Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/94/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.01.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000384 за апеляційними скаргами начальника Ульяновського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 24.10.2016 року.
Цим вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Благовіщенське Кіровоградської області,українця, громадянина України, з середньою неповною освітою(7класів), на утримані має сина 2003 р.н., не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 19.05.2009 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового терміну строком на 3 роки. 19.07.2010 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області скасовано звільнення від відбування призначеного покарання з випробування та направлено для реального відбування покарання;

- 22.07.2016 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від призначеного покарання та встановлено іспитовий строк терміном на строк 3 роки. Згідно ст. 89 КК України судимість не погашена.

визнано винним та засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання покарання за вироком Ульяновського районного суду від 22.07.2016 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання в вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення в строк відбування покарання з розрахунку один день ув`язнення до 2 днів позбавлення волі.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст.100 КПК України.
За участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
У зміненій апеляційній скарзі прокурор просить вирок Ульяновського району суду Кіровоградської області від 24.10.2016 року, стосовно ОСОБА_7 , скасувати через істотне порушення кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вказує на те, що статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

За вимогами ст. 374 КПК України вирок суду складається зі вступної, мотивувальної та резолютивної частин. У мотивувальній частині зазначаються у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Проте, у порушення вищевказаних норм кримінального процесуального закону суд першої інстанції у вироку виклав пред`явлене органом досудового слідства обвинувачення ОСОБА_7 , зазначивши його відповідно до обвинувального акту, взагалі не сформулювавши обвинувачення, яке визнано судом доведеним, що є грубим порушенням вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України.

Ураховуючи викладене, вважає за можливе оскарження даного вироку суду на підставі загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 КПК України.

У апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що вирок суду першої інстанції є необґрунтованим і незаконним, оскільки ґрунтується на доказах здобутих під час досудового слідства із суттєвими порушеннями.
Крім того, зазначив, що під час досудового розслідування та судового розгляду з потерпілою ОСОБА_10 він примирився на що суд першої інстанції не звернув уваги та у вироку вказав про прохання потерпілої суворо його не карати, натомість у своїх показах потерпіла просила суд звільнити його від кримінальної відповідальності.
Вироком Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 24.10.2016 року ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, поєднана з проникненням у житло за таких обставин.
13.08.2016 року приблизно о 10 год. ОСОБА_7 , повторно, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, маючи намір на таємне викрадення чужого майна та повернення його на свою користь, прийшов на територію домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_10 . Впевнившись у відсутності власниці та інших сторонніх осіб, ОСОБА_7 підійшов до вхідних дверей та зірвав навісний замок, відчинив їх і незаконно проник до приміщення житлового будинку. Перебуваючи у приміщенні веранди приватного будинку, підійшов до холодильника «Саратов 1225 М», де за допомогою кухонного ножа, що знайшов у вказаному приміщенні, відкрутив три шурупи, яким кріпився компресор, вартістю 480 грн., після чого, забравши його з собою, із місця події зник.

Викраденим ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 480 грн.

Заслухавши доповідача, заслухавши у дебатах прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкоджали чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Дослідженням матеріалів кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що під час ухвалення вироку, судом першої інстанції допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 369 КПК України судове рішення, за наслідками судового розгляду кримінального провадження, викладається у формі вироку.

Згідно положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Стаття 373 кримінального процесуального закону України розрізняє два види вироків, які можуть бути ухвалені судом першої інстанції за результатами судового розгляду кримінального провадження: виправдувальний та обвинувальний.

За змістом ст. 374 КПК України, вирок суду складається зі вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

У мотивувальній частині вироку зазначаються: - у разі визнання особи винуватою: - формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Ухвалюючи за результатами розгляду кримінального провадження обвинувальний вирок, суд першої інстанції, у вироку суду виклав обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_7 органом досудового слідства та зазначене в обвинувальному акті, чим грубо порушив вимоги п.2 ч. 3 ст. 374 КПК України, оскільки у мотивувальній частині вироку щодо ОСОБА_7 , районний суд не зазначив формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення по факту крадіжки у потерпілої ОСОБА_10 .

Незважаючи на те, що не встановлено фактичні обставини кримінального провадження, визнанні судом доведеними, суд першої інстанції визнав обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим та призначив йому покарання.

Таким чином, колегія суддів вважає, що зміст мотивувальної частини вироку, а саме формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним по фактам відкритого викрадення чужого майна, потерпілої ОСОБА_10 викладені з порушенням вимог п.2 ч.3 ст. 374 КПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на неналежне дотримання судом вказаних вимог КПК України і при складанні мотивувальної частини вироку, а саме стосовно змісту показань обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_10 . Суд першої інстанції у вироку обмежився формальною вказівкою про визнання вини та скоєння злочину при зазначених у обвинувальному акті обставинах, хоча вказана норма вимагає від суду наведення доказів, тобто фактичних даних повідомлених обвинуваченим про час, місце, спосіб і інші обставини, а також стосовно мотиву та мети вчинення злочину, тобто на підтвердження встановлених судом обставин події. Що стосується показів потерпілої ОСОБА_10 , то з них також не вбачається дата, час та місце скоєння злочину стосовно її майна.

А тому , неналежне виконання вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, тобто формальний виклад судом першої інстанції показань обвинуваченого та потерпілої у вироку - є процесуально неприпустимим.

Незважаючи на те, що діючим КПК України чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції при розгляді апеляційних скарг учасників кримінального провадження, але виходячи з того, що згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому за вказаних обставин, апеляційний суд позбавлений можливості усунути вище зазначені порушення.

Окрім того, виходячи із засади диспозитивності, через наведені вище допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції також позбавлений можливості перевірити вказані доводи апеляційних скарг.

Разом з цим, в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, зазначених у ст. 412 КПК України та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, зазначених у ст. 415 КПК України не входять виявленні колегією суддів істотні порушення вимог кримінального процесуального закону України, допущені судом першої інстанції під час ухвалення вироку.

Проте, колегія суддів враховуючи, що суд першої інстанції під час судового розгляду та ухвалюючи судове рішення, допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, які неможливо усунути під час апеляційного розгляду, керуючись загальними засадами кримінального провадження, визначеними у ст. 7,9,17,21 КПК України, відповідно до яких відносяться законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, доступу до правосуддя та обов`язковість судових рішень, дійшла до висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в тому ж суді в іншому складі суду.

У зв`язку із скасуванням вироку суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення доведеності чи недоведеності вини обвинуваченого та кваліфікації злочину, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Оскільки, в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник чітко не зазначили, які саме районний суд, відповідно до ст. 412, 415 КПК України допустив істотні порушення вимог кримінально процесуального закону,колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а змінена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно дослідити повно і всебічно в сукупності, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, всі обставини справи, проаналізувати наявні докази, дати їм належну юридичну оцінку з огляду на їх допустимість і достатність, та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Вирішуючи питання щодо міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_7 не працює, раніше судимий, кримінальне правопорушення вчинив під час іспитового строку, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, у зв`язку з чим вважає, що міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 слід залишити тримання під вартою, продовживши строк тримання під вартою на 60 днів, тобто з 12.01.2016 року по 12.03.2016 року.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів.
ПОСТАНОВИЛА:
Змінену апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 24.10.2016 року, стосовно ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в Ульяновському районному суді Кіровоградської області в іншому складі суду.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 залишити тримання під вартою, продовживши його термін на 60 днів, тобто з 12.01.2017 року по 12.03.2017 року.
Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:Підписи:
Згідно з оригіналом.
Суддя Апеляційного
Кіровоградської області ОСОБА_2