Справа № 751/1997/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/477/2016
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

представника ЧВК №44 ОСОБА_7

засудженої - ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 10 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українці, громадянці України, уродженці м. Чернігова, освіта неповна середня, незаміжній, проживала до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судима, засудженій 20.01.2015 року Деснянським районним судом м. Чернігова за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі,

відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Обґрунтовуючи своє рішення, місцевий суд зазначив, що засуджена своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, а тому відсутні підстави для застосування відносно неї пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Не погодившись із рішенням суду, засуджена подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та звільнити її від подальшого відбування покарання умовно-достроково. В обґрунтування скарги зазначає, що місцевий суд при винесенні рішення не в повній мірі дослідив дані про її особу, не перевірив всі підстави щодо застосування відносно неї умовно-дострокового звільнення. Крім того, судом не було взято до уваги незадовільний стан її здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача; засуджену ОСОБА_8 , яка підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити з наведених вище підстав; думку прокурора, котра просила ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою; представника виправної колонії, яка також погодилася з позицією прокурора; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи слідує, що вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2015 року ОСОБА_8 була засуджена за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 09 квітня 2015 року вищевказаний вирок було залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислюється з 24.12.2014 року. Засуджена з 06 серпня 2015 року відбуває покарання в Чернігівській ВК № 44.

Відповідно до ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2016 року відносно ОСОБА_8 було застосовано положення Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838-VІІІ та зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 24 грудня 2014 року по 09 квітня 2015 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим відповідної частини призначеного судом строку покарання.

Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2 передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою для прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до характеристики, яка міститься в матеріалах справи, ОСОБА_8 , за час перебування в Чернігівській ВК № 44, характеризується посередньо, стягнення та заохочення не оголошувались. На заходи виховного та пізнавального характеру, які проводяться в установі, реагує байдуже. Не бажає проявляти соціально-корисну активність у житті установи та відділення СПС, не приймає участь у підготовці та проведенні культурно-масових заходів. Згідно методичних рекомендацій ДПТС України та ст.123 КВК України залучена до програми диференційованого виховного впливу «Подолання алкогольної та наркотичної залежності» та «Освіта»: частково приймає участь у їх реалізації, іноді відвідує лекції психолога, навчається у Чернігівській вечірній загальноосвітній школі при установі, але заняття відвідує під контролем, до навчання ставиться задовільно. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи та представниками адміністрації з метою отримання поблажливого ставлення до неї, на зауваження намагається реагувати правильно. За весь час перебування в установі до праці відноситься загалом незадовільно. У колективі із засудженими стосунки будує неправильно, спілкується з обмеженим колом засуджених, здебільшого з засудженими негативної спрямованості. Окрім того, засуджена раніше звільнялась з місць позбавлення волі умовно-достроково, але правильних висновків для себе не зробила, вчинила новий злочин у період невідбутої частини строку покарання, що свідчить про стійке небажання виправитись. Тобто, засуджена ОСОБА_8 , хоча і відбула встановлену частину строку покарання, але своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, тому вона не заслуговує на умовно-дострокове звільнення згідно ст.81 КК України (а.с.8).

Отже, доводи апелянта про те, що суд першої інстанції неповно дослідив дані про її особу, стан її здоров`я та обставини справи не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеним.

Відтак, місцевий суд при розгляді клопотання засудженої ОСОБА_8 про її умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування призначеного покарання, належно оцінив всі обставини справи та дійшов вірного висновку про необхідність відмови в його задоволенні.

Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 березня 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4