справа № 749/423/17
провадження № 1-кс/732/93/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2017 року м. Городня
Слідчий суддя Городнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городня клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -
В С Т А Н О В И В :
21 квітня 2017 року до Городнянського районного суду Чернігівської області з Апеляційного суду Чернігівської області разом з ухвалою від 14 квітня 2017 року про визначення підсудності надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 листопада 2016 року за № 0000382, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 272 КК України.
Клопотання обґрунтовано тим, що 21.11.2016 року слідчий суддя Щорського районного суду Чернігівської області ОСОБА_5 по справі № 749/1158/16-к ( провадження № 1-кс/749/136/16 ), розглядаючи матеріали досудового розслідування за номером 0000382 від 16.11.2016 року, виніс ухвалу якої наклав арешт на 16 мішків з перегорілою деревиною, схожою на вугілля, що знаходиться в Сновському ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області та металеву конструкцію із залишками перегорілої деревини схожої на вугілля. В резолютивній частині ухвали вказано, що власник металевої конструкції невідомий. В дійсності власником металевої конструкції являється ОСОБА_3 , виходячи з положень ст. 331 ЦК України, оскільки останній виготовив цю перолізну піч.
23.12.2016 року та 15.03.2016 року ОСОБА_3 вже звертався до Щорського районного суду Чернігівської області з клопотанням про зняття арешту з його власного майна, надавав фототаблицю процесу виготовлення печі та копії товарних накладних і чеків на придбання металу для виготовлення печі, тощо. Однак в задоволенні його клопотань слідчим суддею було відмовлено. Вважає, що розглядаючи його клопотання як 27.12.2016 року, так і 20.03.2017 року про зняття арешту з власного майна, суд не врахував вимоги п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України.
Враховуючи вищевикладене та те, що потерпілі та постраждалі в рамках кримінального провадження відсутні, ОСОБА_3 просить скасувати арешт на металеву конструкцію з залишками деревини, схожої на вугілля, та 16 мішків з перегорілою деревиною, схожою на вугілля, що знаходиться у Сновському ВП Менського ВП ГУПН в Чернігівській області.
У судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що накладенням арешту на майно порушені його майнові права, оскільки виготовлену ним перолізну піч він збирався продати, так як йому потрібні були кошти.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 клопотання не підтримав, заперечував з приводу його задоволення та просив суд залишити в силі накладений арешт на майно в рамках даного кримінального провадження. Вказав, що на момент накладення арешту власника металевої конструкції встановлено не було. В ході досудового розслідування 10.04.2017 року було винесено постанову про залучення спеціаліста Державної екологічної інспекції в Чернігівській області для визначення шкоди. Оскільки на даний час триває досудове розслідування, то для з`ясування питання наявності або відсутності шкоди потрібні спеціальні знання і відповідно об`єкт дослідження, а саме вказана металева конструкція, то скасування накладеного на неї арешту не є доцільним.
З`ясувавши позицію ОСОБА_3 та слідчого ОСОБА_4 з приводу поданого клопотання та заслухавши їх пояснення, перевіривши матеріали справи, слідчий суддя прийшов до наступного.
Так, ухвалою слідчого судді Щорського районного суду Чернігівської області від 21.11.2016 року накладено арешт на 16 мішків з перегорілою деревиною, схожою на вугілля, що знаходиться в Сновському ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області та металеву конструкцію із залишками перегорілої деревини, схожої на вугілля, що на той час знаходилась в АДРЕСА_1 та належала невстановленій особі.
Ухвалами слідчого судді Щорського районного суду Чернігівської області від 27.12.2016 року та 20.03.2017 року ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні його попередніх клопотань про зняття вищевказаного арешту.
Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо він доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Із зазначеної норми процесуального права вбачається, що для прийняття рішення про скасування арешту майна має бути доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або ж що арешт накладено необґрунтовано.
Як вбачається з клопотання ОСОБА_3 його доводи фактично зводяться до того, що він не погоджується з попередніми ухвалами слідчого судді Щорського районного суду Чернігівської області від 27.12.2016 року та 20.03.2017 року й при цьому вказує, що слідчий суддя попередньо розглядаючи його клопотання про скасування накладеного арешту не врахував вимоги п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, а саме розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Однак нормами КПК України непередбачено оскарження ухвал слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про скасування арешту, а тим більше оскарження відповідних ухвал у суді першої інстанції. При цьому скаржник ОСОБА_3 не позбавлений права оскаржити судове рішення щодо арешту майна, якщо вважає, що це рішення є незаконним.
При цьому як у своєму клопотанні, так і в судовому засіданні ОСОБА_3 не вказув на наявність додаткових обставин або наявність додаткових доказів, які б доводили, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Правоохоронні органи діяли законно та в рамках кримінального провадження. Майно було вилучено та доставлено на зберігання до Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області. Диспозиція ст. 272 КК України передбачає порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що у свою чергу вимагає обов`язкового дослідження речового доказу. Слідчий підтвердив, що по зазначеним вилученим предметам на даний час не проведені всі необхідні слідчі дії. Насамперед залученому спеціалісту Державної екологічної інспекції в Чернігівській області для прийняття рішення про наявність або відсутність шкоди необхідно провести дослідження металевої конструкції з залишками перегорілої деревини, схожої на вугілля. Повернення арештованого майна його власнику та/або володільцю призведе до втрати речового доказу та позбавить можливості провести відповідні процесуальні дії в рамках даного кримінального провадження.
З ухвали про накладення арешту вбачається, що накладений арешт на металеву конструкцію із залишками перегорілої деревини, схожої на вугілля, що знаходиться та належить невстановленій особі відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
При таких обставинах доводи клопотання про скасування арешту є необґрунтованими, не встановлено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба, арешт накладено необґрунтовано в зв`язку з чим клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1