Дата документу Справа № 314/420/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 314/420/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/778/834/17 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія ст. 81 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 березня 2017 року, про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Приморське, Василівського району, Запорізької області, освіта неповна середня, не одруженого, громадянина України, до засудження не працював, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1).25.05.1997 року за ст.206 ч.2, 117 ч.3, 44, 42 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 15.06.2000 року згідно Закону України «Про амністію»;
2). 03.09.2004 року за ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі з виправним строком на 2 роки;
3). 14.12.2009 року за ст. 185 ч.3, 69 КК України до 1 року позбавлення волі з виправним строком на 1рік;
4). 18.07.2013 року за ст. 185 ч.1, 69 КК України до 2 років позбавлення волі з виправним строком на 2 роки;
5). 08.11.2013 за ст. 309 ч.1, 69 КК України штраф 850 гривень, 01.08.2014 року штраф замінено 50 годинами громадських робіт. Знятий з обліку 15.09.2014 року по закінченню строку;
6) 23.06.2015 року скасовано звільнення від відбуття покарання з випробуванням за вироком від 18.07.2013 року та направлено в місця позбавлення волі на 2 роки позбавлення волі.
В ухвалі суду зазначено, що засуджений ОСОБА_7 , який відбуває покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)» звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з клопотанням про вирішення питання щодо його умовно-дострокового звільнення.
Суд першої інстанції, відмовив у задоволенні клопотання засудженого.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просив переглянути його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та задовольнити його, вказавши, що він працює на протязі всього строку, за що має подяку, а в суді першої інстації представник адміністрації надав суду необ`єктивні дані про нього.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 був засуджений вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 18.07.2013 року за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на два роки з іспитовим строком на 2 роки.
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 23.06.2015 року скасовано звільнення від відбуття покарання з випробуванням за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 18.07.2013 року та ОСОБА_7 направлено до установи виконання покарань на 2 роки позбавлення волі.
ОСОБА_7 відбуває покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)», початок строку 12.08.2015 року, кінець строку 12.07.2017 року.
Засуджений звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Суд першої інстанції відмовляючи, в задоволенні зазначеного клопотання, мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні обставини у своїй сукупності не свідчать про виправлення та перевиховання засудженого.
Із зазначеним рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів виходячи з такого.
Згідно з ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Так, з матеріалів провадження вбачається, що під час відбування покарання у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№55)» засуджений ОСОБА_7 не був працевлаштований, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення. За час відбування покарання характеризується наступним чином: режим відбування покарання порушує, за що має одне стягнення, яке не погашене у встановленому законом порядку, має два заохочення. На виробництві установи не працевлаштований, уникає виконання робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні; уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекладає їх виконання на інших засуджених.
Рішенням комісії установи від 26.08.2016 року засудженому відмовлено як такому, що не довів своє виправлення.
Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення та перевиховання, а тому до нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення.
З наведених підстав ухвала суду є законною і обґрунтованою, а тому скасуванню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 03 березня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:1. 2. 3.