Справа № 443/1464/13-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.02.2017 м.Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника потерпілого: ОСОБА_4 ,

представника потерпілого: ОСОБА_5 ,

представника потерпілого: ОСОБА_6 ,

представника потерпілого: ОСОБА_7 ,

засудженого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перемишляни заяву ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Жидачівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2014 року,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_8 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначивши, що відповідно до вироку Жидачівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2014 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КК України і призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..;

- за ч. 1 ст. 126 КК України у виді штрафу в розмірі 45 (сорок п`ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 765 (сімсот шістдесят п`ять) грн.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області апеляційну скаргу ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 залишено без задоволення, а вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2014 року без змін.

Вважає, що на даний час, відповідно до ч. 1,2 ст. 459 КК України є підстави для перегляду за нововиявленими обставинами вироку Жидачівського районного суду Львівської області від 19.08.2014 року, оскільки по даній кримінальній справі стали обставини, які не були відомі на час судового розгляду при ухвалення судового рішення. Зважаючи на те, що дані обставини нещодавно стали йому відомі, не були відомі на час розгляду кримінальної справи, не могли бути відомі суду під час розгляду справи, оскільки про них повідомили його вихователі: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , такі підтверджують його невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення та відповідно винесення обвинувального вироку суду. Зазначає, що під час досудового розслідування кримінального провадження та розгляду кримінальної справи не було опитано громадянку ОСОБА_10 , яка станом на 19.03.2013 року працювала в Лівчицькій спецшколі інтернаті на посаді основного вихователя групи 7 класу та була присутньою під час проведення уроку музики ОСОБА_8 у 7 класі о 13.год. 30 хв., 0 13 год. 45 хв., згідно регламенту навчально-виховного процесу. Покликається на те, що ОСОБА_10 було передано всіх дітей класу живими і здоровими, які не пред`явили їй жодних скарг. Зазначає, що ОСОБА_10 21.05.2013 року прийняла у нього дітей 0 13.45 і перебувала з ними до 21.00 год., може підтвердити відсутність будь-якого побиття ОСОБА_12 .

Звертає увагу суду на те, що у кожному класі ведеться журнал спостереження за дітьми, у якому відразу після виявлення відмічаються всі надзвичайні події щодо дітей. Однак в даному журналі не виявлено за 19.03.2013 року та 21.05.2013 року письмових записів про те, що було встановлено факт побиття дітей близько 12 год.15хв. та 14 год. 40 хв. в приміщенні школи-інтернату, а також протягом усього часу. Вважає, що це свідчить про відсутність події кримінального провадження.

Окрім цього зазначає, що під час досудового розслідування кримінального провадження не було допитано ОСОБА_11 , яка станом на 19.03.2013 року працювала на посаді основного вихователя заявлених дітей. 21.03.2013 року за вказівкою дирекції школи ОСОБА_11 проводила особисте купання дітей ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та жодних синців на тілі дітей не виявила. Скарг на побиття ОСОБА_8 до ОСОБА_11 не надходило. 21.05.2013 року ОСОБА_12 не зверталася із жодними скаргами щодо її побиття. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 ОСОБА_11 не виявила.

В судовому засіданні прокурор, та представники потерпілих в кримінальній справі в судовому засідання проти задоволення заяви заперечували, вказавши, що обставини на які посилається заявник не є і не можуть бути нововиявленими, оскільки вони були відомі заявнику під час розгляду справи судами.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали заяви та необхідні матеріали кримінальної справи проходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.1 та п.5 ч.2 ст.459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що належить переглянути.

Отже, нововиявлені обставини це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, та викладені у відповідній заяві юридичні факти, які знаходяться у безпосередньому зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі й спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Обов`язковою умовою перегляду вироку за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для скасування вироку, повинні бути абсолютно новими, суттєвими, раніше невідомими, тобто такими, що не фігурували і не досліджувались в матеріалах справи.

Вироком Жидачівського районного суду Львівської області від 19.08.2014 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КК України, і призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..;

- за ч. 1 ст. 126 КК України у виді штрафу в розмірі 45 (сорок п`ять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 765 (сімсот шістдесят п`ять) грн.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області від 04.11.2014 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 залишено без задоволення, а вирок Жидачівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2014 року без змін.

Судом в судовому засіданні допитано свідків: ОСОБА_11 , ОСОБА_10 .

ОСОБА_11 дала в судовому засіданні показання про те, що вона працювала в Лівчицькій спеціалізованій ЗОШ інтернат І-ІІ ст. на посаді основного вихователя з 1993 по 01.09.2016 року. Не пам`ятає, що була допитана 11.12.2013 року в Жидачівському районному суді Львівської області по даній кримінальній справі в якості свідка. Учні школи до неї не зверталися зі скаргами на побиття. В даній школі вона працювала позмінно, в залежності від розкладу. Вихователь починає свою роботу з 07.00 ранку, приймає дітей у няні і перебуває з ними до 09.00. Після обіду, в залежності від розкладу, вихователь приймає дітей від вчителя і перебуває з ними до 21.00 год. 19.03.2013 року вона після обіду не працювала, 21.05.2013 року працювала зранку, по обіді її не було на роботі. У дітей діагноз легка розумова відсталість, дуже погана зв`язна мова, самостійно не пишуть і не читають. В школі існує книга спостереження за соматичним станом дитини, де здійснюються записи стосовно історії перебігу та динаміки розвитку дитини, в якій не зафіксовані дані події. 21.03.2013 року вона купала в спальні троє дітей: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , оскільки керівництво її повідомило, що дані діти поїдуть на огляд до лікаря. Видимих слідів побоїв на них не бачила. Дирекція не ставила її до відома з приводу побиття дітей у школі. Ій стало відомо від вихователів про побиття дітей ОСОБА_15 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Вона з`ясовувала у дітей про факти побиття, однак вони їй не спростували і не підтвердили таких. Учні класу їй скаржились, що вчитель на них сварив за погану поведінку. З її групи прийшов учень ОСОБА_20 і розповів, що ОСОБА_15 і ОСОБА_21 пробили колесо у велосипеді ОСОБА_8 . А згодом, дівчата самі зізнались, що пробили йому колесо у велосипеді. Діти їй розповідали, що ОСОБА_8 хотів їх бити, а вони втекли. Про події, що мали місце 21.05.2013 року їй розповів заступник директора - ОСОБА_22 . Пундор ОСОБА_23 її повідомила, що кидала камінці і дражнилася із ОСОБА_8 , він робив їй зауваження та вона втікала від нього в клуб, де ОСОБА_8 схопив її під руку і поніс, вчителі від нього її відібрали.

