Справа № 357/5737/16-к
1-кп/357/87/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.02.2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 обвинувальний акт, який надійшов від прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області у кримінальному провадженні №0001222 від 18.03.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Білої Церкви Київської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
17.03.2016 року близько 13 години ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «Оптимус+», розташованого за адресою: Київська область м.Біла Церква, вул. Ярмаркова, 8 Київської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , умисно наніс удар нижнім ребром мобільного телефону, який знаходився в його правій руці, в область обличчя ОСОБА_5 , чим спричинив останньому струс головного мозку, який згідно висновку судово-медичної експертизи №163/Д від 20.04.2016 року відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вини у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав та показав суду, що особистих стосунків з потерпілим ОСОБА_5 не мав, однак між ним та іншими людьми і потерпілим та його матір`ю ОСОБА_8 постійно виникали конфлікти із-за того, що він скуповував горіхи для власних потреб, чим на їх думку, заважав матері потерпілого та потерпілому торгувати в магазині, а тому вони перед цим висловлювали погрози в його та інших торгівців бік погрози. Після того, як він та інші особи звернулись в поліцію з колективною письмовою заявою на неправомірну на його думку діяльність потерпілого та його матері, на пропозицію дільничого інспектора ОСОБА_9 він та його знайомий ОСОБА_10 під`їхали до магазину потерпілого « ОСОБА_11 » та зайшли в приміщення магазину, де мати потерпілого ОСОБА_8 одразу почала ображати їх нецензурною лайкою, він бачив, як намагалась нанести удари якимось ящиком ОСОБА_10 , а тому він дістав з лівої кишені мобільний телефон, щоб зателефонувати до поліції, однак потерпілий ОСОБА_12 збоку намагався вихопити телефона, схватив його за шию, а тому він захищався та виривався від потерпілого, удари телефоном йому не наносив, так як мобільний телефон дорогий, має великий сенсорний екран, йому було його шкода. Стверджує, що потерпілий ОСОБА_5 конфліктував лише з ним, однак ударів потерпілому він не наносив, хто наніс тілесне ушкодження потерпілому, йому невідомо, так як він взагалі не бачив тілесних ушкоджень у потерпілого. Вважає, що заяву про притягнення його до кримінальної відповідальності потерпілий написав із-за того, що Він сам, перший, звернувся до поліції із заявою про умисне завдання йому тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_12 .

Цивільний позов не визнає.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав заявлений цивільний позов, просить стягнути з обвинуваченого на свою користь 4839,68 грн. завданої матеріальної шкоди та 20000грн. моральної шкоди та суду показав, що обвинуваченого ОСОБА_7 не знав до цього випадку, здає в оренду разом з матір`ю ОСОБА_8 свій магазин «Оптимус+». 17.03.2016 року близько 12 години він прийшов до будівлі магазину, де зустрів дільничного інспектора, який показав йому письмову колективну заяву, скаргу, в якій було викладено неправдиві факти, що начебто він та матір провокують міжнаціональний конфлікт на ринку, погрожують розправою торгівцям. На пропозицію дільничого інспектора до магазину під`їхала мати, після чого в магазин зайшли ОСОБА_13 і ОСОБА_10 , та між матір`ю та ОСОБА_13 виник спір на підвищених тонах. Під час сварки ОСОБА_13 дістав мобільний

телефон та розпочав знімати матір, на що він згоди обвинуваченому не давав, а тому заперечуючи щодо зйомки, намагався прикрити рукою камеру на мобільному телефоні, а ОСОБА_13 навмисно, відмахуючись від нього, вдарив ребром мобільного телефона в обличчя між переніссям та лобом. Під час штурханини, що відбувалась миттєво, протягом незначного часу, він схопився за плечі обвинуваченого, в якого на правому боці висіла сумка через плече, а тому можливо ремінцем від сумки натер шию обвинуваченого.

Після удару, який йому наніс обвинувачений близько 13 годин 30 хвилин, він став почувати себе недобре, а тому звернувся до лікарні, в якій був вже в 15 годин та проходив тривалий курс лікування, від отриманого струсу мозку він і в даний час відчуває періодичні головні болі, поніс матеріальні витрати на лікування, переносив фізичний біль та моральні страждання.

