ун. № 759/6339/16-к
пр. № 1-кп/759/490/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 грудня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003058 за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, має середню освіту, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 08.05.2001 Печерським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 17, ч. 1 ст. 81 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 1 рік;

- 05.04.2002 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, 71 КК України на 5 років позбавлення волі, звільнилася 22.08.2006 по відбуттю строку покарання;

- 18.02.2010 Святошинським районним судом м. Києва за ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 14.03.2011 Святошинським районним судом м. Києва за ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 26.09.2012 Шевченківським районним судом м. Києва, за ч. 2 ст. 307, ст. 69, ч. 1 ст. 309, ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України на 3 роки 7 місяців позбавлення волі, звільнилася 24.09.2013 умовно-достроково на 11 місяців 16 днів;

- 01.07.2014 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 1 рік 2 місяці позбавлення волі, звільнилася 11.06.2015 умовно-достроково з невідбутим терміном 2 місяці 28 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження прокурор: ОСОБА_4 , захисник: ОСОБА_5 , обвинувачена: ОСОБА_3 , інші учасники представник потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 21.03.2016 приблизно о 19 год. 00 хв., знаходячись в приміщенні гіпермаркету ТРЦ «Караван», розташованому по вул. С.Сосніних, 17, в м. Києві, вирішила вчинити повторно крадіжку чужого майна, яке належить ТОВ «Група Рітейлу Україна». З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , продовжуючи знаходитись в приміщенні торгівельного залу вказаного гіпермаркету, о 19 год. 30 хв., скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення взяла з торгових полиць чуже майно, яке належить ТОВ «Група Рітейлу Україна», а саме: тампони «Котекс» у кількості 1 шт., вартістю 38 гривень 74 копійки; аромопалички «Шавлія-Пачуль» у кількості 1 шт., вартістю 26 гривень, 11 копійок; кіндер-сюрприз «Максі» у кількості 1 шт., вартістю 78 гривень 74 копійки; аромопалички «Ароматика кориця-мускат» у кількості 1 шт., вартістю 23 гривні 29 копійок; підставка під аромопалички у кількості 1 шт., вартістю 21 гривня 28 копійок; шкарпетки чоловічі «Прем`єр» у кількості 1 шт., вартістю 12 гривень 09 копійок; часник, вагою 0,094 г., вартістю 7 гривень 49 копійок; батарейки «Панасонік» у кількості 2 шт., вартістю 39 гривень 72 копійки; шкарпетки жіночі «Марка» у кількості 2 шт., вартістю 26 гривень 64 копійки; батарейки «Панасонік Дженерал» у кількості 2 шт., вартістю 70 гривень 46 копійок; печиво «Хрустальов», вагою 0,974 г., вартістю 89 гривень 94 копійки. Всього майна на загальну суму 434 гривні (чотириста тридцять чотири гривні) 50 копійок.
Викрадений товар ОСОБА_3 помістила до сумки-рюкзака, яку вдягнула на спину, та направилась до лінії кас. Перетнувши лінію кас, не розрахувавшись за товар, ОСОБА_3 виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, однак довести свій злочин до кінця не змогла з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана працівниками охорони гіпермаркету «Група Рітейлу Україна» разом з наявним при ній товаром, який вона намагалась викрасти.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин не визнала та показала, що 21.03.2016 вона, влаштувавшись на роботу, приїхала до ТРЦ «Каравану», щоб купити продукти харчування. До торгового відділу магазину зайшла з рюкзаком та взяла корзину. Товару в корзину наскладала дуже багато і так як корзина була вже повна, то частину товару переклала в рюкзак. На касі вона розрахувалась за товар, який був у корзині приблизно на 600 гривень. На виході з магазину до неї і цивільного чоловіка, який підійшов до неї біля каси, підійшов охоронник і запитав чи за все вона розрахувалась та попросив піти з ним до кімнати охорони. Там, перевіривши чек, охоронник запитав, що у неї в рюкзаку і тут вона згадала, що забула розрахуватись за речі, які складала до рюкзаку. Вона попросила розрахуватись за товар, який був у рюкзаку, але їй не дозволили цього зробити. Визнає, що товар, який був у рюкзаку, викрала, але умислу на крадіжку у неї не було, оскільки зайшла до магазину з грошовими коштами та на той час була вже працевлаштована. В рюкзак складала всі речі, які зазначені в обвинувальному акті, в т.ч. шкарпетки, тампони.
Не дивлячись на невизнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні інкримінованого їй злочину, її вина у вчиненому за викладених вище обставин підтверджується усією сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які узгоджуються між собою і не викликають сумнівів у своїй достовірності та допустимості.

