Справа № 488/4573/16-к
Провадження № 1-кс/488/331/16 р.
УХВАЛА
07.12.2016 року

Слідчий суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого СВ Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В
Слідчий СВ Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 за погодженням із прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 в рамках проведення досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002927 від 14.11.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 289 КК України, звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: автомобіль Мерседес - Бенс з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який перебуває в користуванні ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що 20.09.2016 року приблизно о 12:00 годині громадянин ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: місто Миколаїв, провулок Херсонський 21, отримавши в користування від ОСОБА_6 автобус Мерседес Бенс, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не повернув його власнику та продовжує його використовувати.

Обґрунтовуючи необхідність арешту вказаного майна, слідчий посилається на низку норм КПК України, які або не можуть бути застосованими в даному випадку, або взагалі не існують під вказаними слідчим номерами статей КПК та їх складових частин.

Так, слідчий послався на пункт 1 частини 2 статті 167 КПК України, яким встановлено, що Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди. В 8 абзаці клопотання слідчий зазначає, що вилучені речі можуть намістити на собі сліди або інформацію про скоєння кримінального правопорушення, не вказуючи, про які сліди йдеться та взагалі, які речі він має на увазі, адже транспортний засіб, як вбачається зі змісту клопотання, не вилучався.
Окрім того, слідчий посилається на частину 2 статті 170 КПК України, наводячи тексти, якого немає у вказаній нормі. Так, вказана норма лише встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Аналогічно, є незрозумілим, чому слідчий, посилаючись на частину 3 статті 170 КПК України, наводить зовсім інший текст.

Таким чином, слідчим у клопотанні не вказано, на підставі якої норми, для досягнення якої мети має бути накладений арешт на майно.

У той же час, слідчий суддя не має права за своєю ініціативою шукати інші, не вказані у клопотанні, підстави для його задоволення, адже це виходитиме за межі повноважень слідчого судді.

За таких обставин слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1