Справа № 742/2466/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/82/2017
Категорія - ч. 2 ст. 289 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 січня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000263,

щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 серпня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений: за ч. 1 ст. 185 КК України на 3 місяці арешту; за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів остаточно призначено 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_6 зарахований термін попереднього ув`язнення з 17 червня по 18 червня 2016 року у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_10 53 220 грн. 66 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 2 860 грн. 50 коп.

Питання про долю речових доказів і документів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Як встановив суд:

1) В листопаді 2015 року, в нічний час, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_6 , перебуваючи на території Прилуцької центральної міської лікарні, поблизу приміщення харчоблоку, в м. Прилуки Чернігівської області по вул. Київській 56, таємно, шляхом вільного доступу, за допомогою інструменту, демонтував та викрав мотор електричний 5, 5 кВт, вартістю 5 150 грн., що належав КЛПЗ Прилуцька центральна міська лікарня.

2) В ніч на 01 квітня 2016 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_11 прибув на подвір`я будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, повторно, шляхом підбору ключа до водійських дверей, проник в автомобіль ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість якого, відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 108, становила 53 220 грн. 66 коп., шляхом з`єднання дротів в замку запалення запустив його двигун та незаконно заволодів автомобілем, який належав потерпілому ОСОБА_10 .

3) В ніч на 26 квітня 2016 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_12 прибув на подвір`я будинку АДРЕСА_3 , де маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, шляхом підбору ключа до водійських дверей, проник в автомобіль ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість якого, відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 108, становила 69 394 грн. 04 коп., де шляхом з`єднання дротів в замку запалення запустив двигун та незаконно заволодів транспортним засобом, який належав потерпілій ОСОБА_13 .

4) В ніч на 08 червня 2016 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_12 прибув на подвір`я будинку АДРЕСА_4 , де маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, шляхом підбору ключа до водійських дверей, проник в автомобіль „Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартість якого, відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 108, становила 51 878 грн. 44 коп., де шляхом з`єднання дротів в замку запалення запустив двигун та незаконно заволодів транспортним засобом, який належав потерпілому ОСОБА_14 .

5) В ніч на 17 червня 2016 року, точного часу не встановлено, ОСОБА_12 прибув на подвір`я будинку АДРЕСА_5 , де маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, повторно, впевнившись у відсутності сторонніх осіб, шляхом підбору ключа до водійських дверей, проник в автомобіль ВАЗ 2110, реєстраційний номер НОМЕР_4 , вартість якого, відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 108, становила 64 851 грн. 59 коп., де шляхом з`єднання дротів в замку запалення запустив його двигун та незаконно заволодів транспортним засобом, який належав потерпілому ОСОБА_15 .

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати за м`якістю призначеного судом покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 3 місяців арешту, за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів, остаточно призначити 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що при визначенні строку покарання за санкцією ч. 2 ст. 289 КК України, судом не в повному обсязі було враховано кількість епізодів злочинів, розмір шкоди завданої потерпілим, яка не відшкодована, що автомобіль по епізоду в ніч на 01 квітня 2016 року був викрадений у інваліда 1 групи ОСОБА_10 , що обвинувачений суспільно - корисною працею не займається, навіть не намагається відшкодувати збитки, а тому при наявності одного щирого каяття, не заслуговує на призначення покарання в межах мінімальної санкції статті.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, аргументуючи тим, що його підзахисний особисто повернув лікарні викрадений електродвигун, а потерпілому ОСОБА_15 був повернутий викрадений автомобіль.

Як на досудовому слідстві, так і під час судового розгляду його підзахисний ОСОБА_6 повністю визнав провину, по усіх епізодах та щиро розкаявся, чим активно сприяв розкриттю злочинів та встановленню обставин, що підлягають доказуванню; запевнив суд та потерпілих, що обов`язково відшкодує завдану шкоду усім потерпілим шляхом надання їм замість викрадених, інших автомобілів, але має змогу робити це почергово, а не всім одразу, характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не має негативних соціальних звичок чи хвороб, піклується про двох малолітніх дочок.

Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу про пом`якшення покарання, прокурора, який наполягав на ухваленні нового вироку та на посиленні покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає залишити їх без задоволення.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 в крадіжці чужого майна та в чотирьох епізодах повторного, незаконного заволодіння транспортними засобами, відповідають фактичним обставинам справи та ніким не оспорюються. Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції відбувався за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Призначення покарання, співмірного зі ступенем тяжкості вчиненого злочину, особою винного та обставинами, що впливають на визначення його виду і розміру, має на меті не тільки покарати, а й сприяти виправленню засудженого, а також запобігти вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Обираючи покарання у виді позбавлення волі, в межах мінімальної санкції частини 2 ст. 289 КК України, суд першої інстанції в повній мірі врахував, що злочини, вчинені обвинуваченим, відносяться до середньої тяжкості та тяжких злочинів, матеріальна шкода по більшості епізодів не відшкодована, думку потерпілих, які не одержали матеріального відшкодування, наполягали на реальному покаранні обвинуваченому.

Доводи апеляційної скарги прокурора про посилення покарання до максимальної санкції, не заслуговують на увагу, так само як і посилання прокурора на обставину, що обтяжує покарання, викрадення автомобіля у інваліда1 групи ОСОБА_10 .

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, має на утриманні двох малолітніх дочок, не обліку у нарколога чи психіатра не перебуває, повністю визнав провину, розкаявся, сприяв розкриттю злочинів, по двох епізодах повернув викрадене майно.

До вчинення злочину, з потерпілим ОСОБА_10 знайомим не був, автомобіль останнього не був обладнаний як для людини із спеціальними потребами та не містив відповідного знаку на склі, а тому знати, що незаконне заволодіння транспортним засобом вчиняє по відношенню до інваліда І групи, не міг.

Санкція ч. 2 ст. 289 КК України щодо додаткового покарання є альтернативною: з конфіскацією майна або без такого.

Отже, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував конкретні обставини справи, характеристику обвинуваченого, як особи, що ніколи не притягувалася до кримінальної чи адміністративної відповідальності, його позитивні соціальні зв`язки та схильності, і з урахуванням визнання вини, щирого каяття, наявності у нього двох малолітніх дітей, часткового відшкодування шкоди, призначив покарання, яке відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 , адресований апеляційному суду, в силу ч. 1 ст. 128 КПК України,розгляду не підлягає, оскільки поданий після розгляду кримінального провадження судом першої інстанції.

Потерпілий не позбавлений можливості звернутися з цивільним позовом до засудженого, в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 532 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги першого заступника прокурора Чернігівської області ОСОБА_9 та захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29 серпня 2016 року щодо ОСОБА_6 , без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно і може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18