Дата документу Справа № 310/667/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №310/887/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/1410/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000224 від 17 січня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянськ Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з Вільнянським слідчим ізолятором),

захисника - адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з Бердянським міськрайонним судом Запорізької області),
ВСТАНОВИЛА:
прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 липня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 грудня 2015 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишений без змін. Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту затримання обвинуваченого, тобто з 16 травня 2016 року, зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до положень ст.72 КК України, до набрання вироком законної сили.

Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказаний вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд безпідставно перекваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 з ч.2 ст.186 КК України на ч.2 ст.185 КК України, оскільки факт відкритого викрадення обвинуваченим чужого майна із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вчинений повторно, дійсно мав місце та підтверджується матеріалами кримінального провадження. Крім того зазначає, що суд необґрунтовано, без врахування даних про особу обвинуваченого, призначив ОСОБА_6 надто м`яке покарання.

За вироком суду, ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 13 січня 2016 року приблизно о 13-00 годині, знаходячись за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна та будучи впевненим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав з кімнати комп`ютерний стіл вартістю 1000 грн, що належить потерпілій ОСОБА_10 .

Відразу після цього ОСОБА_6 зі вказаним майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок в межах апеляційних вимог; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржуваний вирок у межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ч.3 ст.374 цього Кодексу, у мотивувальній частині обвинувального вироку, окрім іншого, зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення, тощо.

На думку колегії суддів, оскаржуваний вирок суду першої інстанції цим вимогам закону не відповідає.

Так, органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у відкритому викраденні 13 січня 2016 року майна, що належить ОСОБА_10 .

На підтвердження цього обвинувачення прокурором надані певні докази.

Зі вказаним обвинуваченням суд не погодився та прийшов до переконання, що дії ОСОБА_6 мали таємний характер, тобто в діях обвинуваченого міститься склад правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

При цьому суд не вмотивував належним чином свої висновки, докази не проаналізував, не оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дав дослідженим доказам вибіркову оцінку та не навів переконливих мотивів, чому прийняв одні докази та відкинув інші.

Пославшись, зокрема, як на доказ вчинення ОСОБА_6 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на протокол огляду місця події від 28 січня 2016 року з фототаблицею, суд не дав оцінку всім відомостям, що в цьому протоколі містяться, в т.ч. відображеним у протоколі поясненням ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_6 відкрито викрав комп`ютерний стіл та на її прохання поставити стіл на місце, її штовхнув на диван та продовжив виносити стіл з приміщення /а.п.58-61/.

Колегія суддів вважає, що вказані порушення кримінального процесуального закону, є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

З врахуванням викладеного, на підставі ст.ст.409,412 КПК України, зазначений вирок суду підлягає скасуванню.

Переглядаючи вирок суду у межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів позбавлена можливості виправити вказані недоліки, тому, виходячи із засад кримінального провадження, закріплених у ст.ст.7-9 КПК України, скасовуючи вирок суду першої інстанції, вважає за необхідне призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

При новому розгляді необхідно врахувати викладене в дані й ухвалі, повно, всебічно та неупереджено дослідити всі обставини провадження та, в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.

Оскільки, відповідно до вимог ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, підлягають перевірці при новому розгляді.

Враховуючи те, що обставини, які стали підставою для застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на цей час не змінились, клопотань від учасників провадження про зміну чи скасування вказаного запобіжного заходу не надходило, колегія суддів, призначаючи новий розгляд, залишає у відношенні обвинуваченого раніше застосований щодо нього запобіжний захід - у вигляді тримання під вартою на строк до 20 січня 2016 року.

При новому розгляді питання щодо запобіжного заходу відносно обвинуваченого підлягає вирішенню в порядку, передбаченому ст.331 КПК України.

Керуючись ст.ст.7-9, 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 липня 2016 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.185 КК України, скасувати, призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 залишити у вигляді тримання під вартою до 20 січня 2016 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4