АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5287/16-к Номер провадження 11-кп/786/368/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ПРО ЗАЛИШЕННЯ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ БЕЗ РУХУ
03 лютого 2017 року м. Полтава

Я, суддя-доповідач колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 28 грудня 2016 року щодо ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваним рішенням суду ОСОБА_4 визнана винуватою та засуджена за ч.1 ст.309, ст.75 КК України на 1 рік позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Постановлено стягнути з обвинуваченої в дохід держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 2111 грн. 04 коп.

На вказаний вирок суду прокурор, який брав участь у даному провадженні, подав апеляційну скаргу.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам, що визначені законом, до форми і змісту апеляційної скарги, приходжу до висновку про необхідність залишити їх без руху, виходячи з такого.

Приписами ст.396 КПК України визначені вимоги до апеляційної скарги. Зокрема, пунктом 4 частини 2 цієї статті передбачено, що в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Як вбачається з апеляційної скарги, прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_4 засудити за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на 1 рік позбавлення волі.
Разом з тим, суд першої інстанції саме таке покарання призначив обвинуваченій 1 рік позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.420 КК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі:
1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;
2) необхідності застосування більш суворого покарання;
3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;
4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Тобто, необхідність застосування більш суворого покарання і неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання є різними підставами для ухвалення свого вироку апеляційним судом.
Прокурор в апеляційній скарзі не просить скасувати вирок через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та не порушує питання про ухвалення нового вироку в зв`язку з неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання.
Тобто, апеляційна скарга містить істотні суперечності, які апеляційний суд позбавлений можливості вирішувати на власний розсуд з огляду на приписи ч.1 ст.404 КПК України, якими встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
З огляду на викладене, апеляційна скарга прокурора не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому скаржнику необхідно усунути вказані її недоліки, врахувавши також приписи ч.4 ст.403 КПК України.

Отже, апеляційну скаргу прокурора необхідно залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ч.1 ст.399 КПК України,

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 28 грудня 2016 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання прокурором копії цієї ухвали.

Суддя-доповідач ОСОБА_2