Справа №522/7946/17
Провадження № 1-кс/522/7696/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 року місто Одеса
Суддя Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , власника майна - ОСОБА_3 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду міста Одеси із клопотанням в порядку ст.174 КПК України, про скасування арешту майна.

В обґрунтування доводів клопотання Власник майна посилається на наступне.

В провадженні слідчих Управління Служби безпеки України в Одеській області перебувала кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.201 КК України.
Під час досудового розслідування кримінальної справи, з метою забезпечення заявленого цивільного позову постановою ГУ СУ СБ України накладено арешт на належну власнику 1/4 частину квартири, розташовану за: адресою АДРЕСА_1 .
17 січня 2012 року після набрання законної сили Закону України №4025-УІ від 15 листопада 2011 року слідчим слідчого відділу УСБУ в Одеській області кримінальна справа стосовно нього була закрита. ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності та стосовно нього було складено протокол про порушення митних правил №0889/50000/12 від 13.04.2012 за ч.1 ст. 352 МК України.
Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 15.05.2012 року провадження за фактом порушення ОСОБА_3 митних правил було закрито.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 214 КПК України (в редакції 1960 року, який був чинним на момент прийняття процесуального провадження) в постанові про закриття кримінальної справи слідчий окрім даних, передбачених у статті 130 цього Кодексу повинен був вказати рішення про скасування заходів про забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна.
Вказані вимоги Кримінально-процесуального кодексу України слідчим виконані не були і до цього часу арешт з квартири не знято, чим порушуються, гарантовані статтею 41 Конституції України права на користування, володіння і розпорядження своєю власністю.
На цей час перелік законних підстав для накладення арешту на майно особи є вичерпним та він регламентований вимогами ст. 170 КПК України (в редакції 2012 року), якою також врегульовано й порядок накладення арешту на це майно.
Бездіяльність Служби безпеки України, яка виражається у продовжені дії заходів забезпечення цивільного позову і конфіскації майна після набрання законної сили постанови про закриття кримінальної справи суперечить вимогам ст. 41 Конституції України, п. 2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та Протоколу № 1 до вказаної Конвенції.
Можливість оскарження до суду першої інстанції дій слідчого була передбачена вимогами ст. 234 КГІК України (в редакції 1960 року). Разом з тим, зазначеним Кодексом не було врегульовано порядок розгляду скарги на постанову про накладення арешту на майно та звернення до суду з клопотанням про скасування арешту на майно з підстав того, що в застосуванні цього заходу відпала потреба.
Згідно з існуючою судовою практикою Апеляційного суду Одеської області, вказаним судом приймалися судові рішення, якими накладені згідно з положеннями КГІК України (в редакції 1960 року) заходи забезпечення цивільного позову та конфіскації майна скасовувалися на підставі положень Кримінально- процесуального кодексу від 20.11.2012 (Справа №11-сс/785/433/14), або відповідні клопотання власника майна направлялися для розгляду за суттю до суду першої інстанції. За таких обставин у справі №521/13384/16-к (провадження № 1- в/521/3318/16) слідчим суддею Малиновського районного суду м.Одеси було здійснено розгляд клопотання відповідного клопотання власника майна, за результатами якого накладені згідно із положеннями КПК України (в редакції 1960 року) заходи забезпечення цивільного позову та конфіскації майна було скасовано.
У відповідності до судової практики (Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» бездіяльність, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна слід віднести до категорії триваючих, оскільки ч.5 ст.171 КПК У країни встановлює обов`язок слідчого, прокурора подати клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна. У свою чергу, за умови невиконання такого обов`язку у зазначених суб`єктів виникає інший обов`язок - негайно повернути особі вилучене майно, строк виконання якого не обмежується в часі, а отже, - моментом завершення виконання такого обов`язку є винятково його виконання. На підставі викладеного, власник майна ОСОБА_3 просив скасувати зазначений арешт.
В судовому засіданні заявник підтримав клопотання та надав уточнення до вимог, а саме просив суд скасувати арешт з всього нерухомого майна, належного ОСОБА_3 , накладеного постановою старшого слідчого ОСОБА_5 ГУ СУ СБ України від 02.10.2009 року, в тому числі з 1/4 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, про місце та час слухання справи повідомлялись належним чином.

Розглянувши клопотання та заслухавши власника майна ОСОБА_3 , приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановою ГУ СУ СБ України від 05.10.2009 року накладено арешт на 1/4 частину квартири, розташовану за: адресою АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_3 ..
17 січня 2012 року постановою слідчого відділу УСБУ в Одеській області кримінальна справа ОСОБА_4 стосовно нього була закрита, звільнено від кримінальної відповідальності та стосовно нього було складено протокол про порушення митних правил №0889/50000/12 від 13.04.2012 за ч.1 ст. 352 МК України.
Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 15.05.2012 року провадження за фактом порушення ОСОБА_3 митних правил було закрито. При цьому заходи забезпечення цивільного позову не скасовано.

Пунктом 9 розділу XI Перехідних положень КГІК України від 20.11.2012 передбачено, що запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.
Відповідно до ст.29 КПК України 1960 року арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, підсудного з метою забезпечення цивільного позову в кримінальній справі, або можливої конфіскації майна.

Таким чином судом встановлено відсутність правових підстав для арешту майна

Беручи до уваги вищевикладене, керуючись ст.29, 273 КПК України 1960 року, суд -

У Х В А Л И В:
Клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою старшого слідчого ГУ СУ СБ України ОСОБА_5 від 06.09.2009 року з всього нерухомого майна ОСОБА_3 , в тому числі з 1/4 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

13.06.2017