Справа № 206/3147/17
Провадження № 1-кп/206/253/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" липня 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4
захисника потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000629 за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вой-Вож Ухтинського району Республіки Комі, громадянина України, середньо - технічної освіти, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 02 квітня 2017 року приблизно о 20 год. 55 хв., керуючи технічно справним автомобілем «Mercedes - Benz 311D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 , рухався по вул. Маршала Малиновського зі сторони пров. Океанського у напрямку Самарського узвозу у м. Дніпро, зі швидкістю не менше 64,7 км/год. Під час руху водій ОСОБА_6 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, проявляючи злочинну самовпевненість, але легковажно розраховуючи на відвернення наслідків, рухаючись із перевищенням дозволеної у населених пунктах 60 км/год швидкості, приблизно о 20 год. 55 хв., більш точного часу не встановлено, на проїзній частині дороги вул. Маршала Малиновського, поблизу б. №114 у м. Дніпро передньою правою частиною керованого ним автомобілю здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , який рухався по проїзній частині дороги попереду у попутному з ним напрямку.
Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 б), 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, які говорять:
п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувані вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п.12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год».
п.12.9 «Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих правил
Порушення п.12.4 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо - транспортної пригоди, внаслідок якої пішоходу ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми (забита рана на голові праворуч в потилично-тім`яній ділянці, синець на повіках лівого ока, садна біля зовнішнього краю лівою орбіти з розповсюдженням на зовнішній край лівої надбрівної дуги, на верхній губі біля зовнішнього кута ротового отвору, у тім`яній ділянці голови по умовній серединній лінії; крововиливи у товщу м`яких покривних тканин голови в потилично-скроневій ділянці праворуч; переломи потиличної, правої тім`яної, обох скроневих та клиноподібної кісток черепа; крововилив під твердою мозковою оболонкою на зовнішньо-бічній поверхні лівої півкулі, крововиливи під м`якою мозковою оболонкою, кров у порожнинах шлуночків мозку); саден на передній поверхні в проекції правого колінного суглобу, на зовнішній поверхні нижнього зовнішнього квадранта правої сідниці та на нижньому внутрішньому квадранті правої сідниці, вогнищевого крововиливу в глибоких м`язах спини праворуч по біляхребтовій лінії на рівні 1-3 грудних хребців, підшкірного крововиливу на задній поверхні лівої гомілки у середній третині.
Ушкодження на тілі трупа у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Смерть ОСОБА_9 настала відразу на місці пригоди, а саме 02 квітня 2017 року близько о 20 год. 55 хв. від відкритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа з крововиливами під оболонки та шлуночки головного мозку, яка ускладнилася набряком головного мозку.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчинені вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що в той вечір 02 квітня 2017 року близько о 20 год. 55 хв. він керував автомобілем «Mercedes-Benz 311D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Маршала Малиновського з боку вул. Білостоцького у напрямку Самарського узвозу, приблизно зі швидкістю 60 км/год, з включеним ближнім світлом фар. В автомобілі пасажирів і вантажу не було. Проїзна частина не освітлювалася, але проглядалась нормально. Під час руху у світлі фар свого автомобілю в районі пошти помітив пішохода, який рухався попереду у попутному напрямку по смузі його руху і хитався. Щойно він його помітив, пішохід підняв руки догори. Він почав здійснювати маневр ліворуч, щоб його об`їхати. Пішохід хитаючись почав переміщуватися теж ліворуч, після чого він застосував екстрене гальмування та відворіт керма ліворуч, але уникнути наїзду на пішохода йому не вдалося. Він відчув, що передньої правою частиною автомобілю вдарив пішохода, який в момент контакту був звернутий до автомобілю спиною. У попутному і зустрічному напрямку транспортних засобів не було до моменту і в момент ДТП. Після ДТП він негайно повідомив до поліції та попросив викликати швидку допомогу. Через деякий час приїхала поліція та карета швидкої медичної допомоги, лікар оглянув пішохода і констатував його смерть. Через деякий час на місце пригоди приїхали родичі пішохода. Цивільний позов заявлений до нього в розмірі 33415,00 гривень витрат на поховання визнав частково за відрахуванням раніше сплаченої суми, а також визнав компенсацію моральної шкоди в розмірі 10000 гривень.
Крім повного визнання вини самим обвинуваченим, його вина в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується також показами потерпілого.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 02 квітня 2017 року після дзвінка матері, яка розповіла про випадок, він передзвонив на мобільний телефон батька, на який відповів слідчий та підтвердив обставини щодо загибелі його батька. Він прибув на місце пригоди, де побачив автобус "Мерседес Спринтер", а попереду нього праворуч лежав його батько без ознак життя. ОСОБА_6 стояв поруч, але про подробиці не розповів. Всі батькові речі працівники поліції віддали йому. Протягом досудового розслідування ОСОБА_6 з ним не контактував, за вчинене не вибачився, фінансово не допомагав, спілкувався з ним лише його адвокат. Йому довелось переїхати проживати з цивільною дружиною до матері, бо одну в будинку залишити її не можна було. Заявлений цивільний позов підтримав в повному обсязі, та пояснив, що жодної грошової допомоги зі сторони ОСОБА_6 не було, а сума в 33415,00 гривні це затрати на похорони батька. Моральну шкоду оцінив у розмірі 300000,00 гривень, яка полягає в спричинені йому душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку з заподіянням смерті його батькові. В судовому засіданні потерпілий наполягав на застосуванні до обвинуваченого реальної міри покарання із призначенням додаткового покарання - позбавлення права керування транспортним засобом.
