Дата документу 27.03.2017
Справа № 334/1929/17
Провадження № 1-кс/334/519/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 березня 2017 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_4 розглянувши клопотання про арешт майна, у кримінальному провадженні №0001382 від 25 березня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_4 погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано тим, що 25 березня 2017 року до Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 25 березня 2017 року мешканка будинку АДРЕСА_1 повідомляє що біля магазину «Лотос» в будинку № 38 по вул. Ладозька в м. Запоріжжя знаходиться зал ігрових автоматів, та просить вжити заходів бо туди ходять школярі.

Відомості за вказаним фактом було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 березня 2017 року, за ознаками ст. 203-2 ч.1 КК України, за № 0001382.

При виїзді за вищевказаною адресою працівниками поліції встановлено що у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 дійсно знаходяться гральні автомати в кількості 15, при чому 11 із них знаходяться у ввімкненому стані.

Після чого слідчим негайно було розпочато обшук з метою припинення вчинення особливо тяжкого злочину за вказаною адресою проведено обшук в ході якого було вилучено 15 гральних автоматів, за результатами слідчої дії складено протокол обшуку. На момент обшуку особа, якій на праві власності належать гральні автомати не встановлена.

Допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили що були присутні при обшуку приміщення по АДРЕСА_2 , в ході якого з вказаного приміщення були вилучені ігрові автомати в кількості 15-ти штук.

Присутня у зазначеному приміщенні ОСОБА_7 , повідомила що вона знаходилась у вказаному приміщенні на прохання її подруги данні якої їй не відомі, та про заборону грального бізнесу в Україні їй нічого не відомо.

Присутній у зазначеному приміщенні ОСОБА_8 , пояснив що його знайомий анкетні данні якого йому не відомі попросив його приїхати за вказаною адресою по АДРЕСА_2 та відремонтувати електрику, що у вказаному приміщенні працювали ігрові автомати він не зрозумів.

Згідно ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Закони та інші

нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

Згідно статті 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України. на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна, яке було тимчасово вилучене, необхідно розглядати без повідомлення власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У зв`язку з вищевикладеним, вбачається, що слідчий при здійснені досудового розслідування зобов`язаний дотримуватись порядку, передбаченого КПК України, у тому числі щодо неухильного забезпечення права власності будь-якої особи, у тому числі не встановленої з об`єктивної необхідності звернення до суду наступного робочого дня після проведення тимчасового вилучення майна під час слідчої дії. Таким чином виникла необхідність у накладанні арешту на гральні автомати, вилучений в ході обшуку від 25 березня 2017 року у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 .

Підставою накладення арешту на ігрові автомати є те, що згідно Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15 травня 2009 року, заняття ігорним бізнесом та надання послуг у сфері грального бізнесу є протиправним діянням, за яке згідно норм Кримінального Кодексу України передбачена кримінальна відповідальність.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Вислухавши думку прокурора, позицію слідчого, які підтримали подання, суд приходить до наступного висновку.

За правилами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення:

- підозрюваного;

- обвинуваченого;

- осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння,

- юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна,

- можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для:

- особи, на майно якої накладено арешт,

- іншої особи, у володінні якої перебуває майно,

- розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині ст. 167 цього Кодексу, а саме:

- підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди;

- призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

- є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

- одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

- підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;

- перелік і види майна, що належить арештувати;

- документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Проте, дане клопотання наведеним вимогам не відповідає.

Так, слідчим та прокурором не зазначено в поданні, не обґрунтовано в ньому та не додано до клопотання доказів того, що в межах кримінального провадження відносно власника приміщення де були виявлені та вилучені гральні автомати за ч.1 ст.203-2 КК України (зайняття гральним бізнесом), - саме п`ятнадцять гральних автоматів, щодо яких ставиться питання про арешт, є - підшуканим, виготовленим, пристосованим чи використаним як засіб чи знаряддя

вчинення кримінального правопорушення та (або) зберіг на собі його сліди; призначався (використовувався) для схиляння осіб до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з його незаконним обігом; одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходом від нього, а також майном, в яке його було повністю або частково перетворено, як того вимагає ч. 2 ст.167 КПК України.

При розгляді даної справи не було доведено, що арештом майна є тимчасове позбавлення саме підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, - можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку, оскільки дані особи до даного часу не встановлені.

Також в клопотанні не ставиться питання про :

- «заборону для особи, на майно котрої накладено арешт, чи іншої особи, у володінні якої перебуває майно» - розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його, не надано переконливих доказів стосовно особи, котрій належить майно, на котре необхідно накласти арешт та іншої особи, у володінні якої перебуває майно.

До того ж, як зазначено в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07 лютого 2014 року, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна щодо осіб, які не є в даному кримінальному провадженні ні підозрюваними, ні обвинуваченими, ні особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Тому навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні.

При розгляді справи в судовому засіданні а ні слідчий, а ні прокурор конкретно не назвали правові підстави для арешту майна, передбачені ст.170 КПК України, не надали достатньо доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, а також розмір можливої конфіскації майна (санкція ч.1 ст.203-2 КК України взагалі не передбачає конфіскації майна), можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову.

Також при поданні даного клопотання та в судовому засіданні слідчим та прокурором не вказано конкретно власників «гральних автоматів», на котрі необхідно накласти арешт (дані відомості не підтверджені відповідними доказами), їх, а саме «гральних автоматів» розмір та вартість, можливість чи заборону розпоряджатись чи користуватись даним майном, проведенням будь яких інших і конкретних дій, направлених на збереження цілісності і вартості даного майна, осіб, котрі повинні виконувати ці дії, також місце зберігання майна, на котре необхідно накласти арешт, не вказано цільове призначення даних гральних автоматів, не конкретизовано порядок виконання ухвали про арешт майна, а саме відповідальних осіб, котрим дане майно повинно бути передано для зберігання його цілісності та вартості.

Тому подане клопотання є передчасним.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_4 погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , винесене у кримінальному провадженні №0001382 від 25 березня 2017 року, про накладення арешту.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1