Свідок ОСОБА_14 , допитана в судовому засіданні, суду показала, що потерпілий ОСОБА_12 є її сином. 17 березня 2016 року її викликав до магазину дільничний інспектор ОСОБА_15 , який повідомив, що на них мається колективна скарга з приводу розпалювання міжнаціонального конфлікту на базарі між мусульманами, а тому вона приїхала до магазину, куди прийшли ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , на якого вона почала сваритись, а ОСОБА_13 почав знімати сварку на мобільний телефон, хоча її син попередив його, щоб він не проводив зйомки, та намагався прикрити рукою камеру, під час чого ОСОБА_13 наніс один удар рукою з телефоном в обличчя «між очі». Вказує, що телефона син у обвинуваченого не забирав, а тільки заважав йому знімати, конфлікт тривав близько «2 секунд», після чого у сина через лоб було садно, до вечора були синці під обома очима та він лікувався від отриманої травми більш ніж 21 день в лікарні.

ОСОБА_17 , допитаний в судовому засіданні свідок, показав, що має товариські відносини з обвинуваченим ОСОБА_13 з осені 2015 року, займається на базарі купівлею горіхів для власних потреб.

17.03.2016 року в магазин «Оптимус+» його запросив дільничний інспектор ОСОБА_15 , щоб дати пояснення з приводу існуючого конфлікта між ОСОБА_8 та торгівцями з приводу того, що ОСОБА_8 була проти, щоб біля магазину вони ставили свої автомобілі. До магазину він зайшов з ОСОБА_13 , було двоє продавчинь, дільничий інспектор, потерпілий ОСОБА_12 та його мати ОСОБА_8 . В приміщенні магазину ОСОБА_13 намагався записати конфлікт на телефон, а ОСОБА_12 вирішив забрати телефон,вхопивши лівою рукою ОСОБА_13 за шию, а правою відбирав, намагався дістати чи вибити, під час чого дільничий інспектор та він заспокоїли присутніх і ОСОБА_13 вийшов з магазина. Стверджує, що ОСОБА_13 ніякого удара потерпілому ОСОБА_12 не наносив, він особисто не бачив тілесних ушкоджень у потерпілого , який питав одразу у дільничого інспектора, чи не йде кров у потерпілого. Вважає тілесні ушкодження у потерпілого «фіктивними», однак вказує, що в магазині конфлікт ОСОБА_12 мав лише з ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що до нього як дільничного інспектора надійшла колективна скарга на ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , а тому він запросив їх до їхнього магазину дляя з`ясування обставин справи та показав їм скаргу. Так як ОСОБА_20 повідомила його, що не знайома з скаржниками, він зателефонував та до магазину під`їхали чи підійшли ОСОБА_13 з ОСОБА_16 , яких ОСОБА_8 запросила до магазину, де ОСОБА_8 розпочала сварку та виникла «потасовка», а він почав розбороняти учасників. Конфлікт тривав близько 15 хвилин та він не бачив, щоб ОСОБА_21 наносив удари, однак ОСОБА_12 скаржився одразу, що ОСОБА_22 його вдарив та у нього є тілесні пошкодження, йому погано, однак тілесних ушкоджень у потерпілого він особисто не бачив.