Так, у судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_7 показав, що 21.03.2016 відеооператор повідомив, що підозріла дівчина складала товар у корзину та у рюкзак, а потім вийшла та не оплатила за товар, який знаходився у рюкзаку. У його обов`язки входить слідкувати за схоронністю товару. Коли обвинувачена зайшла до кімнати, він попросив показати товар по квитанції, однак квитанція була не в обвинуваченої, а в чоловіка, який був з нею. Частина товару була оплачена, а частина товару, який був у рюкзаку ні. Неоплачений товар був у рюкзаку чорного кольору, який тримала обвинувачена. Товар у рюкзаку вони не чіпали, вилучення товару з рюкзака було тоді, коли приїхала слідчо-оперативна група. Він оформляв документи, викраденого майна було на суму близько 500 гривень, який був повернутий адміністрації супермаркету. Обвинувачена пояснювала, що забула розрахуватись, проте на місці вона не пропонувала сплатити за товар.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що працюючи на зміні та перебуваючи у кімнаті з моніторами, де є зв`язок з охороною по телефонах та раціях, помітила дівчину, яка в одній руці тримала рюкзак. На дівчину звернула увагу, оскільки рюкзак зручніше тримати на плечах. З цього моменту вона почала за дівчиною, яку впізнає в залі судового засідання як обвинувачену, спостерігати: товар остання брала з полиць та клала спочатку до корзини, пізніше і до корзини, і до рюкзаку, зокрема печиво; на касі розрахувалася за товар, який був у корзині; товар, який був у рюкзаку не викладала на ленту і не розрахувалася за нього. Біля каси до обвинуваченої підійшов чоловік.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що відеооператор йому повідомив, що в торговому залі підозріла дівчина складає одну частину товару до корзини, а іншу до рюкзаку. В той момент він ходив між рядами. Побачивши вказану дівчину, яку впізнає в залі як обвинувачену, почав за нею спостерігати. На касі обвинувачена розрахувалась за частину товару, який знаходився у неї в корзині. За товар, який був у неї в рюкзаку не розрахувалась. Як тільки вона перейшла за лінію кас, він підійшов до неї. Товар перевіряв по чеку. Обвинувачена повідомляла, що у неї недостатньо коштів аби розрахуватись за неоплачений товар.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показала, що вона працювала на касі та обслуговувала обвинувачену, яка підійшла до каси з товаром. Спочатку обвинувачена була одна, а потім до неї підійшов чоловік. Обвинувачена розрахувалась готівкою за весь товар, який був на ленті. В обвинуваченої також був рюкзак. Коли обвинувачена зайшла за лінію кас, до неї підійшли охоронці. Неоплаченого товару в обвинуваченої було вилучено на суму приблизно 400 гривень.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що був понятим під час вилучення товару в обвинуваченої. До нього підійшов охоронець, який попросив пройти з ним до кімнати, де сиділа дівчина, яка присутня у залі судового засідання на назвалася ОСОБА_3 . Поруч з нею лежав товар: печиво, батарейки та ще щось, вже не пам`ятає. Обвинувачена вела себе нормально, розмовляла по телефону. За що обвинувачена розрахувалась, а за що ні йому не відомо, оскільки його попросили подивитись лише на вилучені речі. Квитанцій він не бачив, сумку не оглядав. Складали протокол про вилучені та неоплачені товари.

У судовому засіданні досліджено письмові докази, надані стороною обвинувачення, а саме:

- протокол огляду місця події від 21.03.2016, відповідно до якого в присутності понятих, представника потерпілого та обвинуваченої було оглянуто товар, який в подальшому вилучено в обвинуваченої ОСОБА_3 ;

- протокол огляду відео з камер спостережень від 23.03.2016, а також сам відеозапис, відповідно до яких об`єктом спостережень являється жінка, одягнена у чорну курточку, чорні колготки, шорти, рожеве спортивне взуття, яка тримає на лівій руці темну сумку рюкзак та корзину. Ця жінка з торгівельних полиць бере товар та поміщає його до корзини та до рюкзаку.

