Справа № 504/558/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" квітня 2017 р. смт. Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 в смт. Доброслав кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довжок Ямпільського району Вінницької області, українця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, сапера відділення керованого мінування групи інженерних загороджень інженерного загону військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

встановив:
Відповідно до Указу виконувача обов`язків Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» в Україні оголошено часткову мобілізації.

09 березня 2015 року ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , в той же день направлено до військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Згідно положень п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян під час мобілізації є - день відправлення з районних (міських) військових комісаріатів.

Відтак, з 09 березня 2015 року, тобто з моменту відправлення ОСОБА_4 до військової частини польова пошта НОМЕР_2 з ІНФОРМАЦІЯ_3 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби.

24 квітня 2015 року ОСОБА_4 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №79 (по стройові частині) зараховано до списків особового складу вищезазначеної військової частини та поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду сапера відділення керованого мінування групи інженерних загороджень інженерного загону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно вимог п.п.1,2,3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби призваним під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді сапера відділення керованого мінування групи інженерних загороджень інженерного загону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», діючи з прямим умислом та усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 25 червня 2015 року вчинив нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, до розташування вищезазначеної військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 та ухилявся від проходження військової служби до 03 лютого 2017 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

03 лютого 2017 року солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України, заявив про себе та вчинений ним злочин.

Обвинувачений ОСОБА_4 допитаний в суді, в інкримінованому йому злочині передбаченому ч.4 ст.407 КК України винним себе визнав повністю, розкаявся та пояснив, що дійсно 09 березня 2015 року його призвано на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , в той же день направлено до військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

24 квітня 2015 року, його наказом командира військової частини НОМЕР_1 №79 (по стройові частині) зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду сапера відділення керованого мінування групи інженерних загороджень інженерного загону військової частини НОМЕР_1 .

Проте, всупереч вищезазначених вимог закону, він будучи військовослужбовцем військової служби призваним під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді сапера відділення керованого мінування групи інженерних загороджень інженерного загону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», діючи з умислом та усвідомлюючи відсутність відповідного дозволу командира, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 25 червня 2015 року вчинив нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин до розташування військової частини НОМЕР_1 та ухилявся від проходження військової служби до 03 лютого 2017 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

03 лютого 2017 року він самостійно прибув до військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України, заявив про себе та вчинений ним злочин.

У вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) щиро розкаявся, не заперечував проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані як нез`явлення військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на військову службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Судом при визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, враховується ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, а також те, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується посередньо, вчинений ним злочин віднесений законодавцем до категорії тяжких злочинів відповідно до ст.12 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, вину у вчиненому злочині визнав та щиро розкаявся, до кримінальної відповідальності притягується вперше.

Враховуючи наявність цих обставин, що пом`якшують відповідальність та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який посередньо характеризується за місцем служби, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро кається у вчиненому, суд дійшов висновку, про призначення ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.407 КК України із застосуванням положень ст.ст.75,76 КПК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

До обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувались засоби забезпечення кримінального провадження.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КК України суд,

ухвалив:
Обвинуваченого ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року і 6 (шість) місяців іспитового строку не вчинить нового злочину.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1