Відповідно до положень ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В силу ст. 24 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Згідно з ст. 349 КПК України обсяг доказів, та порядок їх дослідження вирішується з урахуванням думки учасників судового провадження.
Учасники кримінального провадження не наполягали на виклику для безпосереднього допиту свідка ОСОБА_8 , оскільки останній за станом здоров`я не має можливості прибути до суду з причин гострого порушення мозкового кровообігу та перебуванні його на стаціонарному лікуванні (т. 2 а.п.47), а його покази не є суттєвими, як докази, для встановлення істини по справі, так як він не був очевидцем ДТП не був там присутнім, а являється виключно власником автомобілю, на якому було здійснено ДТП.
Крім визнання своєї вини самим обвинуваченим, показів допитаного в суді потерпілого, вина ОСОБА_6 у скоєні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується письмовими доказами, зокрема:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події та схеми ДТП від 02.04.2017 року з фото-таблицею, та схемою ДТП під час якого оглянуто місце ДТП район вулиці Маршала Малиновського, 114 та з якого вбачається, що ДТП мало місце в темний час доби на не освітлюваній проїзній частині дороги, видимість не обмежена, встановлено що транспортний засіб не переміщався з місця ДТП, зафіксовано пошкодження транспортного засобу «Mercedes - Benz 311D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також схемою ДТП та фото таблицями до протоколу огляду із загальним виглядом місця ДТП, виявлених слідів після ДТП (т.1 а.п.2-16);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 16 травня 2017 року, в ході якого свідок ОСОБА_6 за участі понятих на місці ДТП розповів про обставини наїзду на пішохода ОСОБА_9 , а також схемою до протоколу слідчого експерименту та фототаблицею до нього (т.1 а.п.86-91);
Вищевказані письмові докази - протоколи слідчих дій є належними та допустимими доказами, складені відповідно до вимог КПК України та не оспорювалися учасниками кримінального провадження, клопотань про їх виключення з обсягу доказів не надходило.
Крім того, наявність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення підтверджується висновками експертиз, а саме:
- висновками транспортно - трасологічної експертизи № 6/10.4-284 від 12.04.2017 року (т.1 а.п. 60-64) та автотехнічної експертизи №6/10.1-416 від 19.05.2017 року (т.1 а.п.97-100) якою встановлено, що швидкість руху автомобіля «Mercedes - Benz 311D», реєстраційний номер НОМЕР_1 була не менш ніж 64,7-67,6 км/год, а дії водія автомобіля "Mersedes Benz 311D" ОСОБА_6 не відповідали вимогам п.12.4 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даним ДТП;
- висновком судово-медичної експертизи № 677 від 03.04.2017 року (т.1 а.п. 40-44) та № 677/77 - Ед від 29.05.2017 року (т.1 а.п. 112-115), згідно якої на тілі ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно - мозкової травми (забита рана на голові праворуч в потилично-тім`яній ділянці, синець на повіках лівого ока, садна біля зовнішнього краю лівою орбіти з розповсюдженням на зовнішній край лівої надбрівної дуги, на верхній губі біля зовнішнього кута ротового отвору, у тім`яній ділянці голови по умовній серединній лінії; крововиливи у товщу м`яких покривних тканин голови в потилично-скроневій ділянці праворуч; переломи потиличної, правої тім`яної, обох скроневих та клиноподібної кісток черепа; крововилив під твердою мозковою оболонкою на зовнішньо-бічній поверхні лівої півкулі, крововиливи під м`якою мозковою оболонкою, кров у порожнинах шлуночків мозку); саден на передній поверхні в проекції правого колінного суглобу, на зовнішній поверхні нижнього зовнішнього квадранта правої сідниці та на нижньому внутрішньому квадранті правої сідниці, вогнищевого крововиливу в глибоких м`язах спини праворуч по біляхребтовій лінії на рівні 1-3 грудних хребців, підшкірного крововиливу на задній поверхні лівої гомілки у середній третині. Ушкодження на тілі трупа у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті та за умови ДТП при контактуванні потерпілого з рухаючимся транспортним засобом та послідуючим відкиданням та травмуванням його об дорожнє покриття;
Вищенаведені висновки експертиз здобуті у спосіб, передбачений КПК України, є належними та допустимими доказами, належним чином аргументовані, та не викликають сумнівів в їх достовірності, правильності та повноти.
Після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_6 .
Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, як такі, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
За змістом ст. 50 КК України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає повне визнання своєї вини та його щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не вставлено.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, є необережним і відноситься до категорії тяжких злочинів.