У судовому засіданні під час перегляду даного відео обвинувачена підтвердила, що на відео зображена саме вона, а також те, що товар складала до корзини та до рюкзаку;

- довідка про вартість викраденого майна, відповідно до якої загальна вартість викраденого товару, в т.ч. з ПДВ складає 508 гривень 39 копійок, без ПДВ 434 гривні 50 копійок;

- постанови про прилучення до кримінального провадження речових доказів від 22.03.2016 та 23.03.2016, відповідно до яких речовими доказами визнано: «CD-R-диск, на якому мітиться відеозапис з камери спостережень торгівельного залу ТЦ «Караван» із зафіксованими обставинами скоєного злочину, а також вилучений товар: тампони «Котекс» у кількості 1 шт.; аромопалички «Шавлія-Пачуль» у кількості 1 шт.; кіндер-сюрприз «Максі» у кількості 1 шт.; аромопалички «Ароматика кориця-мускат» у кількості 1 шт.; підставка під аромопалички у кількості 1 шт.; шкарпетки чоловічі «Прем`єр» у кількості 1 шт.; часник, вагою 0,094 г.; батарейки «Панасонік» у кількості 2 шт.; шкарпетки жіночі «Марка» у кількості 2 шт.; батарейки «Панасонік Дженерал» у кількості 2 шт.; печиво «Хрустальов», вагою 0,974 г, а також розписку про отримання вказаного товару на відповідальне зберігання.

Вищезазначені показання представника потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та з письмовими доказами, дослідженими в ході судового розгляду, не суперечать один одному. Тому вказані докази є належними та допустимими, у зв`язку з чим суд кладе їх в основу вироку.
Доводи сторони захисту про те, що обвинувачена не мала умислу на таємне викрадення чужого майна, оскільки забула розрахуватись за товар, який був у рюкзаку, не підтверджено матеріалами кримінального провадження та спростовуються вищенаведеними показаннями представника потерпілого та свідків. Невизнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні злочинних дій суд розцінює як захисну позицію, що має на меті уникнення покарання за скоєне.

Таким чином, оцінюючи в сукупності зібрані докази з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, вірно.

Вирішуючи питання про вид покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд згідно з вимогами ст. ст. 65 та 68 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, за яких крадіжку не було доведено до кінця, дані про особу винної: її вік, стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, працевлаштована працює у ТОВ «Золоті леви 2014» на посаді менеджера по роботі з персоналом з 17.03.2016, за місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання скарг на поведінку обвинуваченої не надходило, має на утриманні малолітню дитину, а також і те, що обвинувачена раніше неодноразово судима за злочини проти власності, судимість за які не знята та не погашена, на консультативних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставину, що обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе призначити покарання ОСОБА_3 в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України, у виді арешту, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, відповідатиме вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, а також буде необхідним і достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за яким призначити їй покарання у виді арешту строком на чотири місяці.

Застосувати до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Взяти ОСОБА_3 під варту із залу судових засідань.

Строк відбування покарання обчислювати з 20 грудня 2016 року з урахуванням вимог, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України.

Речові докази: тампони «Котекс» у кількості 1 шт.; аромопалички «Шавлія-Пачуль» у кількості 1 шт.; кіндер-сюрприз «Максі» у кількості 1 шт.; аромопалички «Ароматика кориця-мускат» у кількості 1 шт.; підставка під аромопалички у кількості 1 шт.; шкарпетки чоловічі «Прем`єр» у кількості 1 шт.; часник, вагою 0,094 г; батарейки «Панасонік» у кількості 2 шт.; шкарпетки жіночі «Марка» у кількості 2 шт.; батарейки «Панасонік Дженерал» у кількості 2 шт.; печиво «Хрустальов», вагою 0,974 г, які передано на відповідальне зберігання адміністрації гіпермаркету ТРЦ «Караван», залишити законному володільцеві; оптичний диск «СD-R» з відеозаписом зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1