Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/329/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.05.2017 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький матеріали кримінального провадження № 0001451 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10.02.2017 року яким,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Буг Миколаївської області, громадянина України, українця, маючого базову загальну середню освіту, співмешкає, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 17.03.2011 року Ленінським районним судом м. Кіровограда, за ч.1 ст.190, 76 КК України, до 1 року обмеження волі, згідно зі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік;

- 26.03.2012 року Кіровським районним судом м. Кіровограда, за ч.2 ст.186, 71 КК України, до 4 років 2 місяців позбавлення волі; 11.07.2014 звільненого на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03.07.2014 на підставі ст.2 Закону України «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 року,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України і призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України, звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації;

-періодично з`являтись на реєстрацію до зазначеного органу;

-повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_7 рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 10 лютого 2017 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 20 грн. 00 коп. судових витрат.

Інші учасники судового розгляду:

прокурор ОСОБА_8 ,

потерпілий ОСОБА_9

обвинувачений ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
Обвинувачений ОСОБА_7 своїми умисними протиправними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище та проникненням в інше приміщення, за наступних обставин.

В ніч з 29.11.2016 на 30.11.2016 року, близько 02.00 годин ОСОБА_7 спільно з невстановленою слідством особою на ім`я ОСОБА_10 , перебували біля домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , належного потерпілому ОСОБА_9 , де в них виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, за попередньою змовою з хлопцем на ім`я ОСОБА_10 , попередньо розподіливши ролі, згідно яких ОСОБА_10 , створював умови для безперешкодного вчинення злочину, залишився спостерігати за прилеглою територією, для того щоб їх злочині дії не були викриті, а ОСОБА_7 проник через хвіртку до подвір`я домоволодіння за вищевказаною адресою зі сторони городу. В подальшому ОСОБА_7 , опинившись на території двору, впевнившись що його злочинні дії ніхто не бачить, таємно від оточуючих викрав алюмінієвий казан об`ємом 20 літрів, вартість якого згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 847 від 19.12.2016 року, становить 397,95 гривень, дві металеві труби, діаметром 57x3,0 мм довжиною 2,5 м загальна вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 847 від 19.12.2016 року, становить 419,44 гривень, два металевих швелера №8, довжиною 2,5 м. загальна вартість яких згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 847 від 19.12.2016 року, становить 585,24 гривень, зубкову борону вагою 50 кг, вартість якої згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 847 від 19.12.2016 року, становить 1848,00 гривень, зубкову борону вагою 35 кг, вартість якої згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 847 від 19.12.2016 року, становить 1650,00 гривень, металеву драбину діаметром 28 мм довжиною 2,5 метра, вартість якої згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 847 від 19.12.2016 року становить 825,91 гривень, металевий пристрій для подрібнення буряка, вартість якого згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 847 від 19.12.2016 року, становить 2126,35 гривень. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 прослідував до приміщення сараю та проник до нього через незачинені двері, звідки таємно викрав балон газовий з горілкою, об`ємом 5 л, вартість якого згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 847 від 19.12.2016 року становить 576,00 гривень, зарядний пристрій для автомобільних акумуляторів, вартість якого згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 847 від 19.12.2016 року становить 761,50 гривень, акумуляторну батарею ємкістю 74 Ач, вартість якої згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 847 від 19.12.2016 року, становить 1701,00 гривень, акумуляторну батарею, ємкістю 60 Ач, вартість якої згідно висновку судово - товарознавчої експертизи № 847 від 19.12.2016 року становить 1344,00 гривень. З місця вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_7 та хлопець на ім`я ОСОБА_10 , зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 12235,39 гривень.

Не погоджуючись з даним вироком прокурором у кримінальному провадженні була подана апеляційна скарга, в якій вона просить вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10.02.2017 року відносно ОСОБА_7 змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. У резолютивні частині вироку виключити покладене на ОСОБА_7 зобов`язання не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації. В іншій вирок залишити без змін.

Не оспорюючи фактичних обставин справи, юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеності вини, вважає вказаний вирок суду незаконним та таким, що підлягає зміні в зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Покладення судом додаткових обов`язків на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, передбачених ч.2 ст. 76 КК України не є обов`язковим, а тому у разі, якщо суд прийде до висновку про необхідність застосування до особи додаткових обов`язків, він має належним чином обґрунтувати своє рішення у мотивувальній частині вироку. Суд І інстанції ухвалюючи вирок, взагалі не зазначив мотивів та необгрунтувавв своє рішення щодо застосування до ОСОБА_7 додаткового обов`язку: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженими органом пробації, чим допустив неправильне застосування закону, який не підлягав застосуванню, а саме застосував закон, який не підлягав застосуванню, що в свою чергу є підставою для зміни вироку.

Заслухавши доповідача, прокурора у кримінальному провадженні, який апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження розгляд справи проведений з дотриманням вимог ст. 22 КПК України.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, досудове слідство і судовий розгляд у ньому проведені з дотриманням вимог кримінально процесуального законодавства, спрямованого на всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення ґрунтується на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку, досліджені та оцінені судом, в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, наведені у вироку, та ніким не оспорювались.
Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані районним судом за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище та проникненням в інше приміщення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, які б давали підстави для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не встановила.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Суд І інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_7 виходив з вимог ст.ст. 50, 65 КК України, в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання та належним чином врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, обставини, які пом`якшують покарання та обставин, які його обтяжують.
Так, кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_7 відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів. Як особа, ОСОБА_7 характеризується за місцем проживання позитивно, працюючий, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття, часткове добровільне відшкодування завданої майнової шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання судом не визнано.
Апеляційні доводи прокурора колегія суддів вважає обґрунтованими, тому вирок суду першої інстанції підлягає зміні.
Так, згідно ч.1 ст.76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Положеннями ч.2 ст.76 КК України передбачено покладення додаткових обов`язків на таких осіб в тому числі і не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Однак, суд першої інстанції ухвалюючи вирок взагалі не зазначив мотивів та не обґрунтував своє рішення у мотивувальній частині вироку щодо застосування до ОСОБА_7 додаткового обов`язку: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Зазначене допущене судом першої інстанції неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, відповідно до статей 409, 413 КПК України, є безумовною підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
За вказаних обставин вимоги прокурора про зміну вироку суду стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 за обставин, викладених в апеляційній скарзі, підлягають задоволенню, оскільки допущене судом першої інстанції неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність може бути усунено шляхом зміни вироку при цьому не погіршуючи становища обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 376, 404-405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 10 лютого 2017 року стосовно ОСОБА_7 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку покладене на ОСОБА_7 зобов`язання не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді (підписи):
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2