Дата документу 21.02.2017 Справа № 554/3683/16-к
Провадження № 1-кс/554/306/2017

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2017 року м.Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю в режимі відео конференції ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,-
ВСТАНОВИВ :
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 просила скаргу задовольнити. Пояснила, що на її думку дії повинні кваліфікуватися за ч.2 ст.384 КК України; постанова не відповідає ч.2 ст.110 КПК України, оскільки в ній не вказано повністю ім`я та по-батькові слідчого; не зібрані докази, не проаналізовані покази ОСОБА_9 , ОСОБА_10 як в ході досудового розслідування, так і в судовому засіданні; слідчий не має права аналізувати рішення судів.
ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив задовольнити вимоги повністю.
Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження від 30.06.2016 року немає. Зазначив, що вже надано юридичну оцінку показам свідка та потерпілого як на досудовому розслідуванні, так і в суді, і цю оцінку дав суд. Слідчий правильно послався на рішення судів, тоді як порушенням цього кримінального провадження його спонукають давати оцінку тому, що надав суд. Мова йде про стартові покази свідка та потерпілого, а не про нові, тому слідчий не може їх перевіряти, їх перевірив та дав оцінку суд.
Статтею ст. 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Законодавець в ч. 1 ст. 2 КПК України передбачив, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Допустимість доказів визначається положеннями цього Кодексу, які були чинними на момент їх отримання.
Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.
Згідно статті 303 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до вимог ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а, також, на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Оцінивши обставини справи, суд вважає, що постанова слідчого в ОВС СВ прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 від 30.06.2016 року про закриття кримінального провадження є законною та обґрунтованою, такою, що винесена на підставі всебічного та повного дослідження всіх обставин кримінального провадження, а тому підстави для її скасування відсутні.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Доводи скарги про те, що постанова є упереджена, незаконна з багатьох підстав, фактично зводяться до загальних формулювань та не містять обґрунтування, яким чином проведення подальших (і яких) слідчих та процесуальних дій може вплинути на правильність висновку про закриття кримінального провадження за відсутністю складу злочину, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, тоді як покази свідка та потерпілої неодноразовоо перевірялись судами різних гілок, ці покази покладені в основу вироку, який набрав законної сили, та Верховний Суд України в постанові від 10.12.2015 року констатував про відсутність підстав для перегляду судових рішень щодо ОСОБА_3 . А відтак, такі посилання на незаконність досудового розслідування, юридично неспроможні.
У відповідності до досліджених матеріалів кримінального провадження, встановлено, що перевірка по даному факту проводилась в повному обсязі, з виконанням усіх необхідних перевірочних дій та було прийнято рішення про закриття кримінального провадження.
Так, зокрема, в ході досудового розслідування був допитаний ОСОБА_3 , вирішено питання в судовому порядку про тимчасовий доступ до документів у формі ознайомлення та копіювання пояснень та протоколів допиту потерпілої ОСОБА_8 і свідка ОСОБА_7 , витяги протоколів судових засідань, в ході яких були допитані останні, рішення по суті у даній справі судів першої, апеляційної, касаційної інстанцій та Верховного Суду України, які містяться в судовій справі Лубенського міськрайонного суду з розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у злочинах, передбачених ст.ст.115 ч.2 п.п.4,6, 289 ч.3, 185 ч.1 КК України.
Тому суд вважає, що усі засоби для встановлення спірних обставин було досудовим слідством повністю використано. Висновки слідчого про необхідність закриття даного кримінального провадження умотивовані на основі аналізу зібраних по справі матеріалів і доказів.
Слід також зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.
Суд приходить до висновку, що досудовим слідством однозначно доведено правові підстави для ухвалення оскаржуваного рішення, воно є обґрунтованим відповідними доказами, засоби доказування, що передбачені законом для встановлення спірних фактичних обставин, досудовим слідством вичерпані.
Керуючись ст. ст. 303,284 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1