Справа № 636/4266/16-к Провадження № 1-кп/636/477/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
26 грудня 2016 рокуЧугуївський міський суд Харківської області
у складі : головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000418 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бакшеївка Вовчанського району Харківської області, українця, громадянина України, з освітою 9 класів, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , солдата військової частини польова пошта НОМЕР_1 , зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,

в с т а н о в и в:
Солдат ОСОБА_3 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період та проходячи її на посаді механіка водія електрика взводу зв`язку танкового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 , діючи в порушення вимог ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, 24 вересня 2015 року самовільно залишив місце служби базовий табір танкового батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_1 - тимчасове місце дислокації за адресою: АДРЕСА_2 , та продовжував ухилятися від військової служби до 30 вересня 2016 року, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків з військової служби.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані як злочин, передбачений ч.4 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

30 вересня 2016 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_2 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно угоди про визнання винуватості обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав себе винуватим, прокурор і обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.407 КК України та покарання, яке повинен понести обвинувачений за ч.4 ст.407 КК України, із застосуванням ст.69 у вигляді накладення штрафу розміром 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, свою вину визнав беззаперечно, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Судом також встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, також суд переконався, що сторонам зрозумілі наслідки укладання та затвердження угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 року « Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням (якщо домовленості щодо такого звільнення мали місце та сторони дійшли згоди). Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Зокрема, сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи зокрема, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а матеріали кримінального провадження свідчать про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений погоджується на призначення визначеного сторонами угоди покарання.

За таких обставин, враховуючи дані про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим і прокурором, та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди покарання, оскільки в підготовчому судовому засіданні не встановлено передбачених законом обставин, які б перешкоджали затвердженню судом даної угоди.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
у х в а л и в:
Угоду про визнання винуватості від 30 вересня 2016 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором першого відділу військової прокуратури Харківського гарнізону старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_2 по кримінальному провадженню № 0000418 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України - затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 30 вересня 2016 року покарання, із застосуванням ст. 69 у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, зазначених в ч. 4 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1