АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/197/17 Справа № 694/794/16-к Категорія: ч. 1 ст. 115 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працює, не одруженого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання вирішено рахувати з 30.11.2016 року, зарахувавши термін тримання під вартою з 01.03.2016 року по 30.11.2016 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання термін його перебування в СІЗО з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення і перебування його в СІЗО як 2 дні відбування покарання з 01.03.2016 року по 30.11.2016 року, що на момент постановлення вироку становить 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців 28 (двадцять вісім) днів позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін - тримання під вартою.

Стягнуто на користь держави процесуальні витрати за проведення у справі судово-дактилоскопічної експертизи в сумі 527,76 грн. та судової трасологічної експертизи в сумі 1 100,50 грн., а всього на загальну суму 1 628,26 грн. Вирішено долю речових доказів, -

в с т а н о в и л а :
Згідно з вироком ОСОБА_7 29.02.2016 року близько 22-ї години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в приміщенні жилого будинку по АДРЕСА_1 , під час сварки завдав не менше шести ударів, два з яких завдані металевим полотном сокири, в область шиї та не менше чотирьох ударів в область голови і тулубу невстановленим в ході досудового розслідування предметом ОСОБА_11 , чим завдав потерпілому тілесні ушкодження у вигляді рубаної рани шиї з ушкодженням великих судин шиї та крововиливами в м`які покриви голови із внутрішнього боку та крововиливами в жирову клітковину шиї; закритої травми органів черевної порожнини у вигляді розриву печінки, синців та саден обличчя; рубаної рани шиї із крововиливом в клітковину шиї, що підтверджується висновком експерта № 05-9-02/44 від 01.03.2016 року, внаслідок чого потерпілий помер.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 та прокурор Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі з доповненнями по суті апеляційних вимог просить призначити йому більш м`яке покарання, вбачаючи вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим. Вказує, що вчинив інкримінований йому злочин неумисно, а під впливом погрози в стані сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого, тобто з перевищенням меж крайньої необхідності, після чого пішов до матері щоб викликали поліцію. Зазначає, що фізично стримувати ОСОБА_11 не міг, оскільки має тяжке захворювання. Тому злочин був вчинений ним з метою захисту свого життя та майна. Однак, умислу на вбивство він не мав, а діяв у цілях самозахисту. Також, зазначає апелянт, він щиро розкаявся та сприяв розкриттю злочину, за місцем проживання характеризується позитивно й став на шлях виправлення, тому заслуговує на більш м`яке покарання, ніж призначене судом першої інстанції.

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати вирок Соснівського районного суду м. Чаркаси від 30.11.2016 року та постановити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді 8 років і 6 місяців позбавлення волі.

Не оспорюючи фактичні обставини вчинення злочину та кваліфікацію дій обвинуваченого, прокурор вважає, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню, в зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого.

Вказує, що при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який класифікується як особливо тяжкий злочин; характеристику по місцю проживання та думку потерпілої щодо суворості покарання, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, зазначає прокурор, призначивши ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 8 років позбавлення волі, місцевий суд не в повній мірі врахував обставини вчинення кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого. Інкримінований обвинуваченому злочини є злочином проти життя особи. Вбивство є найтяжчим злочином, адже саме життя людини становить найвищу соціальну цінність. Життя є найважливішим благом, яке, у разі смерті людини, не може бути відновлено. Указує, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченому є м`яким, а призначений строк відбування покарання не досягне мети, передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України, а саме виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали подану обвинуваченим апеляційну скаргу з доповненнями, заперечили проти апеляційної скарги прокурора та просили її відхилити.

Прокурор у судовому засіданні апеляційну скаргу прокуратури підтримав, вказавши, що обвинуваченому необхідно збільшити покарання до 8 років і 6 місяців позбавлення волі. Заперечив проти апеляційної скарги обвинуваченого, просив її відхилити.

Потерпіла ОСОБА_9 щодо розгляду апеляційних скарг підтримала позицію прокурора.

За клопотанням прокурора у судовому засіданні були повторно досліджені матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема:

- дані характеристики обвинуваченого від 30 травня 2016 року, де вказано, що Звенигородська міська рада компрометуючими даними щодо обвинуваченого не володіє (Т-1, а.с. 60);

- даними довідки зі Звенигородської районної лікарні від 25 квітня 2016 року про те, що ОСОБА_7 на обліку у психоневрологічному кабінеті не перебуває (Т-1, а.с. 62);

- даними довідки щодо попередніх засуджень обвинуваченого (Т-1, а.с. 63).

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілу, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог в цілому дотримався.

Висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на доказах, досліджених під час судового розгляду та оціненими місцевим судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, засудивши ОСОБА_7 , призначив йому обґрунтоване, законне і справедливе покарання, яке відповідає ступеню суспільної небезпечності вчиненого злочину, його характеру, враховує особу винного. Також суд першої інстанції обґрунтовано врахував щире каяття обвинуваченого та його сприяння розкриттю злочину як обставини, що пом`якшують покарання, та вчинення злочину обвинуваченим в стані алкогольного сп`яніння як обставину, що його обтяжує.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно того, що він вчинив злочин з перевищенням меж необхідної оборони, захищаючись від ОСОБА_11 , який напав першим, колегія суддів оцінює критично, як такі, що продиктовані бажанням змінити кваліфікацію дій обвинуваченого на менш тяжкий злочин. Це твердження спростовується даними про характер тілесних ушкоджень, їх кількість та локалізацію, отриманих загиблим, та відсутність даних про істотні ушкодження у обвинуваченого. Ці дані вказують на те, що дії обвинуваченого носили усвідомлений і цілеспрямований характер, маючи на меті смерть потерпілого.

Стосовно доводів про можливий стан крайньої необхідності у діях обвинуваченого, колегія суддів також не може визнати ці доводи обґрунтованими, оскільки під цим закон має на увазі відповідно до положень ст. 39 КК України заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, якщо цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами. При цьому ключовим критерієм дій особи в стані крайньої необхідності є те, що відвернута такими діями шкода особи має бути більшою від завданої. Таким чином, описані в обвинуваченні події взагалі не співвідносяться зі станом крайньої необхідності як обставиною, що виключає злочинність діяння.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неврахування місцевим судом обставин вчинення злочину та даних про особу, колегія суддів вбачає необґрунтованими, оскільки згідно з оскаржуваним вироком при призначенні покарання обвинуваченому, яке місцевий суд визнав достатнім для виправлення останнього, суд врахував вищезазначені обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Також судом враховано тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, має тяжке захворювання.

Тому колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора щодо необхідності призначення обвинуваченому більш суворого покарання, вважаючи, що наявність кількох врахованих судом першої інстанції обставин, які пом`якшують покарання, давало суду обґрунтовані підстави призначити обвинуваченому зазначене у вироку покарання в межах санкції відповідної частини статті Особливої частини КК України, навіть за наявності такої обставини, яка обтяжує покарання, як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів не знаходить обґрунтованих підстав для зміни чи скасування вироку з мотивів, які указані в апеляційних скаргах.

Однак, колегія суддів вважає, що відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України необхідно зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 30.11.2016 по 06.02.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 30.11.2016 по 06.02.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. Для особи, яка перебуває під вартою, строк на оскарження обчислюється з часу отримання копії ухвали суду.

Головуючий :

Судді :