юридичної оцінки таким діям ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні.

Слідчий посилається на те, що ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_3 належний тому автомобіль в якості оплати за організацію вбивства, вважаючи, що ОСОБА_3 діє за погодженням із ОСОБА_8 , при цьому, чи було відомо ОСОБА_3 про злочинні наміри ОСОБА_8 , та про те, що автомобіль передається як оплата за організацію вбивства він не знав, з ОСОБА_3 жодних домовленостей не мав. Слідчий також робить висновок, що кошти, отримані внаслідок продажу вказаного вище автомобіля у сумі 17 тис. доларів США було втрачено одразу після продажу автомобіля в м. Києві та при цьому не враховує витрачену їх частину на оформлення. Також, в судовому засіданні встановлено, що слідчому було відомо, що ОСОБА_7 змінював свої показання щодо долі отриманих коштів від продажу автомобіля, але слідчим не надано належної правової оцінки вказаному.

Отже, слідчим в ході досудового розслідування остаточно не встановлено, чи був обізнаний ОСОБА_3 про те, що передає свій автомобіль як оплату за організацію вбивства чи ні, оскільки відомості щодо цього в постанові відсутні, крім того слідчий в постанові стверджує, що останнього було введено в оману ОСОБА_8 , одночасно, як зазначалося вище, слідчий не встановив, чи мали вчинятися дії з відчуження автомобіля згідно виданої довіреності саме в інтересах ОСОБА_3 . Зазначене підлягає обов`язковому встановленню з наданням правової оцінки встановленим фактам. Також необґрунтованими з посиланням на відповідні докази є висновки слідчого, викладені в оскаржуваній постанові про те, що ОСОБА_7 не вводив в оману ОСОБА_3 щодо мети передачі йому автомобіля та отримав право розпорядження автомобілем, належним ОСОБА_3 без корисливого мотиву, маючи на меті передати отримані від продажу автомобіля гроші працівникам СБУ. Слідчим також не надано правову оцінку тим фактам, що такий продаж було здійснено наприкінці грудня 2014 року, а заява до СБУ була подана лише 14 січня 2015р., було прийнято рішення саме про продаж вказаного вище автомобіля, зокрема, в іншому місті, грошові кошти не були передані СБУ, а були втрачені чи викрадені.

Зазначений вище комплекс слідчих та процесуальних дій не є виключним. За необхідності слідчий повинен вчинити і інші дії, необхідність у яких виникне під час досудового слідства.

За наведеного вище таких обстави рішення слідчого про закриття кримінального провадження є не повною мірою мотивованим та обгрунтованим, оскаржувана постанова не свідчить про всебічне, повне дослідження обставин кримінального провадження, а отже скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Скаргу - задовольнити.

Постанову слідчого ЧВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 від 30.12.2016 року про закриття кримінального провадження №0000083 скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1