Зазначає, що конфлікт у ОСОБА_12 був з ОСОБА_13 , який знімав події на мобільний телефон, а ОСОБА_12 намагався телефон вирвати у обвинуваченого, а ОСОБА_16 сварився з ОСОБА_23 . Після конфлікта ОСОБА_8 з ОСОБА_12 поїхали до лікарні, а він разом з ОСОБА_13 пішли в кімнату міліції, де ОСОБА_13 написав заяву про спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , хоча він особисто і не бачив, щоб ОСОБА_12 бив чи душив ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_24 , допитана в судовому засіданні, показала, що в березні 2016 року працювала в магазині продавцем, та була свідком того, як до магазину зайшло двоє чоловіків, один з яких почав знімати на телефон, а ОСОБА_25 намагався забрати телефон, під час чого схопив за куртку того, хто знімав на телефон, а ОСОБА_13 , вдарив зверху-вниз ОСОБА_12 в область носа, верхньої частини обличчя, внаслідок чого вона після конфлікту, який тривав близько 2-3-х хвилин, бачила синець у потерпілого, який казав, що йому болить. Зазначає, що удар ОСОБА_13 наніс один, відвівши руку з телефоном, який намагався забрати потерпілий.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні показала, що працювала в магазині, який здавав в оренду потерпілий ОСОБА_12 , продавцем, та весною 2016 року була свідком того, як в магазин прийшли двоє чоловіків, один з яких намагався знімати на телефон події, а ОСОБА_12 намагався перешкодити йому знімати, затуляючи телефон. Вона стверджує, що ОСОБА_13 забрав руку з телефоном від ОСОБА_12 та цілеспрямовано наніс один удар правою рукою з телефоном з відстані близько 1,5 м., коли ОСОБА_12 відступав, йому в обличчя. ОСОБА_12 одразу запитував, чи є щось у нього на обличчі, казав, що йому погано та болить. Конфлікт тривав близько 30 секунд.

Судом досліджено в судовому засіданні письмові докази, а саме:

- заява потерпілого ОСОБА_5 від 17.03.2016 року, згідно відомостей в якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , який 17.03.2016 року в приміщенні магазину «Оптимус+» по вул..Ярмаркова,8 , завдав йому удар рукою в область голови, чим спричинив тілесні ушкодження;

- протокол слідчого експеримента за участю потерпілого ОСОБА_5 від 18.04.2016 року, згідно відомостей в якому потерпілий ОСОБА_12 в кабінеті №37 Білоцерківського ВП показав, як саме, зверху-вниз обвинувачений наніс йому удар рукою, в якій був мобільний телефон, обвинувачений ОСОБА_7 та фототаблицею до протоколу.

У відповідності до висновку експерта №163/Д від 20.04.2016 року, при вивченні медичної документації на ім`я ОСОБА_5 виявлено ушкодження у вигляді струсу головного мозку, яке заподіяне тупим предметом, не виключена можливість виникнення його в результаті удару мобільним телефоном в строки, зазначені в постанові.

Згідно висновку експерта № 164/д від 20.04.2016 року локалізація та характер ушкоджень на тілі ОСОБА_5 не виключають можливості того, що воно могло утворитись за обставин, на які вказує він в протоколі допиту потерпілого та протоколі проведення слідчого експеримента від 18.04.2016 року.

У відповідності до виписки з медичної картки потерпілого ОСОБА_5 № 26/138 під час виписки потерпілий мав стан після ЗЧМТ- струсу головного мозку, що також вбачається з виписки № 1747/184, де вказано, що у потерпілого мається ЗЧМТ від 17.03.2016 року, забій м`яких тканин лобної ділянки, ангіопатія судин сітківки обох очей.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд визнає їх допустимими, достовірними, такими що узгоджуються між собою, достатніми, щоб покласти їх в основу обвинувального вироку, так як письмові докази здобуті у передбаченому законом порядку.

Суд не вважає належним та допустимим доказом в кримінальному провадженні СД-диск з відеозаписом з магазину «Оптімус+» від 17.03.2016 року, який наданий органу досудового розслідування обвинуваченим ОСОБА_7 як такий, що містить відомості про конфлікт в магазині, запис був проведений на його мобільний телефон, та вважає неналежним доказом протокол огляду СД диска від 29.04.2016 року, так як переглянутий в судовому засіданні відеозапис та протокол не містить ніякої розбірливої доказової інформації про обставини, механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, що має значення для з`ясування обставин справи.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_7 в частині того, що ним не наносився один удар потерпілому ОСОБА_5 в обличчя, перенісся потерпілого, правою рукою, в якій знаходився мобільний телефон, що удар міг бути нанесений з необережності, вважає зазначені твердження позицією захисту обвинуваченого, так як вказані показання повністю спростовуються показаннями потерпілого, свідка ОСОБА_14 , яка хоча і є зацікавленою особою у справі, матір`ю потерпілого, однак її показання узгоджуються з показаннями потерпілого та сторонніх свідків, продавчинь магазину ОСОБА_24 та ОСОБА_26 , які трудовими зобов`язаннями з потерпілим чи його матір`ю пов`язані не були, працювали в магазині, який потерпілий здавав в оренду іншому суб`єкту підприємницької діяльності для здійснення торгівлі, їх показання в свою чергу узгоджуються з висновками судово-меичних експертиз, показаннями потерпілого щодо обставин отримання ним тілесних ушкоджень, слідчим експериментом за участю потерпілого, а тому підстави для сумнівів у достовірності їх показань у суду відсутні, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_7 наніс умисно один цілеспрямований удар рукою з телефоном в обличчя потерпілому ОСОБА_5 ..

