Справа № 716/150/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.02.2017 року м.Заставна

Слідчий суддя Заставнівського районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000315 від 06.10.2016 року, за ознаками складу злочину передбаченого ст. 191 ч. 2 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області капітан поліції ОСОБА_4 за погодженням із першим заступником керівника Кіцманської місцевої прокуратури ОСОБА_5 звернувся в суд із клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000315 від 06.10.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 2 КК України, а саме про арешт ноутбуку марки «LENOVO», чорного кольору, ноутбуку марки «DELL», сірого кольору та автомобіля марки «Maзда 323», 1986 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору.

Клопотання обґрунтоване тим, що в період часу з лютого по серпень 2016 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, перебуваючи на посаді старшого контролера - касира ТВБВ №10025/0129, будучи матеріально-відповідальною особою, діючи умисно, з метою власного збагачення привласнила грошові кошти в сум 155625,06 гривень.

За даним фактом 06 жовтня 2016 року було розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України.

Згідно акту ревізії від 22.09.2016 року №20-11/4-525БТ, та акту ревізії від 20.10.2016 року №20-11/4-561БТ проведеного головним ревізором відділу ревізії та контролю ОСОБА_7 , проведення зустрічей із вкладниками та допитами в якості свідків останніх було встановлено, що ОСОБА_6 , самовільно без відома клієнтів, провела видаткові операції з поточних рахунків вкладників, власноручно вчинила підписи за вкладників на роздрукованих з АБС заявах на видачу готівки та привласнила грошові кошти у період часу з лютого по серпень 2016 року.

Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, який є чоловіком ОСОБА_9 , вказав, що за привласнені грошові кошти клієнтів ТВБВ №10025/0129 філії Чернівецького обласного управління АТ «Ощадбанк» його дружиною ОСОБА_6 , остання придбала наступне майно: новий ноутбук марки «Леново», чорного кольору, вартістю 10000 гривень, бувший у використанні ноутбук марки «DELL», сірого кольору вартістю 2000 гривень, а також літом 2016 року ОСОБА_6 , перекинула своєму чоловікові на його картку «Ощад Банку», грошові кошти в сумі 18000 гривень, за які в м. Чернівці у невідомого чоловіка останній купив автомобіль марки «Мазда 323» 1986 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . Зі слів ОСОБА_8 , на даний час вищевказані ноутбуки перебувають у справному стані і знаходяться по місцю його проживання: АДРЕСА_1 , а автомобіль марки «Мазда 323», 1986 року випуску, білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , перебуває у несправному стані та знаходиться у приватному складі, який належить його знайомому ОСОБА_10 , жителю с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області.

Вказані ноутбук марки «Леново», чорного кольору, ноутбук марки «DELL», сірого кольору та автомобіль марки ««Мазда 323», 1986 року випуску, білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , підпадають під ознаки речових доказів, так як вони були об`єктом кримінально протиправних дій та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На даний час з метою забезпечення збереження речового доказу - ноутбука марки «Леново», чорного кольору, ноутбука марки «DELL», сірого кольору та автомобіля марки ««Мазда 323», 1986 року випуску, білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , а також запобігання можливості втрати, використання, передачі та відчуження вищевказаного майна, в органу досудового розслідування виникла необхідність у арешті зазначеного майна.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав наведених в ньому та просив задовольнити.

ОСОБА_6 , як володілець згаданого майна в судовому засіданні пояснила, що майно знаходиться у неї, проти накладення на нього арешту вона не заперечує. Однак додала, що слідчий вказане майно у неї не вилучав, на відповідальне зберігання не передавав.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, володільця майна, дослідивши матеріали кримінального провадження, відмовляє в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Згідно із п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що 06.10.2016 в ЄРДР о 11-32 годині за №0000315 внесено відомості проте, що в період часу з лютого по серпень 2016 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, перебуваючи на посаді старшого контролера - касира ТВБВ №10025/0129, будучи матеріально-відповідальною особою, діючи умисно, з метою власного збагачення привласнила грошові кошти в сум 155625,06 гривень. Вказане діяння кваліфіковано за ст. 191 ч. 2 КК України (а.с. 4).

Згідно клопотання слідчого, підставою для накладення арешту на ноутбуку марки «LENOVO», чорного кольору, ноутбуку марки «DELL», сірого кольору та автомобіля марки «Maзда 323», 1986 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору є забезпечення збереження вищевказаного майна як речового доказу та запобігання можливості його втраті, використанні, передачі та відчуження.

При цьому суду не надано доказів, підтверджуючих, що вказані ноутбуки та транспортний засіб визнані речовими доказами.

Також до клопотання слідчого не додані докази, які б підтверджували проведення ряду процесуальних дій в межах досудового розслідування по вищевказаному кримінальному провадженню, а саме не додано протоколу огляду місця події та вилучення згаданого майна тощо.

Враховуючи, що ноутбук марки «Леново», чорного кольору, ноутбук марки «DELL», сірого кольору та автомобіль марки ««Мазда 323», 1986 року випуску, білого кольору д.н.з. НОМЕР_1 , були об`єктом кримінально протиправних дій та містять відомості, які відповідають критеріям, зазначеним у ч.1 ст. 98 КПК України, слідчим не вжито заходів для визнання його речовим доказом.

Як вбачається з матеріалів клопотання, вони не містять у собі переліку наявних ризиків, що доводять необхідність такого арешту, у клопотанні слідчого відсутні доводи про те, що незастосування заборони у вигляді арешту майна може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Оскільки в клопотанні слідчого не міститься відповідних посилань на необхідність забезпечення збереження вказаного транспортного засобу як речового доказу, чи інших підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, то клопотання про накладення арешту є безпідставним та необґрунтованим, а в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И Л А:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Заставнівського ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області капітана поліції ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000315 від 06.10.2016 року, за ознаками складу злочину передбаченого ст. 191 ч. 2 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя слідчий ОСОБА_1