Враховуючи те, що обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, покаявся у вчиненому, раніше не судимий, має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, є особою пенсійного віку, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, однак враховуючи поведінку обвинуваченого після дорожньо-транспортної пригоди, а саме не бажання безпосередньо самому спілкуватися з потерпілим та відшкодувати спричинену шкоду, суд вважає необхідним призначити покарання в межах санкції частини 2 ст. 286 України, у вигляді позбавлення волі на строк наближений до мінімального.
Суд, враховуючи позицію потерпілого, який наполягає на застосування суворого покарання, поведінку обвинуваченого після ДТП, не зважаючи на наявність пом`якшуючих відповідальність обставин, та особу обвинуваченого, не вбачає підстав для застосування звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та попередження скоєння нових злочинів на думку суду не можливо досягти призначенням більш м`якого покарання.
Розглядаючи питання про призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами, суд враховує положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 зі змінами "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" де йдеться про те, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Суд, враховує те, що в результаті ДТП спричинено смерть особі, що є суттєвою обставиною, яка впливає на тяжкість покарання, а в ході судового розгляду об`єктивних доказів того, що обвинувачений використовує транспортний засіб для заробітку, та це є єдиним джерелом його доходу - не здобуто.
З урахуванням встановлених судом обставин та відсутності дій з боку обвинуваченого направлених хоча б на відшкодування матеріальної шкоди, суд приходить до висновку про необхідність застосування до винного додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на мінімальний строк, визначений ст. 55 КК України - на один рік, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним правопорушень у сфері безпеки руху в майбутньому.
Підстави для призначення покарання з урахуванням ст. ст. 69, 75 КК України, виходячи із обставин ДТП та тяжкості його наслідків - відсутні.
Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Оскільки наслідком неправомірних суспільно-небезпечних дій обвинуваченого, стала смерть батька потерпілого, з обвинуваченого підлягають стягненню витрати на поховання загиблого та на спорудження надгробного пам`ятника на його могилі загальна вартість яких складає 33415 гривень, що підтверджується відповідними накладними № 01/3 від 03 квітня 2017 року та № б/н від 28 травня 2017 року (т. 2 а.п. 31-32).
З урахуванням частково сплаченої суми обвинуваченим за квитанцією від 10.07.2017 року у розмірі 2040,00 гривень, загальна сума матеріальних витрат, які підлягають стягненню з обвинуваченого складає 31375,00 гривень.
Згідно з вимогами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка його заподіяла, при наявності вини вказаної особи.
Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, встановивши причинний зв`язок між скоєним злочином та шкодою, яка настала, врахувавши душевні страждання потерпілого (цивільного позивача), який втратив рідного батька, надавши відповідну оцінку пасивним діям обвинуваченого, яка виразилась у незначному формальному відшкодуванні шкоди під час судового розгляду справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.
Моральну шкоду суд визначає виходячи з того, що потерпілий переніс душевні страждання, які він зазнав у зв`язку із заподіянням смерті його батькові ОСОБА_9 , які виразились у щоденних думках та спогадах про наслідки психотравмуючої події, емоційних реакціях при згадуванні цих подій, переживанні психологічного дискомфорту, тимчасової відірваності від активного соціального життя, зниженому та нестійкому настрої, емоційної напруги та почуття обурення.
Наслідки загибелі батька потягли за собою для потерпілого нераціональне витрачання життєвого часу, на організацію поховання та спорудження надгробного пам`ятника на могилі, необхідність прийняття участі у слідчих діях по цьому кримінальному провадженню, під час проведення яких у спогадах потерпілого відновлювались всі негативні обставини пов`язані із тим днем, коли загинув батько.
Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає компенсації, суд, враховуючи обставини та наслідки ДТП, поведінку обвинуваченого після ДТП та під час судового розгляду, виходячи із вимог розумності та справедливості та співмірності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого (цивільного позивача) моральної шкоди в розмірі 200000 гривень.
В порядку ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судових експертиз, оскільки зазначені суми підтверджені довідкою Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в Дніпропетровській області (т. 2, а.п.71).
Запобіжній захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.
Питання щодо заходів кримінального провадження підлягає вирішенню у відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України.
Питання речових доказів по кримінальному провадженні вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст.124, ч.2 ст. 373, ст.ст. 374,376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді - трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 31375,00 гривень, в якості відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, а також 200000 гривень на рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави 2198,32 гривень витрат за проведення судових експертиз № 6/10.2-288 від 12.04.2017 року, № 6/10.4-284 від 12.04.2017 року, № 6/10.1-416 від 19.05.2017 року у кримінальному провадженні.
Скасувати захід забезпечення кримінального провадження - арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 04.04.2017 року, а саме арешт автомобілю «Mercedes - Benz 311D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 .
Речовий доказ у кримінальному провадженні:
- автомобіль «Mercedes-Benz 311 D», р.н. НОМЕР_1 повернути ОСОБА_8 , як власникові цього транспортного засобу.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Самарський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Головуючий суддя: ОСОБА_1