Номер провадження: 11-кп/785/103/17
Номер справи місцевого суду: 500/4474/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.01.2017 року м. Одеса

Коллегія суддів судової палаты у кримінальних справах Апеляційного суду Одеської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6
за участю
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 та заступника прокурора Одеської області ОСОБА_11 на вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.10.2016 року
встановила:
Цим вироком
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Старі Бабани Уманського району Черкаської області, гр-нин України, з вищою освітою, що не працює, не одружений, який зареєстрований в с. Танське Уманьского району Черкаської області, проживає АДРЕСА_1 , не маючий судимості,
засуджений за ст. 121 ч.2 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до 4 років позбавлення волі.
Утримується під вартою з 26.06.2016 року.
ОСОБА_10 засуджений за те, що він, 26 червня 2016 року, близько 11 години, знаходячись в с. Багате Ізмаїльського району Одеської області, біля господарства, що належить ОСОБА_12 по АДРЕСА_2 , насильно помістив ОСОБА_12 до автомобіля останнього «Toyota Carina» державний номер НОМЕР_1 червоного кольору, після чого відвіз його у лісосмугу, розташовану в 1,5 км від траси Одеса-Ізмаїл за сторони с. Саф`яни, де умисно, в ході сварки на грунті особистих неприязних стосунків, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, почав наносити ОСОБА_12 множинні удари в різні частини тіла дерев`яною битою, яку взяв з багажника автомобіля потерпілого, заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді закритої внутрішньочерепної травми у вигляді осередкових крововиливів в м`які оболонки тім`яних частин і лівої лобної частини півкуль головного мозку, крововиливи в шлуночки головного мозку, вираженого набряку головного мозку з наявністю чотирьох забійних ран правої тім`яної потиличної області волосяних покровів голови, уламкового перелому кісток носа, садна і синці обличчя. Вказана внутрішньочерепна травма у вигляді крововиливів в м`які оболонки та шлуночки головного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, від якої невдовзі ОСОБА_12 помер.
Основною причиною смерті ОСОБА_12 являється закрита внутрішньочерепна травма клінічним проявом якої була рвота.
Безпосередньою причиною смерті являється механічна механічна асфіксія, в результаті аспірації / вдихання/ в місто шлунку при рвоті та закупорка ним дихальних шляхів, тобто дана травма голови знаходиться у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_12
____________________
Справа № 11-кп/785/103/17 Категорія: ст. 121 ч.2 УК України
Головуючий в першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач ОСОБА_2

Захисник ОСОБА_9 в апеляційній скарзі, поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , не заперечуючи проти доведеності вини та правильності кваліфікації стверджує, що вирок є незаконним та необґрунтованим, оскільки покарання, яке було призначене обвинуваченому є надмірно суворим.
Так, захисник стверджує, що судом не було враховано те, що обвинувачений повністю визнав свою провину, співпрацював зі слідством, щиро каявся у скоєному.
При цьому захисник звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_10 сам добровільно повідомив органи поліції про скоєний злочин, а також прийняв усі міри для надання потерпілому ОСОБА_12 першої медичної допомоги, так як самостійно відвіз останнього до лікарні.
Крім того захисник посилається на свідчення потерпілої ОСОБА_13 у судовому засіданні, яка пояснила, що обвинувачений ОСОБА_10 повністю відшкодував їй матеріальну та моральну шкоду і претензій до нього вона не має, внаслідок чого просила строго його не наказувати.
Також захисник посилається на те, що на утриманні ОСОБА_10 знаходиться неповнолітня дитина ОСОБА_10 2006 року народження, обвинувачений позитивно характеризується по місту проживання, не має судимості.
Враховуючи викладене, захисник просить змінити вирок та звільнити обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування покарання, застосувавши до нього дію ст.75 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_10 також подав апеляційну скаргу з вимогою про застосування відносно нього дії ст. 75 КК України, в якій, посилаючись на пом`якшуючи його провину обставини на які звернув увагу захисник, крім того послався на знаходження на його утриманні цивільної дружини і її хворої матері, для яких він є єдиним утримувачем.
Заступник прокурора області також подала апеляційну скаргу на вирок суду в якій просила вирок скасувати в зв`язку з невідповідністю призначеного обвинуваченому ОСОБА_10 судом м`якого покарання тяжкості скоєного ним злочину.
При цьому прокурор вважає, що щире каяття не може бути зараховане як підстава для застосування судом при призначенні покарання дії ст. 69 КК України, так як обвинувачений ОСОБА_10 свою провину не визнав, змінив покази відносно того, що він лише відібрав дерев`яну біту у ОСОБА_12 після чого завдав йому удари.
Прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_10 вчинив тяжкий злочин, який на його думку був спланований та здійснений з особливою зухвалістю.
З урахуванням цього прокурор просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити їх апеляційні скарги та заперечували проти апеляційної скарги прокурора, прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора і заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати з кримінальних справ приходить до висновку про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
В ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_10 визнавав себе винним в умисному заподіянню потерпілому ОСОБА_14 тяжких тілесних ушкоджень. при обставинах, як вони викладені у вироку суду, від яких наступила смерть останнього та висловив своє щире каяття з приводу скоєного (звукозапис судового засідання).

Потерпіла ОСОБА_13 пояснила суду, що свідком того, як був побитий її син і як він помер, вона не була і про його загибель дізналась від лікарів.
При цьому вона підтвердила, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_10 не має, так як він повністю відшкодував їй збитки.
Згідно до висновку експерта № 282 від 26.07.2016 року смерть потерпілого ОСОБА_12 перебуває у прямому причинному зв`язку з завданими йому тяжкими тілесними ушкодженнями, які описані в мотивувальній частині ухвали і були завдані йому обвинуваченим ОСОБА_10 (а.с. 101-105).

Вина обвинуваченого ОСОБА_10 також підтверджується письмовими доказами у кримінальному провадженні /а.с. 35, 36, 37-58, 59-68, 69-76, 77-80, 81-84, 106-111, 113-115/.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_10 у повному обсязі встановлена судом як на підставі свідчень самого обвинуваченого, так і на підставі свідчень потерпілої ОСОБА_13 та інших доказів, які були досліджені у судовому засіданні та не оскаржується в апеляційних скаргах.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя у момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, судом першої інстанції є правильною.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 65 КК України, та призначив обвинуваченому покарання з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Твердження захисника ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 в апеляційних скаргах про те, що з урахуванням всіх обставин. які пом`якшують вину обвинуваченого та дають підстави для застування дій ст. 75 КК України, є необґрунтованими, оскільки обставини які вони навели в апеляційних скаргах були враховані судом першої інстанції для застосування дії ст. 69 КК України і призначення ОСОБА_10 покарання нижче нижчої межи, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 121 КК України.
При цьому судова колегія звертає увагу на думку потерпілої ОСОБА_13 , яка хоча і заявила про відсутність у неї претензій матеріального та морального характеру, але просила призначити обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у вигляді позбавлення волі без застосування ст. 75 КК України / а.с. 31/.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області,
УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 та заступника прокурора Одеської області ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.10.2016 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена у Вищій Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у строк 3-х місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_10 в той же строк з дня отримання її копії.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2
ОСОБА_4

ОСОБА_3
Копія вір