АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 658/3037/16-к Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/249/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 121 КК України

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

адвоката: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 26 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоний Перекоп Каховського району Херсонської області, громадянина України, не одруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_7 вироком не обирався.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він, 15.07.2016 року близько 22 год. 40 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території парку по вул. Молодіжній в с. Сергіївка Каховського району Херсонської області, в ході сварки, раптово виниклої на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_9 , умисно наніс останньому удар ножем по тулубу, в результаті чого спричинив останньому, згідно з висновком експертизи № 221к від 22.08.2016 року тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді: колото-різаного поранення грудної клітини, проникаючого в ліву плевральну порожнину з пошкодженням лівої легені, гемоторакс, пневмоторакс.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, постановити новий вирок, за яким визнати ОСОБА_7 винним та призначити покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно призначив обвинуваченому, який скоїв умисний тяжкий злочин у стані алкогольного сп`яніння покарання із застосуванням ст. 75 КК України, належним чином не вмотивував підстави звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

На думку апелянта суд не мав враховувати віктимологічну поведінку потерпілого як обставину, що пом`якшує покарання, оскільки не зазначив у чому саме вона полягає і як вона вплинула по обвинуваченого.

Інші учасники судового провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційних вимог прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин та кваліфікацію його дій, вид та міру призначеного за ч. 1 ст. 121 КК України в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються і тому в цій частині колегією суддів не переглядається.

Встановлено, що 15.07.2016 року близько 22.40 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території парку по вул. Молодіжній в с. Сергіївка Каховського району Херсонської області, в ході сварки, раптово виниклої на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_9 , умисно наніс останньому удар ножем по тулубу, в результаті чого спричинив останньому, згідно з висновком експертизи № 221к від 22.08.2016 року тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді: колото-різаного поранення грудної клітини, проникаючого в ліву плевральну порожнину з пошкодженням лівої легені, гемоторакс, пневмоторакс.

Дії обвинуваченого кваліфіковані судом за ч 1 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Перевіряючи доводи апелянта про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання із випробуванням, колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вбачається, що призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання суд першої інстанції врахував, що він вчинив умисний тяжкий злочин, дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, не одружений, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, відсутність претензій з боку потерпілого, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, віктимологічну поведінку потерпілого і ці обставини, як вбачається, дали суду підстави для призначення покарання у виді позбавлення волі на строк, який відповідає мінімальній межі санкції статті кримінального закону.
Статтею 75 КК України передбачено звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, якщо суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

При цьому рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Проте суд не дотримався вказаних вище вимог закону і свій висновок щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням взагалі не вмотивував.
Із досліджених в ході апеляційного розгляду матеріалів видно, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, не одружений, не працює, суспільно корисною діяльністю не займається, має постійне місце проживання, характеризується за місцем проживання негативно, як особа яка вживає спиртні напої, спілкується із особами, які раніше притягувалися до кримінальної відповідальності, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансері не перебуває.
Звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд лише формально послався на те, що врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання, і на підставі цього дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Тобто, вирішуючи питання про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання суд фактично послався на ті ж самі обставини, які були ним враховані при визначенні виду та міри покарання, що дало йому підстави призначити покарання у виді мінімальної межі санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

На думку колегії суддів, судом не було фактично враховано, що обвинувачений скоїв умисний тяжкий злочин із застосуванням ножа, у стані алкогольного сп`яніння і щодо неповнолітньої особи, думку законного представника неповнолітнього потерпілого, яка погоджувалася із позицією прокурора у провадженні щодо необхідності реального відбуття призначеного покарання.

Ці обставини у сукупності із наведеними вище даними, що характеризують особу обвинуваченого, свідчить про неможливість його виправлення без реального відбування призначеного покарання.

З огляду на викладене вище, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання не можна визнати законним та обґрунтованим через неправильне застосуванням судом закону України про кримінальну відповдіальнітсь, а саме ст. 75 КК України та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через його м`якість, а тому він підлягає скасуванню в цій частині з ухваленням нового вироку про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуттям.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 413, 420 КПК України колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 26 грудня 2016 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання зі звільнення від його відбування з випробуванням скасувати, ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі з поміщенням його до кримінально - виконавчої установи.
Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 в порядку виконання вироку.
В решті зазначений вирок щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Зарахувати у строк покарання період попереднього ув`язненя його з 16.07.2016 року по 18.07.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавленняєн волі відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.
Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Судді: (три підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Копія вірна, вирок набирає законної сили 18.05.2017 року

Суддя: ОСОБА_2