АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 213/398/17 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/306/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 16 травня 2017 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001869 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків.

Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_8
представник потерпілого - ОСОБА_9
обвинувачені - ОСОБА_6 та ОСОБА_10
захисники - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвалою Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року обвинувальний акт з додатками по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, повернуто прокурору для усунення, зазначених в ухвалі порушень вимог ст.291 КПК України.
Свої доводи суд мотивував тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України , з тих підстав , що відповідно до фактичних обставин, які орган досудового слідства вважає встановленими, обвинувачені протиправно заволоділи автомобілем, який належить ОСОБА_13 . Однак, орган досудового розслідування не перевірив та не встановив, хто є дійсним власником автомобіля. Також не було встановлено чи є власником автомобіля ОСОБА_13 , або він є тільки користувачем автомобіля, який керував автомобілем на підставі довіреності. Із обвинувального акту (а.с.5), вбачається , що довіреність, яка видана на ім`я ОСОБА_13 та знаходиться в матеріалах кримінального провадження на трьох аркушах - на право керування транспортним засобом «Audi A6 2.5 TDi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , також викладена латвійською мовою. Отже, переклад документів на стадії досудового розслідування належним чином не здійснено. Слідчий СВ не перевірив належним чином та не встановив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, відповідно формулювання обвинувачення викладено без розкриття в повному обсязі об`єктивної сторони цього злочину.
Тому, суд прийшов до висновку, що під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження - обвинувачені та їх захисники не могли в повній мірі розуміти суть документу, який знаходився в матеріалах кримінального провадження та був викладений іноземною мовою, чим відповідно були порушені права останніх на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та право на захист. Окрім цього, було порушено право потерпілого на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, який зазначав, що навіть не знає скільки томів складає кримінальне провадження, йому було обіцяно слідчим про повернення автомобіля, а тому він по завершенню робочого дня підписав незаповнені бланки про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Суд також зазначає про те , що в обвинувальному акті не повно зазначено місце проживання обвинуваченого ОСОБА_14 . Крім того , реєстр матеріалів досудового розслідування не містить всіх даних , передбачених ст.109 КПК України. Зазначені недоліки в обвинувальному акті та реєстрі матеріалів досудового розслідування, на думку суду є суттєвими, та перешкоджають призначенню справи до розгляду, оскільки обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, що перешкоджатиме повному, всесторонньому та об`єктивному розгляду кримінального провадження у встановлені законом строки.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, вважає, що вона підлягає скасуванню, у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального законодавства. Прокурор не згоден з твердження суду про те, що в обвинувальному акті не викладені всі фактичні обставини кримінального правопорушення, так як прокурор вважає, що в обвинувальному акті на підставі встановлених фактичних обставин злочину викладено формулювання обвинувачення , всі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони вчиненого кримінального правопорушення.

Крім того, прокурор вказує, про необґрунтовані доводи суду, що в матеріалах кримінального провадження відсутній переклад документів, а саме те, що в обвинувальному акті є посилання на довіреність на латвійській мові , однак цей факт не відповідає дійсності, оскільки в обвинувальному акті вказано на постанову про доручення речових доказів, де було зазначено , що речовими доказами також є три аркуші на латвійській мові, однак ці аркуші ніякого відношення до автомобіля не мають .

Таким чином, суд, порушуючи вимоги кримінального процесуального законодавства, не проводивши судового розгляду та не дослідивши докази, зібрані у кримінальному провадженні, увійшов в обговорення тих питань, які не вирішуються на даному етапі кримінального провадження, а саме питань , пов`язаних з об`ємом обвинувачення , щодо предмету злочину та встановлення права потерпілого по відношенню до викраденого автомобіля. Також прокурор вважає безпідставними твердження суду про те , що було порушено право потерпілого на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування , так як відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування потерпілий був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження , про що власноруч розписався.

Також є безпідставними висновки суду , що реєстр матеріалів досудового розсування суперечить вимогам ст. 109 КПК України.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив колегію суддів задовольнити її в повному обсязі.
Представник потерпілого ОСОБА_13 ОСОБА_9 заперечував про задоволення апеляційної скарги прокурора, вважає, що слідчим були суттєво порушені права потерпілого, тому просить залишити ухвалу суду без змін.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_12 у судовому засіданні заперечували проти апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу суду без змін.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників процесу та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
При цьому обвинувачення згідно з п. 13 ч. 1 ст.3 КПК України - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд при винесені ухвали в порушення вимог ст.396,370,372 КПК України, належним чином не вирішив питання, поставлені перед судом вимогами ч.3 ст.314 КПК України та вийшов за межі наданих кримінальним процесуальним законом повноважень, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються матеріалами провадження.
Відповідно до п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України при проведенні підготовчого судового засідання, за умови, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, суд має право повернути обвинувальний акт прокурору.