Показання свідка ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , які з їх слів, не бачили, щоб обвинувачений наносив удар потерпілому ОСОБА_5 , суд вважає частково достовірними в зв`язку з тим, що ОСОБА_17 є знайомим та товаришем обвинуваченого ОСОБА_7 , з яким має дружні стосунки, свідок особисто приймав участь в конфлікті на боці обвинуваченого, дільничний інспектор ОСОБА_9 , запросивши до приміщення магазину сторони конфлікту для начебто з`ясування обставин, які були викладені у скарзі, фактично спровокував конфлікт між потерпілим та скаржником, обвинуваченим у справі ОСОБА_7 ..

Суд не приймає до уваги заперечення захисника в частині необхідності визнання висновків судово-медичного експерта недопустимими доказами з підстав сумнівності в їх походженні, того, що вони були отримані не у відповідності до вимог закону, без особистого огляду судово-медичним експертом потерпілого, на підставі «сумнівної» медичної документації, яка здобута не на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до документів, який надав своє заключення на підставі медичної документації, яка містить лікарську таємницю, так як судово-медичним експертом проводились експертизи у встановленому законом порядку, на підставі Інструкції про проведення судово-медичної експертизи №6 від 17.01.1995 року, на підставі постанов слідчого органу досудового розслідування після повного проходження потерпілим медичного лікування, так як тільки після проходження лікування, в зв`язку з яким тілесні ушкодження зникають, можливо провести експертизу з встановленням кінцевого результату щодо тяжкості тілесних ушкоджень, медична документація надавалась експерту слідчим з матеріалами кримінального провадження, з`ясування питань та обставин отримання слідчим медичної документації не входить до компетенції судово-медичного експерта, який провів судово-медичні експертизи у відповідності до вимог закону, судово-медичний експерт в силу закону має право доступу до медичної документації, лікарської таємниці, а тому докази- висновки судово-медичних експертиз, отримані у встановленому законом порядку, є належними та допустимими.

Таким чином, досліджені судом докази в їх сукупності дозволяють суду зробити висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України, суд вважає беззаперечно встановленим факти: умисного нанесення обвинуваченим ОСОБА_27 потерпілому ОСОБА_5 одного удару своєю правою рукою, в якій ним тримався мобільний телефон, в область лобної частини ділянки, перенісся потерпілого ОСОБА_5 , що мало місце 17.03.2016 року близько 13 години в приміщенні магазину «Оптимус+», розташованого за адресою: Київська область м.Біла Церква, вул. Ярмаркова, 8 Київської області, що було вчинено обвинуваченим на грунті раптово виниклих неприязних відносин, так як раніше обвинувачений не мав ніяких відносин з потерпілим, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , який своєю поведінкою, намаганням відібрати ( затулити) відеокамеру на мобільному телефоні обвинуваченого, чим вдався до активних фізичних дій, був ініціатором фізичного протистояння між обвинуваченим та потерпілим, і внаслідок чого потерпілому обвинуваченим було спричинено струс головного мозку, забій м`яких тканин лобної ділянки, ангіопатія судин сітківки обох очей, тобто мається прямий причинний зв`язок з дією обвинуваченого одним ударом та наслідком, завданням ударом потерпілому ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження ОСОБА_5 , що спричинило короткочасний розлад його здоров`я, вчинив злочин, передбачений ст.125 ч.2 КК України, а тому обвинувачений підлягає покаранню за вчинений злочин в межах санкції зазначеної статті.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_7 раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, розлучений, характеризується позитивно за місцем проживання, на обліку в Білоцерківському психоневрологічному територіальному медичному об`єднанні у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий та вперше вчинив злочин невеликої тяжкості.

