Справа № 461/1719/17
Провадження № 1-кс/461/1517/17
УХВАЛА

09.03.2017 року м.Львів

Суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід,

в с т а н о в и в :

В провадженні слідчого судді Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_3 перебуває скарга ОСОБА_4 на бездіяльність посадових осіб прокуротури Львівської області щодо невнесення відомостей в ЄРДР.

Слідчим суддею ОСОБА_3 подано заяву про самовідвід з тих підстав, що ОСОБА_4 було подано до Національного антикорупційного бюро України заяву про вчинення нею кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.375 КК України, а також неодноразово подавав скарги щодо внесення до ЄРДР відомостей про вчинення нею кримінального правопорушення.

Пунктом 4 статті 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості. Саме на п.4 ст.75 КПК України і посилається слідчий суддя ОСОБА_3 , як на підставу для самовідводу.

Відповідно до ч.2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Сам по собі той факт, що ОСОБА_4 було подано до Національного антикорупційного бюро України заяву про вчинення слідчим суддею ОСОБА_3 кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.375 КК України, а також неодноразово подавав скарги щодо внесення до ЄРДР відомостей про вчинення нею кримінального правопорушення, не може бути підставою для усунення слідчого судді від розгляду скарги.

Разом з цим, зважаючи на те, що в даній конкретній справі слідчим суддею заявлено про можливість обставини, які можуть вплинути на об`єктивність прийнятого рішення та оцінку цього рішення сторонами по справі, з метою об`єктивності розгляду та усунення всіх сумнівів щодо неупередженості слідчого судді, будь-яких сумнівів щодо прямої чи побічної зацікавленості у результатах розгляду скарги, та з етичних міркувань, приходжу до висновку, що заяву слідчого судді ОСОБА_3 по справі про самовідвід слід задоволити.

Керуючись ст.ст.75, 81 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Заяву про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 задоволити.

Призначити по даній справі повторний автоматичний розподіл, з дотриманням положень до ст.82 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1