Справа № 357/8621/17
1-кп/357/1097/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18.08.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000021 від 23.03.2017 р. щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Сиваське Новотроїцького р-ну Херсонської обл., громадянина України, розлученого, згідно ст. 89 КК України судимості не маючого, із середньою освітою, 17 червня 2015 р. прийнятий на військову службу за контрактом, який перебуває в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.4 КК України, надійшов до Білоцерківського міськрайонного суду 28.07.2017р.

У підготовчому судовому засіданні сторони надали суду угоду про визнання винуватості, укладену ними 18.08.2017 р., яку просили затвердити.

Згідно вищезазначеного обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в ч.2 ст.407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто у вчинені злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, за наступних обставин.

Відповідно до ст.ст.1,4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указів Президента України «Про часткову мобілізацію»:

- від 17 березня 2014 р. №303/2014, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 р. № 1126-VII;

- від 6 травня 2014 р. № 454/2014, затвердженого Законом України від 6 травня 2014 р. № 1240-VII ;

- від 21 липня 2014 р. № 607/2014, затвердженого Законом України від 22 липня 2014 р. № 1595-VII;

- від 14 січня 2015 р. № 15/2015, затвердженого Законом України від 15 січня 2015 р. № 113-VIII, з 18 березня 2014 р. в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17 червня 2015 р. ОСОБА_5 прийнято на військову службу за контрактом та відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (з 30 червня 2017 р. військова частина НОМЕР_1 ) (по стройовій частині) №171 призначено на посаду старшого стрільця 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону цієї ж військової частини, що дислокується по Олександрійському бульвару в АДРЕСА_2 .

В подальшому, 6 жовтня 2015 р. наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (по стройовій частині) №286 солдата ОСОБА_5 направлено на стаціонарне лікування до лікувального закладу та зараховано в розпорядження командира цієї ж військової частини.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_5 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ч.ч.1,3,9 ст. 1, ч.ч.1-4, 6,13 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4,9,11,16,128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст.4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, солдат ОСОБА_5 13 жовтня 2015 р., діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, бажаючи тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, в умовах особливого періоду не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , дислокованої по АДРЕСА_2 , з лікувального закладу та в період з 13 жовтня 2015 р. по 23 березня 2017 р. ухилявся від обов`язків військової служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків.

23 березня 2017 р. солдат ОСОБА_5 добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 .

Він же, в порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, без поважних причин, в умовах особливого періоду 24 березня 2017 р. повторно не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 , дислокованої по АДРЕСА_2 .

В період з 24 березня 2017 р. до 21 липня 2017 р. солдат ОСОБА_5 ухилявся від обов`язків військової служби та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

23 липня 2017 р. солдат ОСОБА_5 був доставлений працівниками правоохоронних органів до військової прокуратури Білоцерківського гарнізону та затриманий.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, військовослужбовцем (крім строкової служби) - злочині, передбаченому ч. 4 ст. 407 КК України.

У підготовчому судовому засіданні учасники кримінального провадження просили суд затвердити угоду про визнання винуватості від 18 лшипня 2017 р., укладену між прокурором ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні - з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 і його захисником ОСОБА_4 - з іншого боку.

На підставі ст.ст.468,469,472 КПК України ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ст.407 ч.4 КК України, пояснивши причини скоєння злочину та визнавши вину згідно викладеного обвинувачення.

Крім того, суд переконався у судовому засіданні, що сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за ст.407 ч.4 КК України з застосуванням ст.69 КК України у виді арешту строком на шість місяців.

При цьому ОСОБА_5 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме: обмеження його права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова від права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчинення якого він обвинувачується, допиту свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на його користь, а також роз`яснено наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_5 , розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуте в судовому засіданні, де він буде мати весь обсяг прав, просив затвердити угоду.

Суд переконався, що ОСОБА_5 винуватість визнав добровільно, без будь-якого примусу.

Судом роз`яснено ОСОБА_5 наслідки угоди, характер обвинувачення та конкретну міру покарання, передбачену ст.407 ч.4 КК України з застосуванням ст.69 КК України у виді арешту строком на шість місяців.

Розглянувши угоду, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст.472 КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст.407 ч.4 КК України кваліфіковані вірно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_5 наявні, підстави для застосування судом ст. 69 КК України (пом`якшуючі покарання обставини: з біг тяжких особистих обставин, чистосердечне каяття, учасник бойових дій, нагороджений орденом «За мужність» Ш ступеня, позитивно характеризується як особа, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в провадженні наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України.

Речові докази і процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 застосовано у виді тримання під вартою на строк до 21.09.2017 р.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 336,374-376,475, КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Угоду про визнання винуватості, укладену у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000021 від 23.03.2017 р. щодо

ОСОБА_6 - затвердити.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.4 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст.69 КК України 6(шість) місяців арешту.

Строк відбуття покарання рахувати з 23 липня 2017 р.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити попередній у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирок може бути оскаржений сторонами провадження до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,