У Х В А Л А
16.03.2017 Справа №607/19192/14-к

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на постанову т.в.о. начальника відділення СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 28 грудня 2016 року про закриття кримінального провадження №0003901 від 16.10.2013 року визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії, -
в с т а н о в и в :
Представник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі скаргою на постанову т.в.о. начальника відділення СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 28 грудня 2016 року про закриття кримінального провадження №0003901 від 16.10.2013 року визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії.
Скарга обґрунтована тим, що слідчим належним чином не досліджені обставини, які підтверджують, або спростовують вчинення кримінального правопорушення, зокрема, не виконано вказівок процесуального прокурора, та не вжито заходів на виконання клопотання представника потерпілої, у задоволенні якого відмовлено не було.
У судовому засіданні скаржник скаргу підтримав з підстав, викладених в ній.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про причини неявки слідчого суддю не повідомили, а отже не скористалися своїм правом на подання заперечень по суті скарги.
Заслухавши пояснення скаржника, її представника, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.
СУ ГУНП в Тернопільській області здійснювалося досудове розслідування по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003901 від 16.10.2013 року за фактом того, що невідомі особи Тернопільської міської ради умисно пошкодили майно ОСОБА_6 торговий павільйон «Інга» чим спричини їй матеріальну шкоду (ч.1 ст. 194 КК України), а також посадові особи Тернопільської міської ради, усупереч ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області демонтували торговий павільйон «Інга», що по проспекту Злуки в місті Тернополі (ч.1 ст. 382 КК України)
Постановою т.в.о. начальника відділення СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 28 грудня 2016 року про закриття кримінального провадження №0003901 від 16.10.2013 року, вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку із встановленням відсутності складу злочину.
Відповідно до оскаржуваної постанови, слідчий встановив, що 24 лютого 2013 року закінчився строк дії договору земельної ділянки, який був укладений між ОСОБА_7 та Тернопільською міською радою, вказаний договір не був укладений на новий строк, а рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 05 червня 2013 року №614 вирішено провести демонтаж, зокрема, і торгового павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 . Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 серпня 2013 року зупинено дію рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 05 червня 2013 року №614 про демонтаж торгового павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 . Рішенням виконавчого комітету від 09 жовтня 2013 року №1079 уповноважено робочу групу, створену на підставі рішення виконавчого комітету від 09.11.2011 року самостійно приймати рішення та організовувати роботу щодо демонтажу тимчасових споруд, які влаштовані без документів, що посвідчують право користування землею. На підставі рішення такої робочої групи від 09 жовтня 2013 року 10 та 15 жовтня 2013 року працівниками КП МШЕД демонтовано павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 , матеріальні цінності, які залишилися, передано на зберігання в КП ТМШЕД. У зв`язку із цим, слідчий прийшов до переконання, що заборона вчиняти дії щодо демонтажу торгового павільйону на підставі ухвали суду стосувалася виконавчого комітету Тернопільської міської ради, а демонтаж здійснювався на підставі рішення робочої групи згідно делегованих повноважень, а тому в діях посадових осіб Тернопільської міської ради не встановлено ознак кримінального правопорушення. Крім того, при огляді вилученого під час демонтажу майна втрати чи пошкодження вказаного майна не встановлено.
Ч.1 ст. 194 КК України передбачає відповідальність за умисне знищення або пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, а ч.1 ст. 382 КК України передбачає відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається зокрема з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Проводячи досудове розслідування та приймаючи оскаржуване рішення слідчий вказаних вимог не дотримався.
Зокрема слідчий суддя вважає, що висновки слідчого про те, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про заборону вчиняти дії щодо демонтажу павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 не стосується робочої групи, яка створена виконавчим комітетом Тернопільської міської ради, є передчасними та невмотивованими, без з`ясування всіх обставин справи, враховуючи те, що як видно із оскаржуваної постанови, вказана робоча група виконувала делеговані повноваження саме виконавчого комітету Тернопільської міської ради, як органу, повноваження якого визначені ЗУ «Про місцеве самоврядування», та діяла від його імені, не з`ясовано в постанові та не надано правову оцінку, хто саме давав вказівку здійснювати демонтаж павільйону працівникам КП ТМЕД, всупереч ухвали суду про заборону вчинення таких дій. Також не з`ясовано, чому, всупереч ухвалі суду про заборону вчиняти дії щодо демонтажу павільйону, про яку в день демонтажу повідомлялося керівника робочої групи (т. 2 а.с.249) демонтаж не припинився.
Також, в матеріалах кримінального провадження (т.2 а.с.172-180) знаходиться клопотання адвоката в порядку статті 220 КПК України, яке в силу враховуючи те, що в справі відсутня постанова про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання (ч.2 ст. 220 КПК України), вважається задоволеним. Однак в матеріалах справи відсутні відомості про вчинення слідчих дій, які просить в своєму клопотанні представник потерпілої, зокрема, провести огляд місця події де розташовувалася крамниця-павільйон « ІНФОРМАЦІЯ_1 », дослідити та надати оцінку акту державної комісії про введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта крамниці-павільйона « ІНФОРМАЦІЯ_1 », та у зв`язку із цим не надано оцінку доводам, що вказана крамниця була нерухомим майном, а не тимчасовою спорудою, допитати свідків, зокрема і повторно допитати членів виконавчого комітету та членів постійної робочої групи, вчинити інші процесуальні дії.
Також в матеріалах кримінального провадження відсутні дані про виконання обов`язкових для слідчого (п.4 ст.40 КПК України) вказівок прокурора в кримінальному провадженні від (т.1 а.с. 9-10, 11-12, т.2 а.с.2-3, 240 , т.3 а.с.1-3).
Крім того, в матеріалах кримінального провадження наявне звернення ОСОБА_6 (аю.с.21-24, т.1), в яких викладене повідомлення про вчинення інших кримінальних правопорушень, яким слідчим, всупереч вимог ст.214 КПК України, не надав оцінки.
За таких обставин, а також враховуючи, що слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, своїх заперечень слідчому судді не надали, принцип змагальності закріплений в статті 22 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання, що постанова т.в.о. начальника відділення СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 28 грудня 2016 року про закриття кримінального провадження №0003901 від 16.10.2013 року підлягає скасуванню.
Щодо вимоги про визнання незаконною бездіяльності слідчого, слідчий суддя вважає, що таке рішення не може бути прийняте слідчим суддею за наслідком розгляду скарги в силу ч.2 ст. 307 КПК України, а тому в цій частині скарги слід відмовити.

Що стосується вимог скаржника про зобов`язання слідчого вчинити слідчі дії, то такі вимоги на даний час є передчасними, порядок їх оскарження визначений п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, тоді як розгляд даної скарги на постанову про закриття кримінального провадження передбачений п 3 ч.1 ст. 303 КПК України, а тому такі вимоги до задоволення не підлягають.
Керуючись ст.ст.110, 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Скаргу представника потерпілої ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.
Постанову т.в.о. начальника відділення СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 від 28 грудня 2016 року про закриття кримінального провадження №0003901 від 16.10.2013 року скасувати.
Направити ухвалу в Тернопільську місцеву прокуратуру для продовження досудового розслідування.
В задоволенні решти скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1