Номер справи137/251/17
1-кп/137/56/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України.
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , відносно якого ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 30.06.2016 встановлено адміністративний нагляд, в період часу з 05.01.2017 по 17.01.2017, діючи умисно, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно залишив місце проживання АДРЕСА_1 , без поважних причин та відповідного дозволу органу Національної поліції.
Досудовим розслідуванням дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ст. 395 КК України, тобто самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
13.02.2017 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Як вбачається зі змісту укладеної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 395 КК України та покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 , у виді арешту на строк 1 місяць.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосовний в результаті затвердження угоди про визнання винуватості судом. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому визнав повністю, зазначив, що угода про визнання винуватості є добровільною та наполіг на затвердженні угоди про визнання винуватості.
Прокурор ОСОБА_3 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_5 , а також ухвалити вирок, яким визначити узгоджене сторонами покарання.
Захисник ОСОБА_4 суду пояснив, що угода між прокурором та обвинувачем була укладена в його присутності, тому він також просить суд затвердити укладену угоду. Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходив з наступного. Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду. Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Так, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості. При цьому суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.4 ст.474 КПК України, в тому числі право на судовий розгляд , під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Крім того, у судовому засіданні суд переконався, що угода про визнання винуватості укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 укладена сторонами добровільно, вона не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті,що передбачені в угоді, дана угода відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Крім того, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Позиція Європейського суду з прав людини з даного приводу викладена у Постанові від 29 квітня 2014 року по справі «Нацвлішвілі і Тогонідзе проти Грузії». Де зазначено, що порушення прав та свобод людини відсунє, якщо у справі про затвердження угоди про визнання винуватості судом перевірено дотриманя вимог визначених у нормах національного законодавства та встановлена добровільність укладення угоди.
Ураховуючи викладене, суд вважає, що угода укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 підлягає затвердженню та обвинуваченому слід призначити узгоджену сторонами міру покарання.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує щире каяття.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
Цивільний позов не заявлений.
Судові витрати по справі відсутні.
Долю речових доказів, а саме справи адміністративного нагляду №1/13/16 відносно ОСОБА_5 , слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України, а саме залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 474 - 475 КПК України суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.
Речовий доказ - справу адміністративного нагляду №1/13/16 відносно ОСОБА_5 , залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з дня його проголошення, з підстав передбачених ст. 394 КПК України.
Копію вироку вручити усім учасникам процесу негайно.

Суддя: ОСОБА_1