печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2016 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури номер 6 ОСОБА_5 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділу Печерського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_4 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням, погодженим прокурором Київської місцевої прокуратури номер 6 ОСОБА_5 та просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: транспортний засіб Land Rover Rangr Rover Sport чорного кольору державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який 24 листопада 2016 року під час огляду місця події за адресою: місто Київ вулиця Хрещатик 29/1 було вилучено та поміщено до майданчику зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів за адресою: місто Київ вулиця Набережно-Лугова 4, посилаючись на таке: у провадженні СВ Печерського УП ГУ НП в місті Києві знаходяться матеріали кримінального провадження номер 0007610 за ознаками злочину, передбаченому ч.1 ст.290 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 23 листопада 2016 року о 16.15 годин за вищевказаною адресою у дворі будинку ОСОБА_6 виявив двійник свого автомобіля, а саме: Land Rover Rangr Rover Sport чорного кольору державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , а саме: відповідність свого автомобіля, який був придбаний в офіційному салоні в 2013 році в державних номерних знаках, номеру шасі, кольорі та моделі. Крім цього в ході допиту свідка ОСОБА_6 , останній повідомив, що 12 листопада 2016 року в 22.00 годин за адресою: місто Київ вулиця Басейна 2А /паркінг/ біля гастроному «Ле Сільпо» він побачив двійника свого автомобіля, відмінність автомобілів містить у іншому кольорі салону. Також у двійника були підніжки та наклейка на задньому склі у вигляді коня. Коли він відійшов на декілька хвилин на вулицю, то вказаний автомобіль залишив вказане місце та поїхав у невідомому напрямку. 23 листопада 2016 року о 16.15 годин за адресою: місто Київ вулиця Хрещатик 29/1 у дворі будинку він виявив двійник свого автомобіля та викликав працівників поліції. Просив вжити заходів у відповідності до чинного законодавства. Вказаний автомобіль було вилучено та поміщено до майданчику зберігання тимчасово вилучених транспортних засобів.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання та зазначив, що у відповідності до положень ст. 170 КПК України арешт майна може передбачати заборону будь-якій особі розпоряджатися будь-яким чином та використовувати його майно, яке було набуто внаслідок кримінального правопорушення та зберігати сліди злочинних дій. Як зазначає слідчий. Вказаний транспортний засіб підпадає під визначений КПК перелік майна, на яке може бути накладено арешт. З наведених підстав арешт майна у виді вилученого транспортного засобу є необхідним заходом, що забезпечить дієвість розслідування у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, заслухавши слідчого, прийшов до наступного: у провадженні СВ Печерського УП ГУ НП в місті Києві знаходяться матеріали кримінального провадження номер 0007610 за ознаками злочину, передбаченому ч.1 ст.290 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 23 листопада 2016 року о 16.15 годин за вищевказаною адресою у дворі будинку ОСОБА_6 виявив двійник свого автомобіля, а саме: Land Rover Rangr Rover Sport чорного кольору державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , а саме: відповідність свого автомобіля, який був придбаний в офіційному салоні в 2013 році в державних номерних знаках, номеру шасі, кольорі та моделі. Крім цього в ході допиту свідка ОСОБА_6 , останній повідомив, що 12 листопада 2016 року в 22.00 годин за адресою: місто Київ вулиця Басейна 2А /паркінг/ біля гастроному «Ле Сільпо» він побачив двійника свого автомобіля, відмінність автомобілів містить у іншому кольорі салону. Також у двійника були підніжки та наклейка на задньому склі у вигляді коня. Коли він відійшов на декілька хвилин на вулицю, то вказаний автомобіль залишив вказане місце та поїхав у невідомому напрямку. 23 листопада 2016 року о 16.15 годин за адресою: місто Київ вулиця Хрещатик 29/1 у дворі будинку він виявив двійник свого автомобіля та викликав працівників поліції.

Як вбачається з наданих документів, слідчим не було надано слідчому судді документів, що стали підставою накладення арешту на вищезазначений автомобіль. Слідчим було поверхово досліджено підстави та докази, які надані в обгрунтування клопотання слідчого про накладення арешту. В результаті чого, всупереч нормам Кримінально-процесуального кодексу України та основам європейського права, які захищають непорушність права власності та передбачені Європейські конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема в протоколі №1 прийнятому до неї, було застосовано захід забезпечення кримінального провадження, у вигляді арешту майна, за відсутності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та обґрунтованої потреби, що виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи особи.
З огляду на те, що поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини. Тлумачення даного поняття наявне зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якого термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.Отже для накладання арешту на тимчасово вилучене майно обов`язково повинна бути наявна обґрунтована підозра, що передбачено ч. 3 ст. 132 КПК України, яка може бути підтверджена пред`явленою підозрою згідно зі ст. 276-278 КПК України. Аналогічну позицію Європейський суд з прав людини висловлював у справі «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» від серпня 1990, пункт 48.
Відповідно до статті 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
В той же час згідно із частиною 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви, стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, винесення рішень може ґрунтуватися лише на достатніх доказах. Обґрунтованість рішення не може розглядатися без оцінки достатності доказів для досягнення того рівня знань про обставини справи, який вимагається для цього рішення. Достатність доказів утворюють належні, допустимі та достовірні докази.
При розгляді вказаного клопотання слідчого, слідчий суддя приймає до уваги законні права особи, у якої тимчасово вилучено вказаний транспортний засіб, не можуть бути досліджені належним чином докази на предмет їх допустимості, достовірності та належності, оскільки вони взагалі не надані. Так, слідчим взагалі не оглянуто автомобіль заявника, не перевірено, чи є вказані автомобілі двійниками, не перевірено, крім свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу заявника, слідчим не перевірено жодного документу щодо придбання останнім вказаного транспортного засобу.
Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених статтею 131 Кримінально процесуального кодексу України (надалі КПК України), є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним.
Відповідно до позиції Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своєму Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року зазначає: «Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.

Враховуючи наведене, у слідчого судді відсутні достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, та відсутні підстави накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

З огляду на наведене правильною є практика, коли слідчі судді визнають клопотання про накладення арешту на майно передчасними та відмовляють у їх задоволенні, оскільки на момент їх розгляду, особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру». Слідчим навіть не встановлено власника вказаного автомобіля, на який він просить накласти арешт.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України пр аво власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю.

Аналогічне питання розглядалося Верховним судом України в постанові № 6-26цс13 від 15 березня 2013 року, предметом перегляду якого стала суперечка за позовом власника про звільнення майна з-під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження.

Вищезазначений транспортний засіб, вказаний в клопотанні, не перебуває в угоні, на нього не прептенждують інші особи, він не перебуває у власності особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову в даному кримінальному провадженні. Таским чином, відповідно до ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, а інше слідчому судді не надано.

На час розгляду справи досудовим слідством не надано будь-яких доказів щодо власника вказаного транспортного засобу, який являється об,єктом кваліфікації у кримінальному провадженні, щодо причетності власника автомобіля до кримінальних правопорушень

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного транспортного засобу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 31 Конституції України, ст. ст. 107, 108, ст.ст. 167, 170, 171, 172, 309, КПК України, слідчий судя

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського РУ ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури номер 6 ОСОБА_5 про арешт майна відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція в Апеляційний суд міста Києва протягом п`яти днів після її оголошення.

Слідчий суддя