Справа №766/464/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.02.2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , провівши у залі судових засідань Херсонського міського суду підготовче судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні за №0002302 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України,
В С Т А Н О В И В:
11.01.2017 року до Херсонського міського суду надійшов даний обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_5 .
До обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід не застосовано.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений та його захисник просили повернути обвинувальний акт прокурору, як такий, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України.
Прокурор проти цього заперечував, просив призначити судовий розгляд на підставі даного обвинувального акту.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України та ч.1 ст.9 КПК України, передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Пунктом 3 ч.3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, крім іншого, має містити, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Пунктами "а" та "b" ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
Практика Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Абрамян проти Росії», «Камасінскі проти Австрії», «Матточіа проти Італії», «Даллос проти Угорщини», «Ващенко проти України») вказує на необхідність у кримінальній справі надання повної та детальної інформації щодо пред`явлення особі обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце, а також про характер обвинувачення, що є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду, а право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинувачених мати можливість підготуватися до захисту.
При цьому відзначає, що ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п.«b» ч.3 ст.6 Конвенції, так як деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення...що гарантує право на справедливий судовий розгляд, відповідно до п.1 цієї статті та є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Проте, з матеріалів обвинувального акту від 29.04.2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , зокрема, убачається, що, на порушення вимог "а" та "b" ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.291 КПК України, відносно останнього органом досудового розслідування не сформульовано детального обвинувачення, тобто такого що складається з таких відомостей, які повинні бути достатніми для повного розуміння обвинуваченим ОСОБА_5 суті висунутого проти нього обвинувачення, що також є необхідним для підготовки адекватного захисту.
Так, в обвинувальному акті по даному кримінальному провадженню зазначено, що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника управління містобудування та архітектури Херсонської обласної державної адміністрації, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, на якого покладено повноваження щодо розпорядження коштами у межах затвердженого кошторису управління, вчинив розтрату майна шляхом зловживання службовим становищем, а саме в період часу ч 08.10.2014 ію 24.12.2014, перебуваючи у місті Херсоні Херсонської області, переслідуючи єдиний прямий умисел, направлений на порушення права власності, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що роботи за договором №1638 від 08.10.2014 року між управлінням містобудування та архітектури Херсонської ОДА та ДП "Херсонгеоінформ" не виконано, здійснив оплату повної ціни роботи за цим договором обернув грошові кошти з Херсонського обласного Фонду охорони навколишнього природного середовища, які знаходились у нього на законних підставах та стосовно яких він здійснював повноваження щодо розпорядження, на користь ДП «Херсонгеоінформ».
Але, в цьому обвинуваченні взагалі не зазначено важливих обставин, складовій частини обвинувачення, без якої воно не може вважатися повним та детальним.
Так, за диспозицією статті 191 ККУ розтратою чужого майна визнається умисне, з корисних мотивів, протиправне, безоплатне, безповоротне (назавжди) обернення (витрачання) на користь інших осіб шляхом споживання, безоплатної передачі, дарування, передачі в рахунок погашення боргу тощо винною особою чужого майна, та характеризуються корисливим мотивом і метою обернення чужого майна на користь третіх осіб для задоволення їх корисливих інтересів.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_5 , вчинив розтрату, незаконно обернувши грошові кошти на користь третьої особи - ДП "Херсонгеоінформ", діючи при цьому з прямим умислом, з корисливих мотивів.
Проте прокурор в обвинувальному акті не надає повної та детальної інформації у пред`явленому ОСОБА_5 обвинувачені, а саме не зазначає, про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце, з яких він робить висновок та які свідчать на його думку про умисний характер та корисливий мотив дій ОСОБА_5 при вчиненні розтрати, до якої він відносить безпідставне перерахування грошових коштів на користь ДП "Херсонгеоінформ", яке до того ж є державним підприємством, тому перераховані грошові кошти фактично залишилися у власності держави, не зазначаючи при цьому яку вигоду все ж отримують треті особи, на користь яких перераховані кошти, чи було воно зумовлено такими мотивами, в основі яких реалізовувався намір на розкрадання чужого майна, а саме пов`язано з безоплатним, безповоротним (коли майно витрачено та не існує можливості його повернення) оберненням майна на користь третіх осіб, реалізуючи корисливий інтерес обвинуваченого та третіх осіб, забезпечуючи фактично збільшення їх доходів, поліпшуючи їх майнове становище внаслідок виникнення у них можливості безпосереднього використання незаконно отриманого ними чужого майна, не зазначені злочинна мета цих дій та наслідки, які фактично настали від дій обвинуваченого.
Без зазначення цих суттєвих фактичних обставин кримінального правопорушення обвинувачення не може вважатися таким, яке є повним і детальним обвинуваченням.
Таким чином, відповідно до вимог кримінального процесуального закону прокурором не висунуто належного обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення.
З урахуванням того, що судовий розгляд відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а наведені вище недоліки обвинувального акту відносно ОСОБА_5 позбавляють суд можливості призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду та розглянути його по суті, тому суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту з додатками прокурору.
Доводи прокурора про те, що розкриття корисливого мотиву це є завданням судового розгляду, а в обвинувальному акті достатньо вказівки на вид мотиву обвинуваченого, суд вважає необґрунтованими, так як зазначення тільки виду мотиву без прив`язки до фактів матеріальної дійсності є формальним викладенням кваліфікуючого признаку бажаного обвинувачення, що є фактично не конкретним, тобто не детальним обвинуваченням.
Керуючись ст.ст. 9, 110, 291, 314, 337, 369, 372 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0002302 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України - повернути керівнику Херсонської місцевої прокуратури.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області протягом семи днів з дня оголошення повного тексту ухвали, тобто з 21.02.2017 року.

СуддяОСОБА_1