Справа №463/2638/16-к
Провадження №1-кп/463/73/17
В И Р О К
іменем України
30 березня 2017 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4

ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001781 від 25 травня 2016 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, раніше судимого 01.02.2013 року Личаківським районним судом за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, не одруженого, із середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ., проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт.Старий Розділ, Миколаївського р-ну, Львівської обл., громадянина України, раніше судимого, останній раз: 24.10.2016р. Залізничним районним судом м.Львова за ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі,не одруженого, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-
встановив:

24.05.2016 року близько 13-00 год., ОСОБА_4 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з метою власного безпідставного збагачення, за попередньою змовою із ОСОБА_5 та особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження у зв`язку з його розшуком, маючи спільний злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом злому навісного замка, проникли в приміщення будинку АДРЕСА_3 , який належить потерпілій ОСОБА_7 . Продовжуючи свої спільні злочинні дії, об`єднані спільним злочинним умислом, та перебуваючи у вищевказаному будинку, таємно викрали круглу металеву ванну вагою 9 кг., металеву ванну прямокутну вагою 16 кг., металеву решітку вагою 4 кг., металеву конструкцію вагою 4 кг., металеву конструкцію у формі короба, вагою 12 кг., металеву трубу водостічну, вагою 6 кг., металеву трубу вагою 2 кг., металеву трубу вагою 2 кг. В подальшому, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 та особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, винесли викрадене майно на вулицю Мучна, у м. Львові, де їх затримали працівники батальйону поліції особливого призначення. Внаслідок злочинних дій обвинувачених, потерпілій завдано шкоди на загальну суму 2000 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю та в порядку ст.63 Конституції України відмовився від дачі показів.У вчиненому обвинувачений розкаявся і просить суворо його не карати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав повністю та в порядку ст.63 Конституції України відмовився від дачі показів.У вчиненому обвинувачений розкаявся і просить суворо його не карати.

Оскільки учасники судового провадження визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 та особу обвинуваченого ОСОБА_5 , прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, кваліфіковано правильно.
Дії ОСОБА_5 за ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, кваліфіковано правильно.
При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 ККУкраїни стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який має постійне місце проживання та реєстрації, раніше судимий, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю даного злочину, відсутністю обставин, що обтяжують покарання та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, з врахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд прийшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який має постійне місце проживання та реєстрації, раніше судимий, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю даного злочину, відсутністю обставин, що обтяжують покарання та вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України з визначенням остаточного покарання на підставі ст.70 КК України.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,

засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (три) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи ;

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (три) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, остаточно, за сукупністю злочинів, до даного покарання частково приєднати покарання за вироком Залізничного районного суду м.Львова від 24.10.2016р.та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання, відбутий строк з 14.02.2017 року (згідно ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 14.02.2017р.) по день звернення вороку до виконання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з дня звернення вироку до виконання.
Речові докази:

Металева ванна, металева ванна прямокутна, металева решітка, металева конструкція, металева конструкція у формі короба, металева труба водостічна, дві металеві труби, які передані на зберігання потерпілій, вважати повернутими за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченим, прокурору.
Суддя ОСОБА_1