Справа № 307/171/17
Провадження № 1-кп/307/244/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2017 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді ОСОБА_1
з участю: прокурора ОСОБА_2

законного представника потерпілого ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, сезонного робітника, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
09.11.2016 р., близько 13.30 год., ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території магазину-пекарні "АВС" по вул. 50 років Жовтня у с. Грушово, діючи умисно, підійшов до малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , і відкрито, з корисливих спонукань, вихопив з рук ОСОБА_7 мобільний телефон фірми "Lenovo A 338t", вартістю 1575 грв., який належить ОСОБА_6 , після чого покинув магазин.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Пояснив, що 09 листопада 2016 р., знаходячись у нетверезому стані, зайшов у магазин АВС у с. Грушово. У той час там знаходилися неповнолітні Франер та Половко. Франер тримав у руках мобільний телефон, який він взяв від нього щоб зателефонувати знайомому. Так як йому потрібно було зробити ще кілька дзвінків то він покинув територію магазину і пішов на іншу вулицю. У вечері, того ж дня, він пішов додому до Франер щоб повернути телефон, але йому повідомили, що телефон належить ОСОБА_8 . Тоді він пішов до ОСОБА_8 і повернув телефон його матері. У вчиненому розкаюється і обіцяє подібного не повторювати.
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву в якій просив розглядати справу в його відсутності.
Законний представник потерпілого ОСОБА_3 пояснила, що 09 листопада 2016 року її син прийшов додому та повідомив, що ОСОБА_5 відібрав у нього мобільний телефон. Вона відразу пішла в той магазин де це сталося, але ОСОБА_5 там уже не було. Тоді вона зателефонувала дільничному. У вечері, того ж дня, обвинувачений сам приніс телефон до неї додому. Претензій до нього не має, просить його суворо не карати.
Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю.
Оскільки учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, обвинувачений та представник потерпілого правильно розуміють зміст вчиненого обвинуваченим правопорушення, у суду відсутні сумніви у добровільності та істинності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та оглядом матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого як особу.
Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він дав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. 349 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку про винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 186 КК України по кваліфікуючій ознаці відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
Обираючи обвинуваченому покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: щиро розкаявся, сприяв слідству у розкритті злочину, явився до потерпілого з повинною; а також обставину, яка обтяжує покарання: вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Враховуючи наведені пом`якшуючі та обтяжуючу обставини, особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді штрафу.
Тому, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України суд,
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян (одна тисяча сімсот гривень).
Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати у сумі чотириста тридцять дев`ять гривень 80 коп. за проведення експертизи.
Речовий доказ мобільний телефон "Lenovo A 338t" залишити у ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1