Справа № 453/1618/16-к
№ провадження 1-кп/453/38/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2017 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Обухів, Мурованокуриловецького району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні двоє малолітніх дочок ОСОБА_6 , 2008 року народження, та ОСОБА_7 , 2013 року народження, з середньою спеціальною освітою, працюючого прохідником ПрАТ «ІнтерБудТунель», раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 19 липня 2017 року, приблизно о 22 годині, перебуваючи в приміщенні тимчасово облаштованого гуртожитку біля залізничної станції «Бескид» Львівської залізниці в урочищі Сиговка, що неподалік с. Опорець, Сколівського району Львівської області, під час сварки із ОСОБА_5 , яка виникла на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останньому один удар правою рукою в ділянку голови, від чого він впав на підлогу. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження із короткочасним розладом здоров`я, що підтверджується висновком судово-медичного експерта №67 від 22 грудня 2016 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч. 3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та пояснив, що дійсно він 19 липня 2017 року, приблизно о 22 годині, перебуваючи в приміщенні тимчасово облаштованого гуртожитку біля залізничної станції «Бескид» Львівської залізниці в урочищі Сиговка, що неподалік с. Опорець, Сколівського району Львівської області, під час сварки із ОСОБА_5 , яка виникла на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останньому один удар правою рукою в ділянку голови, від чого він впав на підлогу. Внаслідок протиправних дій потерпілому ОСОБА_5 було заподіяно тілесні ушкодження. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 125 КК України, визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши йому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого, заслухавши думку прокурора та дослідивши матеріали кримінального провадження в частині матеріалів, характеризуючих особу ОСОБА_4 , прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 у умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я - вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України, оскільки він умисно заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження із короткочасним розладом здоров`я.

Обтяжуючих вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Пом`якшуючими вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставинами, передбаченими ст. 66 КК України, суд вбачає його щире каяття у скоєному, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

При визначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий, а також той факт, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні. Суд враховує і те, що обвинувачений має на утриманні двоє малолітніх дітей.

З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ч.2 ст. 125 КК України у вигляді штрафу.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень штрафу.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги через Сколівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Сколівського
районного суду Львівської області ОСОБА_1