АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 30 листопада 2016 року апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року, відносно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Топилівка, Чигиринського району, Черкаської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в тому АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України,

за участі: прокурора захисників підозрюваного ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 15 січня 2017 року.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя врахував тяжкість та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , виключно позитивні дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, міцні соціальні зв`язки, наявність значного суспільного інтересу в результатах розслідування кримінального провадження, те, що на даній стадії досудового розслідування не можливо провести всі заплановані слідчі дії, направлені на встановлення фактичних обставин справи, те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та дійшов висновку, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу.
При цьому захисник ОСОБА_5 просить обрати новою ухвалою підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт зазначає, що стороною обвинувачення не надано в своєму клопотанні доказів на підтвердження продовження існування ризиків в кримінальному провадженні, обмежившись їх формальним перерахуванням.
Крім того, звертає увагу на те, що прокурором наведений чіткий список слідчих та процесуальних дій, що залишилось провести на стадії досудового розслідування, і проведенню яких, нібито, може перешкодити підозрюваний ОСОБА_7 у випадку застосування щодо нього менш суворих запобіжних заходів. Однак, на протязі майже чотирьох місяців перебування ОСОБА_7 під вартою, жодних слідчих дій за його участю не проведено, а тому на думку сторони захисту, забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, як основний мотив застосування до останнього найсуворішого виду запобіжного заходу може бути досягнуто і з застосуванням іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Разом з тим, автор апеляційної скарги стверджує, що підозрюваний ОСОБА_7 за місцем проживання характеризуються позитивно, має тісні соціальні зв`язки, раніше не судимий, є інвалідом другої групи, за час перебування під вартою його стан здоров`я значно погіршився, фактично на протязі останнього тижня підозрюваний з ліжка не піднімається та з 11 жовтня знаходиться на стаціонарному лікуванні в медичній частині.

В свою чергу захисник ОСОБА_6 просить відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 та обрати щодо останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби з 22 год. 00 хв. вечора до 08 год. 00 хв. ранку.
Мотивуючи доводи викладенні в апеляційній скарзі, захисник посилається на те, що старший слідчий в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , не може брати участь у кримінальному провадженні, так як у нього, відповідно до КПК України немає повноважень на досудове розслідування.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного і його захисників, які підтримали апеляційні скарги і просили її задовольнити, доводи прокурора щодо необхідності залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи кожної апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, управлінням з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 25 серпня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001311, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 368 КК України.

29 липня 2016 року ОСОБА_7 затримано на підставі ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у пособництві в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди для себе, за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дій з використанням наданого їй службового становища, предметом якого була неправомірна вигода в особливо великому розмірі, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.

30 липня 2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 4 582 455 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва від 15 серпня 2016 року до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 2 480 000 грн.

Постановою заступника Генерального прокурора України від 11 листопада 2016 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 29 січня 2017 року.

23 вересня 2016 року слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 продовжено строк дії запобіжного заходу до 21 листопада 2016 року.

17 листопада 2016 року старший слідчий в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , за погодженням прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 січня 2016 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року вищевказане клопотання слідчого задоволено.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею в повному обсязі не дотримані.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою.

Під час судового розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав продовження строку тримання під вартою, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 368 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Розглядаючи клопотання про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, слідчий суддя також врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Отже, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має визначене місце проживання та роботи, міцні соціальні зв`язки, за місцем постійного проживання характеризується позитивно, має встановлену з 21 березня 2016 року другу групу інвалідності за загальним захворюванням, потребує лікування та нагляду лікарів-спеціалістів, а також те, що слідчим суддею безпідставно продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою, з огляду на відсутність належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Відсутнє таке обґрунтування і в самому клопотанні слідчого про продовження строку тримання під вартою та не доведено належним чином наявність таких ризиків і прокурором під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Як вважає колегія суддів, продовжуючи ОСОБА_7 найбільш суворий запобіжний захід, слідчим суддею хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

На підставі вище викладеного, колегія суддів не погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою, оскільки обставин, необхідності тримання особи під вартою в даному конкретному випадку немає, а тому ухвалу слідчого судді слід скасувати, та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з урахуванням всіх характеризуючих даних та стану його здоров`я, який, як вважає колегія суддів, в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді від 17 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою, як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону України, підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього, процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 202, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 листопада 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 , та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 15 січня 2017 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши залишати місце проживання, а саме: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доставити до місця проживання і звільнити з-під варти.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:
- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими, іншими підозрюваними особами у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Строк дії ухвали визначити до 15 січня 2017 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу процесуального керівництва та підтримання державного обвинувачення Департаменту з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/4138/2016 Категорія: ст.183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_1