Справа № 1-1/2004 Провадження №11-кп/773/290/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 липня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в режимі відеоконференції апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2017 року, якою заяву ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд вироку Апеляційного суду Волинської області від 02.02.2004 залишено без задоволення,
ВСТАНОВИВ:
До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла заява засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Волинської області від 02 лютого 2004 року, за нововиявленими обставинами.
Вироком Апеляційного суду Волинської області від 02 лютого 2004 року ОСОБА_8 засуджено за ст.69, ст.93 п.п.а, е, з, і, ст.ст.17 ч.2, ст.93 п.п. е, з, і, ст.144 ч.3, ст.222 ч.1, ст.229-6 ч.1 КК України (в ред..1960 року), на підставі 42 КК України (в ред.1960 року) за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 22 червня 2004 року даний вирок Апеляційного суду Волинської області щодо ОСОБА_8 залишено без зміни.
Постановою Рівненського районного суду від 15 липня 2008 року вирок Апеляційного суду Волинської області від 02 лютого 2004 року відносно ОСОБА_8 приведено у відповідність із Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо гуманізації кримінальної відповідальності» від 07 травня 2008 року, постановлено ОСОБА_8 вважати засудженим за:
ст.69 КК України (в ред.1960 року) на 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
ст.93 п.п.а, е, з, і КК України (в ред.1960 року) до довічного позбавлення волі;
ч.2 ст.17, ст.93 п.п.«е», «з», «і» КК України (в ред. 1960 року) на 10 років позбавлення волі;
ст.144 ч.3 КК України (в ред. 1960 року) на 10 років позбавлення волі;
ст.222 ч.1 КК України (в ред.1960 року) на 5 років позбавлення волі;
ст.229-6 ч.1 КК України (в ред.1960 року) на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст.42 КК України (в ред.1960 року) за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим, призначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.
Залишаючи заяву ОСОБА_8 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що юридичний висновок щодо скасування смертної кари, як виняткової міри покарання та її заміни на довічне позбавлення волі та рішення Конституційного суду України від 26.01.2011 стосуються зворотної сили в часі та пом`якшують кримінальну відповідальність осіб, в тому числі засуджених до смертної кари, а тому не є нововиявленими обставинами.
В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 вважає ухвалу суду незаконною. Посилається на те, що судом першої інстанції розглянуто його заяву з порушенням строків, передбачених ст. 466 КПК України. Вказує, що заявлені ним нововиявлені обставини не були судом досліджені в повному обсязі, а доводи заяви нерозглянутими і неспростованими. Зазначає, що вироком апеляційного суду він засуджений до довічного позбавлення волі за вчинення 04 березня 2000 року вбивства ОСОБА_9 , проте на час злочину кримінальний закон не передбачав такого виду покарання як довічне позбавлення волі. Закон України № 1483 від 22 лютого 2000 року, яким введено новий вид покарання довічне позбавлення волі, вступив в дію 29 березня 2000 року, тобто після того як був вчинений вищевказаний злочин. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити його заяву про перегляд вироку апеляційного суду від 02 лютого 2004 року та замінити покарання на 15 років позбавлення волі.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_8 вважає ухвалу суду необґрунтованою. Посилається на те, суд в своєму рішенні не спростував, чи може рішення Конституційного Суду України, на яке посилається засуджений ОСОБА_8 в своїй заяві бути нововиявленою обставиною. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами задовольнити.
Заслухавши доповідача який виклав суть ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги, міркування прокурора, який апеляційні скарги заперечив, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 31 КПК України перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами здійснює суд у такому самому кількісному складі, в якому вони були ухвалені (одноособово або колегіально).

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальна справа щодо ОСОБА_8 розглядалася судом у складі двох суддів та трьох народних засідателів, тобто склад суду становив 5 осіб. При цьому справа розглядалася за нормами КПК України 1960 року.

Разом із тим, заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами судом першої інстанції було розглянуто судом у складі трьох професійних суддів, що не узгоджується вимогами процесуального закону, які встановлюють вимоги до складу суду, який має розглядати заяви цієї категорії.

Згідно п.2 ч.2 ст.412 КПК України, судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо воно ухвалено незаконним складом суду.

Тобто, заяву засудженого про перегляд вироку щодо нього за нововиявленими обставинами було розглянуто незаконним складом суду, що є істотним порушенням процесуального закону, яке проігнорував суд першої інстанції, внаслідок чого ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, який належить провести згідно з вимогами процесуального закону, а також урахувати наведене у цій ухвалі.

З огляду на викладене апеляційні скарги засудженого та його захисника слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.404, 407, 412 КПК України, Апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області 31 березня 2017 року, якою заяву ОСОБА_8 про перегляд за ново виявленими обставинами вироку Апеляційного суду Волинської області від 02.02.2004 залишено без задоволення, скасувати і призначити новий розгляд в цьому ж суді в іншому складі суду.
Головуючий
Судді