АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 20 червня 2017 року, апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року, щодо

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лепетиха Херсонської області, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої в АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 149, ч. 3 ст. 149 КК України, -

за участі: прокурора захисника підозрюваної ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8 та застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 червня 2017 року із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 480 000 гривень.

Згідно з ухвалою, слідчий суддя врахувавши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 декількох епізодів особливо тяжкого кримінального правопорушення проти волі, честі та гідності особи, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваної, наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваної та прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

На ухвалу слідчого судді захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, кожен окремо, в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, в якій захисник ОСОБА_5 просить застосувати щодо ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період з 20 год. 00 хв. по 08 год. 00 хв., з покладенням обов`язків, а захисник ОСОБА_6 просить застосувати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, або визначити заставу у розмірі, що становить 128 000 гривень.

Адвокати вважають ухвалу слідчого судді незаконною та необгрунтованою.

Так, в своїх апеляційних скаргах захисники посилаються на те, що слідчим суддею не враховано того, що матеріалами справи не доведено наявності ризиків, що перебуваючи на волі ОСОБА_7 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду чи буде перешкоджати своїми діями кримінальному провадженню, зокрема чинити тиск на свідків, здійснити знищення речових доказів.

На думку захисників слідчий суддя застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не врахував даних про особу підозрюваної, зокрема даних щодо стану здоров`я останньої, яка має ряд хвороб, і її стан здоров`я є нестабільним та може погіршуватись.

Також, як вважають адвокати, слідчий суддя не врахував даних про міцність соціальних зв`язків підозрюваної, її репутацію, те що ОСОБА_7 має дитину, сприяє слідству, дає показання у справі, є донором нирки, а тому перебування її в умовах СІЗО може шкідливо позначитись на її здоров`ї, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалась.

Адвокати зазначають, що слідчий суддя визначив розмір застави, який є непомірним для підозрюваної, без урахування її матеріального стану.

Разом з тим, автори апеляційних скарг стверджують, що суд необґрунтовано застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не обґрунтувавши недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, захисник ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі зазначає, що слідчий суддя прийшов до необґрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри, оскільки в клопотанні слідчого відсутні будь-які докази які б підтверджували причетність ОСОБА_7 до інкримінованого кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваної, які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи кожної апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим управлінням ГУ Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 16 листопада 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001723, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України.
11 квітня 2017 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 12 квітня 2017 року повідомлено про підозру у вербуванні, переміщенні, передачі людини, вчиненими з метою експлуатації у формі вилучення органів нирки, з використанням обману та уразливого стану особи, щодо кількох осіб, повторно, у складі організованої групи, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 149, ч. 3 ст. 149 КК України.

13 квітня 2017 року слідчий Слідчого управління ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року клопотання слідчого задоволено.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою і підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З ухвали суду вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому була допитана підозрювана, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Крім того, колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваної, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваної, зокрема можливості ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, перешкоджати своїми діями кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків, знищити документи та речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дані, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах захисники, які б унеможливлювали перебування підозрюваної ОСОБА_7 під вартою, матеріали судової справи не містять.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання її винуватою у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вона підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваної, в їх сукупності.

Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 149, ч. 3 ст. 149 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваної ОСОБА_7 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають можливість вважати, що причетність ОСОБА_10 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Доводи захисників підозрюваної, які зазначені в апеляційних скаргах щодо відсутності ризиків у даному кримінальному провадженні, які виправдовують тримання ОСОБА_7 під вартою, є необґрунтованими, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження суду першої інстанції.

Наявність даних, які характеризують особу підозрюваної ОСОБА_7 зокрема, що вона має міцні соціальні зв`язки, дитину, сприяє слідству, дає показання у справі, є донором нирки, а тому передування її в умовах СІЗО може шкідливо позначитись на її здоров`ї, до кримінальної відповідальності раніше не притягувалась, - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрювана може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисники підозрюваного просять скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

При цьому судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 182 КПК України, з урахуванням обставин справи, тяжкості злочинів, визначив заставу, що належним чином забезпечить виконання підозрюваною ОСОБА_7 покладених на неї обов`язків у випадку внесення застави, з урахуванням майнового та сімейного стану підозрюваної, інших даних про її особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. З таким твердженням слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , даних про її особу, обрав запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 176 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 квітня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури Київської області ОСОБА_8 та застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09 червня 2017 року із визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 480 000 гривень, - залишити без зміни, а апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/2432/2016 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1