Обставин, які б обтяжували чи пом`якшували покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Судом також враховуються обставини справи обвинувачений наніс один удар рукою в область обличчя потерпілого умисно, але також внаслідок провокативних ( віктимних) дій потерпілого ОСОБА_5 , який хибно вважаючи, що має право фізично заважати обвинуваченому проводити відеозйомку в приміщенні магазин, який дійсно є його власністю, однак, здавався ним в оренду, в магазині здійснювалась торгівля іншими суб`єктами підприємницької діяльності, магазин є громадським місцем, до якого мають доступ інші громадяни, які мають вільне право на здійснення аудіо відеозаписів в громадському місці, при чому право власності потерпілого не порушувалось, фізично заважав обвинуваченому здійснювати відеозапис, тобто розпочав активні фізичні дії, саме після чого обвинувачений застосував фізичну силу до потерпілого, що на думку суду знижує ступінь суспільної небезпеки особи обвинуваченого.

Враховуючи наведене, суд вважає, що для виправлення ОСОБА_7 йому слід призначити покарання в межах санкції ст.125 ч.2 КК України у виді штрафу в 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що з врахуванням особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження, вважається судом достатнім для виправлення обвинуваченого, особа якого не становить підвищеної суспільної небезпеки.

Суд вважає за необхідне частково задовольнити заявлений в кримінальному провадженні цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 , так як в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень проходив курс лікування в Білоцерківській ЦРЛ з 17.03.2016 року по 08.04.2016 року, поніс матеріальні витрати на придбання ліків та лікування в сумі 4839,68 грн., в чому у суду немає сумнівів, так як фіскальні чеки, які надані суду потерпілим, датовані часом проходження лікування потерпілим, не містять відомостей про назву ліків, які придбавались потерпілим, а тому твердження сторони захисту щодо необхідності наявності листка призначення лікарських препаратів для визначення реальної суми матеріальних збитків, на думку суду не надає змоги визначити розмір завданої матеріальної шкоди потерпілому, крім цього, клопотань про витребування листка лікарських призначень сторонами кримінального провадження не заявлялось, а тому підстав для сумнівів в розмірі матеріальних витрат потерпілого у суду немає, так як матеріальні витрати підтверджено в судовому засіданні наданими суду фіскальними чеками на придбання ліків, витрачені потерпілим грошові кошти підлягають стягненню в рахунок завданої матеріальної шкоди з обвинуваченого на користь потерпілого, однак судом вважається недоведеним розмір завданої моральної шкоди потерпілому внаслідок перенесеного фізичного болю та моральних страждань в 20000грн, а тому з врахуванням засад розумності та справедливості, того, що потерпілий не поніс матеріальних витрат від начебто нездійснення ним господарської діяльності під час лікування, так як у відповідності до виписки з Єдиного реєстра фізичних осіб підприємців основною діяльністю у ОСОБА_5 є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна, яка не припинялась в зв`язку з лікуванням потерпілого, суд визначає розмір моральної шкоди потерпілому в сумі 5000грн., що на думку суду є співрозмірним з завданою матеріальною шкодою, з врахуванням ступеню моральних страждань, нетривалим періодом, обставин справи, осіб обвинуваченого та потерпілого, їх матеріального становища, а також зважаючи на те, що посилання потерпілого та його представника на те, що від отриманого одного тілесного ушкодження від удару обвинуваченого він і в даний час відчуває головний біль, морально страждає, не підтверджені в судовому засіданні будь якими доказами.

Речовий доказ, СД-диск з відеозаписом подій слід повернути ОСОБА_7 , судові витрати в провадженні відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались і підстав для їх застосування не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України , суд
З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн..

Цивільний позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 4839,68 грн. завданої матеріальної шкоди та 5000( п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.

Речовий доказ, СД-диск з відеозаписом повернути ОСОБА_7 ..

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,