н/п 1-кс/640/6151/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2017 р. старший слідчий 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області капітан юстиції ОСОБА_2 , звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , яким просив накласти арешт на майно (речі, документи), які було вилучені 22.07.2017 року під час проведення санкціонованого судом обшуку за місцем реєстрації громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: два аркуші формату А-4 з текстом, що виконано типографічним способом, що починається зі слів «Братья и сестры!» та закінчується текстом «Созданием республики Новоросия»; картка, на якій зображено фото особи чоловічої статі та з правої сторони містяться данні: ОСОБА_4 , 1989 р.н., б р. 142, ст. 125 ч. 2, 186 2.1 строк 5 років 3 міс, н.с 27.11.2013 нс. 27.02.2019, які належать громадянину України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Місцем зберігання вилучених предметів визначити Управління Служби безпеки України в Харківській області (м. Харків, вул. Мироносицька, 2).
В ході досудового розслідування встановлено, що ГВ ЗНД УСБУ в Харківській області в рамках здійснення контррозвідувальних заходів, спрямованих на протидію антиконституційним проявам з боку екстремістські налаштованих осіб, представників радикальних об`єднань громадян, що сповідують насильницькі або інші антиконституційні методи боротьби з існуючим суспільним та державним ладом України, поєднаних з інспіруванням автономістських чи сепаратистських проявів, отримано інформацію про те, що з січня 2016 року по теперішній час невстановлені особи, члени громадського руху «Український вибір право народу», інших громадських організацій, гуманітарних груп, окремих територіальних громад, зареєстрованих на території Харківської області в порушення статей 2, 5, 6, 132 та 133 Конституції України, Указу Президії Верховної Ради УРСР «Про затвердження Положення про порядок вирішення питань адміністративно-територіального устрою Української РСР» від 12.03.1981 р., Законів України «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про Державний кордон України» та інших нормативних актів незаконно присвоюють владні повноваження органів влади та місцевого самоврядування, вчиняють дії з метою захоплення державної влади в Україні.
Вказане відбувається при підтримці державних та неурядових структур Російської Федерації, які з метою дестабілізації ситуації в Україні створюють так звані «територіальні громади» в якості окремих суб`єктів публічного права у поєднанні з набуттям функцій органів місцевої влади.
Для реалізації вказаних намірів лідери об`єднань шляхом підміни понять та довільного трактування норм українського законодавства обирають т.зв. «уповноважених у справах територіальних громад», «уповноважених народних реєстраторів», «уповноважених з земельних питань, житлово-комунального господарства, транспорту, інфраструктури тощо» та уповноважують себе на здійснення різного роду правочинів від імені громади адміністративної одиниці.
В подальшому, внаслідок невизнання членами т.зв. «територіальних громад» органів державної влади та місцевого самоврядування вони намагаються реалізувати механізми ухилення від сплати податків шляхом реєстрації т.зв. «народних підприємців», здійснюють спроби незаконного заволодіння комунальною власністю шляхом видачі документів невстановленого зразка, створюють «паралельні органи влади»: так звану «транспортну реєстраційну службу народу України», «народну міліцію» тощо.
Зокрема, вказані факти мали місце під час створення невстановленими особами «територіальних громад» в м. Куп`янськ та м. Богодухів Харківської області.
Згідно відповідей з Куп`янського МРВ УСБ України в Харківській області № 70/23-2065 від 03.07.2017 та № 70/23-2183 від 14.07.2017 до осіб, які сповідують радикальні форми боротьби за владу належать ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .
22.07.2017 року за місцем реєстрації громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , проведено санкціонований судом обшук, під час якого виявлено та вилучено: два аркуші формату А-4 з текстом, що виконано типографічним способом, що починається зі слів «Братья и сестры!» та закінчується текстом «Созданием республики Новоросия»; картка, на якій зображено фото особи чоловічої статі та з правої сторони містяться данні: ОСОБА_4 , 1989 р.н., бр. 142, ст. 125 ч. 2, 186 2.1 строк 5 років3 міс, н.с 27.112013 нс. 27.02.2019.
22.07.2017 року громадянину України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 110 КК України.
Таким чином, існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищезазначені речі та документи є доказом злочину, використовувались як засоби вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять відомості про обставини, що встановлюються під час кримінального провадження.
Слідчий посилаючись на ч. 1 ст. 170, п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, вказав, що речі та документи, вилучені за результатом проведення обшуку, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, та свідчать про причетність протиправної діяльності, пов`язаної із вчиненням зазначеного злочину.
Таким чином, на підставі вищезазначеного, оскільки можна дійти висновку, що вказані речі та документи відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, у зв`язку з чим, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, на вилучені речі та документи необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, вилучення вказаних речей та документів здійснено за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_4 за вказаною адресою.
Зважаючи на викладене, з метою збереження речових доказів та недопущення їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі на вказані речі та документи необхідно накласти арешт на час досудового розслідування та судового провадження.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, речей та документів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Враховуючи, що вищевказані речі та документи, вилучені під час обшуку, здійснюваного на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 КПК України, то відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання про арешт вилученого майна подається протягом 48 годин, з урахуванням положень ч. 7 ст.115 КПК України.
Слідчий суддя, дослідивши документи та матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку про необхідність повернення клопотання прокурору, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Відповідно до ч. 6 ст. 132 КПК України до клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Крім того порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.
Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.
Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Згідно п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться диспозитивність.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Як зазначено вище, до суду надійшло клопотання старшого слідчого 1-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_2 , однак вказане клопотання не підписане слідчим.
Таким чином, заявлене клопотання не винесено слідчим на розгляд слідчому судді.
Крім того відповідно до п.п 18.2.1., 9.5.1. Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої Наказом Генерального прокурора № 103 від 24.02.2016 року процесуальні документи, складені в органах прокуратури, копії цих документів, а також вхідні та вихідні документи посвідчуються чи засвідчуються печатками або штампами.
Проте клопотання про арешт майна не засвідчена печаткою.
Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
З урахуванням викладеного вище, дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків, встановивши строк сімдесят дві години, з моменту отримання копії ухвали.
При цьому, слідчий суддя вважає необхідним роз`яснити право заявника звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, відповідно до вимог ст. 171 КПК України, у встановленому чинним КПК України порядку.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 171, 172, 372 КПК України,-
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1