Суд першої інстанції дотримався вимог ст. 314 КПК України та відповідно до вимог ст. 372 КПК України навів в ухвалі мотиви , з яких прийшов до висновку про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вимогам ст. 291 КПК України, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду на підставі цього обвинувального акту.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали підставою для повернення обвинувального акту прокурору, на думку суду, є порушення органом досудового слідства, при складанні обвинувального акту вимог ст. 291 КПК України.
Згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити в тому числі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Однак, всупереч вказаній нормі кримінального процесуального закону, слідчий СВ не перевірив належним чином та не встановив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, відповідно формулювання обвинувачення викладено без розкриття в повному обсязі об`єктивної сторони цього злочину.
Відповідно до фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті та які орган досудового слідства вважає встановленими, обвинувачені протиправно заволоділи автомобілем «Audi A6 2.5 TDi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 .
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те , що орган досудового розслідування не перевірив та не встановив, хто є дійсним власником автомобіля. Також не було встановлено чи є власником автомобіля ОСОБА_13 , або він є тільки користувачем автомобіля, який керував автомобілем на підставі довіреності.
З обвинувального акту (а.с.5), вбачається , що довіреність, яка видана на ім`я ОСОБА_13 та знаходиться в матеріалах кримінального провадження на трьох аркушах - на право керування транспортним засобом «Audi A6 2.5 TDi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , також викладена латвійською мовою. Отже, переклад документів на стадії досудового розслідування належним чином не здійснено.
При апеляційному розгляді представник потерпілого зазначив про те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на довіреність на право керування зазначеним транспортним засобом виконані латвійською мовою, офіційного перекладу цих документів слідчим не проводилось.
Колегія суддів не може прийняти до уваги доводи апеляційної скарги прокурора про те, що в обвинувальному акті вказано на постанову про визнання речовими доказами речовими доказами , де було зазначено , що речовими доказами також є три аркуші на латвійській мові, однак ці аркуші ніякого відношення до автомобіля не мають, оскільки без вчинення офіційного перекладу зазначених документів неможливо зробити висновок про те, чи мають ці аркуші паперу відношення до автомобіля, чи ні. .

Також слід визнати необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора в тій частині, що суд, порушуючи вимоги кримінального процесуального законодавства, не проводивши судового розгляду та не дослідивши докази, зібрані у кримінальному провадженні, увійшов в обговорення тих питань, які не вирішуються на даному етапі кримінального провадження, а саме питань , пов`язаних з об`ємом обвинувачення , щодо предмету злочину та встановлення права потерпілого по відношенню до викраденого автомобіля.

Як вбачається зі змісту ухвали суду ( а.кп. 61-67 ) при прийнятті рішення про повернення обвинувального акту суд першої інстанції не вдавався до оцінки доказів, які до речі навіть ще не долучені до кримінального провадження , а тільки вирішував питання про відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.
Таким чином, колегія судів приходить до висновку, що зазначені в ухвалі суду обставини можна вважати законною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки наведені в ухвалі суду обставини, які свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України порушують права як обвинувачених, так і потерпілого, а це у свою чергу суперечить ст.2 КПК України, яка визнає завданням кримінального провадження захист вказаних осіб.
Виходячи з наведених правових норм, колегія суддів робить висновок, що зазначені в ухвалі суду підстави повернення обвинувального акту прокурору відповідають вимогам чинного КПК України, а суд першої інстанції у такому випадку, не вдався до оцінки встановлення тих чи інших фактичних обставин, які встановлюються за допомогою доказів.
Інші доводи наведені в апеляційній скарзі, колегією суддів не перевіряються, у зв`язку з їх безпідставністю, оскільки єдиною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, наведеною в ухвалі є невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України .
Крім того , колегія суддів звертає увагу на істотні порушення органом досудового слідства прав потерпілого ОСОБА_13 .
Відповідно до фактичних обставин, які орган досудового слідства вважає встановленими, викладених в обвинувальному акті, обвинувачені протиправно заволоділи автомобілем «Audi A6 2.5 TDi», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_13 .
В обвинувальному акті вказано, що зазначений транспортний засіб, всі документи на даний автомобіль, а також ключі від автомобіля визнані речовими доказами ( а.кп.5).
Як зазначив при апеляційному розгляді представник потерпілого ОСОБА_9 автомобіль до теперішнього часу не було повернуто потерпілому та він зберігається в непридатних для цього умовах - на подвір`ї районного відділу поліції.
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.
Органом досудового слідства були порушені зазначені вимоги Закону, що, на думку колегії суддів , є істотним порушенням прав потерпілого ОСОБА_13 .
Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія судів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Ухвалу Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 квітня 2017 року, якою обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0001869 відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України повернуто прокурору для усунення недоліків залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4