Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0006316 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Одеси, громадянина України,

що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

судимого вироком Маліновського районного суду м. Одеси

від 23.02.2011 року за ч.3 ст.191 КК України

на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.01.2017 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, повернуто прокурору.

Цією ж ухвалою ОСОБА_7 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки викладене у ньому формулювання обвинувачення стосовно

_______________________________________

Справа № 11-кп/796/863/2017
Категорія: ч.4 ст.296 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8
Доповідач: ОСОБА_1
об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення є суперечливим і не містить вказівок на те, у чому виразився винятковий цинізм як ознака хуліганства, що суперечить положенням підпункту [а] п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 10 м. Києва ОСОБА_9 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, а також змінити ОСОБА_7 запобіжний захід на тримання під вартою.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що висновки суду першої інстанції, що формулювання обвинувачення в частині посилання на об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, не містить вказівок на те, в чому виразився винятковий цинізм, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки обвинувальний акт містить ці відомості. Дії обвинуваченого, як стверджує прокурор, висвітлені у послідовній формі та з описом протиправних дій, що виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались винятковим цинізмом, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Стосовно попередніх недоліків, на яких наголошувалося і судом апеляційної інстанції, то вони стосувалися відсутності визначення того, чим супроводжувалися хуліганські дії, особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, що виправлено в цьому обвинувальному акті. Характер та причини обвинувачення ОСОБА_7 зрозумілі, що підтверджується відсутністю заперечень у сторони захисту щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, і у випадку встановлення невідповідностей між відомостями в обвинувальному акті і фактичними обставинами кримінального провадження прокурор наділений правом змінити обвинувачення в суді.

Також, на переконання прокурора, висновки суду про те, що ризики, які враховувались судом при застосуванні запобіжного заходу, за минуванням часу істотно знизилися, не відповідають дійсності. Такі ризики, зокрема, ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків, ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, зберегли свою актуальність. А тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити запобігання вказаним ризикам і не забезпечить високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи захисника ОСОБА_6 , який вважав, що суд обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.
Згідно з п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Як встановив суд першої інстанції, обвинувальний акт містить протиріччя у формулюванні обвинувачення, а саме, викладі об`єктивної сторони кримінального правопорушення, і не містить вказівок на те, в чому виразився винятковий цинізм, яким супроводжувалися хуліганські дії ОСОБА_7 .

Згідно з п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Колегія суддів погоджується з висновками, викладеними в ухвалі суду першої інстанції, про те, що вказаним вимогам закону обвинувальний акт не відповідає.

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, є обвинувальний акт. І саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з ст.337 КПК України суд першої інстанції здійснює судовий розгляд.
Європейський суд з прав людини у справі Абрамян проти Росії (рішення від 09.10.2008), серед іншого, наголосив на тому, що право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом [b] п.3 ст.6 Конвенції (рішення у справі Пелісьє та Сассі проти Франції, п.54, а також Даллос проти Угорщини, п.47).
Як зазначено в обвинувальному акті, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення в якому є ідентичними, 20 травня 2016 року близько 1 години 45 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні закладу «Портер Паб» за адресою: м. Київ, б-р Шевченка, 1, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося винятковим цинізмом, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, протиставити себе іншим громадянам, суспільству та державі, з метою вчинення хуліганських дій, маючи при собі заздалегідь заготовлений предмет для нанесення тілесних ушкоджень, вступив у словесний конфлікт з офіціантом та, не бажаючи розраховуватись за випиті та спожиті продукти, безпідставно дістав з-під куртки пневматичний пістолет «Флобер» та почав висловлювати своє незадоволення з приводу обслуговування закладу і роботи персоналу у нецензурній формі, залякуючи офіціантку й демонструючи свою зневагу до останньої. Продовжуючи хуліганські дії, ОСОБА_7 спрямував пістолет на офіціантку ОСОБА_10 , після чого намагався втекти, однак до нього підбіг адміністратор закладу ОСОБА_11 та інші громадяни. Надалі ОСОБА_12 , бажаючи продовжити хуліганські дії, знову дістав пневматичний пістолет «Флобер» та з метою залякування почав демонструвати оточуючим, тим самим з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось винятковим цинізмом, прагнув показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, протиставити себе іншим громадянам.
Між тим, за ознакою виняткового цинізму хуліганством може бути визнане таке грубе порушення громадського порядку, яке поєднане з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані на інше.
Тобто обвинувальний акт не містить жодних даних про вчинення ОСОБА_7 дій, які входять до об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 КК України, які б супроводжувалися винятковим цинізмом, і в ньому наявні істотні суперечності в частині викладу об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення.
А тому доводи прокурора про відповідність обвинувального акта вимогам закону необґрунтовані.

Твердження про можливість зміни обвинувачення в суді не можуть бути прийняті до уваги, оскільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення і формулювання висунутого обвинувачення повинні бути конкретними з метою забезпечення права обвинуваченого на захист, а зміна обвинувачення в суді згідно з ч.1 ст.338 КПК України відбувається, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, а не з метою усунення недоліків обвинувального акта.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції навів в ухвалі ґрунтовні мотиви повернення обвинувального акта прокурору, а тому підстав для її скасування з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачає.

Стосовно тверджень в апеляційній скарзі про те, що при зміні ОСОБА_7 запобіжного заходу суд не врахував наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, слід зазначити, що при вирішенні вказаного питання суд керувався положеннями ч.3 ст.315 КПК України, взяв до уваги те, що ризики, які існували під час застосування запобіжного заходу, істотно знизилися, і істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону при цьому допущено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 18 січня 2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0006316 щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, повернуто прокурору, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3