Справа № 522/3847/15-к
Провадження 1-кс/522/2049/17
УХВАЛА
02 лютого 2017 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 , погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Одеси, громадянки України, українки, не одруженої, не працюючої, зареєстрованої та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Органами досудового розслідування ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за наступних обставин.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у серпні місяці 2012 року ОСОБА_3 вступила у злочинну змову з ОСОБА_4 , спрямовану на заволодіння грошовими коштами громадян.

Так, 03.08.2012 року з метою уникнення нотаріального посвідчення, ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_4 у простій письмовій формі договір купівлі-продажу об`єкту нерухомого майна - будинку, загальною площею 711,3 кв.м., з гаражем, площею 65кв.м., що разом розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,13 га, за адресою АДРЕСА_2 . Згідно умов договору ОСОБА_4 нібито передала на користь ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 345.000 (триста сорок п`ять тисяч) доларів СІЛА в рахунок сплати за вказаний житловий будинок.

В подальшому ОСОБА_4 , діючи разом з ОСОБА_3 згідно раніш досягнутої злочинної домовленості, на основі попередньо штучно створених обставин укладання нотаріально не посвідченого договору купівлі продажу об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , подала до Київського районного суду м. Одеси позовну заяву до ОСОБА_3 про визнання письмової форми договору купівлі-продажу укладеним та визнання письмової форми договору купівлі-продажу укладеним та визнання за нею права власності на вказану земельну ділянку та розташоване на ній нерухоме майно.

Після вступу у законну силу рішення Київського районного суду від 16.04.2013 року, згідно якого позовні вимоги щодо визнання права власності за ОСОБА_4 задоволені, остання фактично набула статус власника об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 .

В той же час, з метою подальшої реалізації своїх злочинних намірів щодо заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_4 покладені на неї обов`язки щодо реєстрації себе як власника об`єкту нерухомості у Державній реєстраційній службі не здійснила.

Таким чином, створивши підґрунтя для подальшого введення в оману осіб, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих спонукань, стали підшукувати потенційногоі нвестора, який мав би позичити грошові кошти ОСОБА_3 під заставу належного за даними Державної реєстраційної служби їй на той момент нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 із замовчуванням інформації про існування рішення Київського районного суду м. Одеси про перехід права власності на це майно ОСОБА_4 , що вже набуло чинності.

В подальшому, підшукавши таку особу, а саме - ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запропонували йому позичити грошові кошти в сумі 393 000 доларів США під заставу нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , запевнивши його в тому, що об`єкт належить ОСОБА_3 , увівши, його, таким чином, в оману стосовно фактичного права власності.

08.07.2013 року у приміщенні нотаріальної контори, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладений договірпозики на суму 1 128 680 гривень, та договір іпотеки на забезпечення його виконання з обтяженням об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому ОСОБА_3 , тримаючи від ОСОБА_5 грошові кошти на вказану суму, діючи разом з ОСОБА_4 , не мали наміру на повернення грошових коштів та забезпечення виконання договору позики через договір іпотеки, а переслідували лише мету заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 шахрайським шляхом.

08.10.2013 року у приміщенні нотаріальної контори, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладений договір про внесення змін до договору позики від 08.10.2013 року, при цьому ОСОБА_3 , продовжуючи свої шахрайські дії, отримала від ОСОБА_5 грошові кошти на суму 1055600 гривень, не маючи наміру в подальшому повертати борг, а переслідуючи лише мету заволодіння коштами ОСОБА_5

07.02.2013року у приміщенні нотаріальної контори, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладений договір про внесення змін до договору позики від 08.10.2013 р., згідно якого ОСОБА_5 передав ОСОБА_3 грошові кошти на суму 1251980 гривень, отримавши гроші, не мала наміру в подальшому повертати борг, переслідуючи лише мету заволодіння коштами ОСОБА_5 .

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , з метою звільнення об`єкту іпотеки по договору між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 від 08.07.2013 року, що забезпечував виконання договору позики, звернулась з позовом до Київського районного суду м. Одеси про скасування іпотеки на підставі того, що на момент укладання договору іпотеки спірний об`єкт нерухомості належав не ОСОБА_3 , а їй на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 16.04.2013 року.

23.04.2014 року рішенням Київського районного суду м. Одеси,вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визнання договору позики від 08.07.2013 року з додатковими угодами, договору іпотеки від 08.07.2013 року, скасування та вилучення записів щодо обтяжень, задоволені повністю визнано недійсними договори та вилучено з державного реєстру прав на нерухоме майно номер запису про іпотеку 1562972 і 1564522від 08.07.2013 року, щодо житлового будинку з гаражем та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином ОСОБА_3 та ОСОБА_4 шляхом створення фіктивних правочинів шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами ОСОБА_6 , завдавши йому матеріальних збитків на суму 3 436260 гривень, що є особливо великим розміром.

Таким чином, своїми навмисними діями ОСОБА_3 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

Факт скоєння цього злочину а саме причетність ОСОБА_3 підтверджується допитом потерпілого ОСОБА_5 , та протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ОСОБА_15 . Протоколами одночасних допитів між ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , потерпілим ОСОБА_5 , а також матеріалам вилученими в ході тимчасових доступів у приватного нотаріуса ОСОБА_7 , та Київського районного суду м. Одеси і Апеляційного суду Одеської області та іншими матеріалами досудового розслідування.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Одеси, громадянка України, українка, не одружена, не працююча, зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима. 24.02.2016 складено повідомлення про підозру ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

22 березня 2016 року підозрювану ОСОБА_3 було повідомлено про підозру.

В діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.4 ст. 190 КК України.

Підозрювана ОСОБА_3 вчинила особливо тяжкий злочин, який відповідно до ч. 4 ст.190 КК України карається позбавленням волі на строк до 12 років з конфіскацією майна.

Інші, менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити виконання( підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом і її належної поведінки.

У зв`язку з викладеним, у органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дослідивши матеріали клопотання, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника.

В свою чергу, частиною 6 цієї ж статті передбачено, що слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Проте, слідчим та прокурором як процесуальним керівником вказаного кримінального провадження, всупереч вимогам ст.186 КПК, а також інших положень вказаного кодексу, не було забезпечено явку підозрюваної ОСОБА_3 до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останньої.

Враховуючи, що судом були вичерпані усі можливі шляхи забезпечення розгляду клопотання слідчого належним чином, а також беручи до уваги, що ані слідчим, ані прокурором не вжито жодних дій щодо забезпечення явки підозрюваної ОСОБА_3 в судове засідання для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно неї в строки, передбачені КПК, вважаю за необхідне в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 - відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 188-190 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_2 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_3 відмовити з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

02.02.2017