У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.05.2017 Справа №607/7064/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

за участю секретаря с/з ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

представника потерпілих ОСОБА_11

під час судового засідання в кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001287 від 19 травня 2015 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001287 від 19 травня 2015 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави в розмірі, яка обвинуваченим не була внесена. В подальшому слідчим суддею та судом неодноразово, зокрема 27 березня 2017 року у судовому засіданні, обвинуваченому продовжено строк тримання під вартою терміном до 26 травня 2017 року, оскільки існували ризики визначені в ухвалі слідчого судді про застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про залишення без змін застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою останнього терміном на 60 діб, оскільки строк застосування вказаного запобіжного заходу закінчується 26 травня 2017 року, а підстави для зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 просять відмовити. Натомість захисник обвинуваченого клопоче про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. При цьому просить суд врахувати відсутність ризиків та обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, а також врахувати незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, що підтверджується висновком медичної частини СІЗО №26, зокрема в ОСОБА_6 виявлено захворювання шлунку, однак лікування в умовах місця ув`язнення останнього не може бути забезпечено.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просять відмовити посилаючись на те, що клопотання прокурора є формальним, без зазначення реальних ризиків передбачених ст. 177 КПК України, щодо зміни ОСОБА_6 запобіжного заходу на домашній арешт не заперечують.

Представник потерпілих ОСОБА_11 щодо вирішення питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується із думкою прокурора.

Колегія суддів, заслухавши клопотання прокурора, клопотання захисника ОСОБА_8 , думку обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представника потерпілих ОСОБА_11 приходить до висновку, що в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 слід відмовити за його недоведеністю наявності обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, а клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на домашній арешт слід задовольнити з наступних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків в цьому кримінальному провадженні.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Як встановлено судом до обвинуваченого ОСОБА_6 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду 06 червня 2016 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та впродовж судового розгляду кримінального провадження, останньому неодноразово продовжувався термін строку тримання під вартою, зокрема 27 березня 2017 року ухвалою колегії суддів Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою терміном до 26 травня 2017 року, оскільки існував ряд ризиків визначених ст.177 КПК України.

В даному судовому засіданні прокурор у своєму клопотанні про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 посилається на наявність ризиків, які продовжують існувати, а саме: незаконно переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших обвинувачених.

Обґрунтовуючи у клопотанні наявність ризиків, що визначають доцільність продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою, прокурор, обмежився лише переліком законодавчих підстав для його застосування водночас не довів їх достовірність та неможливість застосування інших, більш м`яких видів запобіжних заходів для їх запобігання. Окрім цього останнім не доведено тих обставин, що запобігти таким ризикам, як: переховування від суду знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших обвинувачених, зможе лише найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу

Таким чином, вирішуючи клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на домашній арешт, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону відповідно до якого обвинувачується ОСОБА_6 , суд безпосередньо керується нормою прямої дії ст. 62 Конституції України щодо презумпції невинуватості обвинувачених, тому під час розгляду клопотання захисника про заміну запобіжного заходу обвинуваченому, колегією суддів вивчається можливість застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, які продовжують існувати, оскільки подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою буде суперечити Конвенції, адже час, який останній перебуває під вартою, вже не є співмірним з тяжкістю обвинувачення, яке на даний час ще не є доведеним.

Відтак, оцінюючи сукупність обставин, а саме: не доведення стороною обвинувачення обставин, що ризики, які залишились виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та можуть бути підставами для подальшого втручання у права особи на свободу, тривале тримання ОСОБА_6 під вартою - протягом одинадцяти місяців, а також наявності у нього постійного місця реєстрації та проживання, колегія суддів вважає за необхідне застосувати запобіжний захід, який є співмірним з існуючими ризиками, доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження і може забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків. Таким запобіжним заходом на думку суду є цілодобовий домашній ареш. з покладенням на обвинуваченого ряду обовязків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники орган Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених не неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла до висновку за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі обвинуваченого ОСОБА_6 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст.176 КПК України, на даний час не може запобігти ризикам, які на даний час мають місце, а саме: незаконно переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших обвинувачених. Крім того колегія суддів вважає за необхідне встановити обвинуваченому ОСОБА_6 наступні обв`язки, зокрема: прибувати за першою вимогою до суду; здати на зберігання в СУ ГУНП в Тернопільській області свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон; утримуватись від спілкування із потерпілими у даному кримінальному провадженні, свідками та обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_12 ; носити засіб контролю. Також згідно вимоги п. 1 ч. 3 ст.202 КПК України обвинуваченого необхідно негайно доставити до місця його проживання, де встановити електронний засіб контролю та звільнити з-під варти.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 184, 194, 201, 331 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на домашній арешт задовольнити.

Змінити раніше обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.4 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Заборонити ОСОБА_6 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки: прибувати за першою вимогою до суду; здати на зберігання в СУ ГУНП в Тернопільській області свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон; утримуватись від спілкування із потерпілими у даному кримінальному провадженні, свідками та обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_12 ; носити засіб контролю.

Встановити строк дії ухвали в частині зміни запобіжного заходу до 00 год. 00 хв. 03 липня 2017 року.
Після оголошення ухвали, негайно доставити до місця проживання ОСОБА_6 і звільнити з-під варти.
Ухвалу про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на цілодобовий домашній арешт передати на виконання та контролю за поведінкою обвинуваченого в Тернопільський ВП ГУНП в Тернопільській області.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_6 , його захиснику та прокурору, а також направити в Тернопільський ВП ГУНП в Тернопільській області.

Судовий розгляд кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001287 від 19 травня 2015 року відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України відкласти на 14.00 год. 24 травня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді:
ОСОБА_2
ОСОБА_3

Головуючий суддяОСОБА_1