ОСОБА_10 дала в судовому засіданні показання про те, що вона працювала в Лівчицькій спеціалізованій ЗОШ інтернат І-ІІ ст. на посаді вихователя з 1989 по 2015 року. В судове засідання Жидачівським районним судом Львівської області по даній кримінальній справі викликалась, однак не з`являлася. 19.03.2013 року, але точної дати вона не пам`ятає, приймала дітей після уроків, заглянула в клас о 13 год. 45 хв., бо було дуже тихо і перебувала з ними до 21.00 годин. Йшов урок музики, вчитель ОСОБА_8 , діти писали заповіт. Вона на уроці перебувала до п`яти хвилин. Не знає скільки дітей було на уроці. Ніхто з дітей не скаржився, що їх побили. Вона не бачила, щоб діти були побиті, але їх не оглядала, оголених дітей цього дня вона не бачила. Через три дні дізналася про те, що ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 побив ОСОБА_24 , про це повідомили її діти та дорослі. Учні розповідали, що ОСОБА_21 та ОСОБА_15 були побиті ОСОБА_8 . Дирекція школи їй не повідомляла про факти побиття дітей. Зазначила, що ОСОБА_15 , ОСОБА_21 та ОСОБА_25 є неадекватні діти, б`ються та висловлюються нецензурними словами. Ій учні на вчителя ОСОБА_8 не жалілися і не розповідали, що пробили колеса у його велосипеді. 21.05.2013 році безпосередньо не була у клубі та не бачила, як розгорталися події, однак перебуваючи в класі почула крик і нецензурну лайку, тому вийшла на вулицю та побачила, як ОСОБА_21 йшла із клубу знервавана та лаялись, інші діти були на вулиці. Вона не з`ясовувала у дітей, що трапилось. Зранку о 07.00 год., якого саме дня не пригадує, вона прийшла на зміну і няня ОСОБА_26 повідомила її, що вночі був дзвінок до дітей та вони були сильно налякані. У дітей, про події, що мали місце не розпитувала. В учнів слабка пам`ять, але мобільним телефоном вони вміють користуватися.

Предметом дослідження є книги обліку учнів по школі за 2012-2013 рр. відповідно до яких в сьомому класі, де зазначено 19.03.2013 та 21.05.2013р. вчителя, який провів перший урок, відмічено кількість присутніх дітей. 19.03.2013 року ОСОБА_10 прийняла десят

еро дітей.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в судовому засідання в Жидачівському районному суду Львівської області при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 126 КК України 11.12.2013 року було допитано в якості свідка ОСОБА_11 , ОСОБА_10 викликалась в судове засідання в якості свідка, однак не з`являлась.

Як вбачається з матеріалів провадження, обставини на які посилались заявники як на нововиявлені, були предметом дослідження під час судового розгляду в суді першої інстанції та розгляду кримінального провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 в апеляційній інстанції, а отже про них було відомо суду, засудженому та іншим учасникам судового розгляду.

Наведені у поданій заяві про перегляд судового рішення обставини, не можуть бути визнані як нововиявлені, оскільки мають характер повторного дослідження процесуальних дій досудового та судового слідства; події кримінального правопорушення; винуватості у вчиненні злочину; форми вини і мотивів скоєння злочину; оцінки доказів покладених судом в основу вироку; правової кваліфікації.

Таким чином, вимога заявника про визнання вказаних вище обставин у якості нововиявлених, зводиться до надання ним іншої правової оцінки, ніж зазначено у вироку суду, що в свою чергу не відповідає критеріям нововиявлених обставин в контексті вимог ст. 459 КПК України.

Позиція суду в даному випадку поєднується з положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» в частині того, що «право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata-принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що кожна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного обов`язкового судового рішення просто тому, що вона має на меті добитися нового судового слухання справи та нового її вирішення»

З врахуванням наведеного суд вважає, що ці обставини як самі по собі так і разом з іншими вже встановленими обставинами, не доводять неправильності постановленого по справі вироку, а тому заява ОСОБА_8 про перегляд вироку Жидачівського районного суду Львівської області від 19.08.2014 року за нововиявленими обставинами не підлягає до задоволення.

У відповідності до вимог ч.4 ст.466 КПК України, суд має право не досліджувати докази щодо обставин, що встановлені в судовому рішенні, яке переглядається за нововиявленими обставинами, якщо вони не оспорюються.

Підстав для скасування вироку Жидачівського районного суду Львівської області від 19.08.2014 року суд не вбачає.

Враховуючи викладене, заяву ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Жидачівського районного суду Львівської області від 19.08.2014 року слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 459-467 КПК України, суд-

ухвалив:

заяву ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Жидачівського районного суду Львівської області від 19 серпня 2014 року залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської області протягом семи днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення ухвали, можуть оскаржити її протягом семи днів з отримання копії.

Суддя
Суддя ОСОБА_1