Єдиний унікальний номер 233/3160/16-к
Номер провадження 11-кп/775/63/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2017 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області в режимі відеоконференції з Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_5 , ( далі прокурор) на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27.07.2016р., якою до

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. ЧасівЯр Бахмутського району Донецької області, та проживає в АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився с. Званівка Бахмутського району Донецької області, та проживає в АДРЕСА_1 ,

застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом,

за участі захисника ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

прокурора ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27.07.2016р., до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Відповідно до ухвали Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27.07.2016р., ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вчинили суспільно-небезпечні діяння, передбачені ст.ст. 162 ч.1, ст. 187 ч.2 КК України, при наступних обставинах.

28.05.2016р. у вечірній час ОСОБА_12 знаходився за місцем свого мешкання у АДРЕСА_1 , де розпивав спиртні напої разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_13 де разом з ними був присутній ОСОБА_11 . Під час розмови ОСОБА_12 згадав та повідомив про особисті неприязні стосунки з ОСОБА_14 , який мешкає у АДРЕСА_2 . В цей час він вирішив проникнути до житла ОСОБА_14 з метою помститися за минулі образи та провокації конфлікту, про свій намір він повідомив ОСОБА_11 та запропонував спільно реалізувати свій намір, на що останній відповів згодою.

29 травня 2016 року, приблизно о 1 годині 00 хвилин, ОСОБА_12 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_11 , реалізовуючи свій злочинний намір, прийшли до вказаного вище домоволодіння, в якому постійно проживав ОСОБА_14 . ОСОБА_11 та ОСОБА_12 достовірно було відомо, що вказане домоволодіння є житлом останнього, через хвіртку огорожі, яка не має замикаючих пристроїв, вони проникли на його територію та, перебуваючи у стані неосудності, діючи незаконно, відкрито, протиправно, через вхідні двері, без згоди власника, проникли до вказаного будинку, при цьому порушивши недоторканість житла, що належить ОСОБА_14 .

Після незаконного проникнення до житла, що належить ОСОБА_14 , ОСОБА_12 вирішив скоїти напад з метою заволодіння майном ОСОБА_14 , та він запропонував ОСОБА_11 здійснити напад на ОСОБА_14 та заволодіти його майном, на що останній відповів згодою.

Діючи негайно, ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , реалізовуючи свій спільний злочинний намір, перебуваючи у стані неосудності, вчинили напад на ОСОБА_14 , завдавши при цьому останньому численні удари руками, обухом сокири, палицями, металевим ломом та цеглиною по різних частинах тіла ОСОБА_14 , у тому числі по голові, від яких останній втратив свідомість, тобто застосували насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого.

Внаслідок дій ОСОБА_12 та ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_14 були заподіяні тілесні ушкодження, а саме множинні рубані інфіковані рани голови, правого передпліччя, правої гомілки, відкритий перелам верхньої третини правої великогомілкової кістки, закритий перелам 8-го ребра справа, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості.

Подавивши вказаними вище діями спроби потерпілого ОСОБА_14 до опору, ОСОБА_12 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 , перебуваючи у стані неосудності, із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, заволоділи майном, яке належить ОСОБА_14 , а саме мобільним телефон марки «Nokia» моделі «1800» із зарядним пристроєм вартістю 125грн., сім карткою оператора МТС вартістю 12грн.50коп.; сокирою із саморобною дерев`яною ручкою вартістю 39грн.58коп.; ліхтарем чорного кольору з сонячною батареєю вартістю 80грн.50коп.; молотком з дерев`яною ручкою вартістю 32грн.25коп.; 2 викрутками з плоским та фігурним лезом вартістю 10грн. кожна; ножівкою ручною з пластиковою ручкою вартістю 37грн.50коп.; сковорідкою чавунною діаметром близько 26см. вартістю 99грн.94коп.; блоком живлення від антени телевізора «Полька» вартістю 31грн.25коп.; каструлею емальованою, 2 кухонними ножами, фрагментом арматури, металевою кочергою, ліхтарем типу «Конагонка», які не становлять матеріальної цінності для потерпілого, а всього на загальну суму 477грн.52коп., після чого з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальний збиток на вказану суму.

ОСОБА_11 страждає помірною розумовою відсталістю без виражених поведінкових порушень (олігофренія в ступені вираженої дебільності в ред.-МКБ-9), яка позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, під час скоєння суспільно-небезпечих діяннь, передбачених ч.1 ст.162, ч.2ст.187 КК, та за своїм психічним станом на теперішній час, потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

ОСОБА_12 страждає легкою розумовою відсталістю, ускладненою психічними та поведінковими порушеннями внаслідок вживання алкоголю з шкідливими наслідками для організму (в ред.-МКБ-9 олігофренія в ступені помірної дебільності, ускладнена побутовим пияцтвом), яка позбавляла його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними, під час скоєння суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.162, ч.2ст.187 КК, та за своїм психічним станом на теперішній час потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України, у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

На зазначену ухвалу суду першої інстанції прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він:

-вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з тих підстав, що судом безпідставно кваліфіковані дії ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за ст. 187 ч.2 КК України за ознакою « вчинення розбою за попередньою змовою групою осіб», оскільки під час вчинення суспільно-небезпечного діяння вони не могли усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок хронічного душевного захворювання, а тому не є суб`єктами вказаного злочину;

-вказує, що судом при визначенні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виду примусових заходів медичного характеру, а саме госпіталізацї до психічного закладу із звичайним наглядом, враховано характер вчиненого ними суспільно-небезпечного діяння, той факт, що ОСОБА_12 вчинив суспільно-небезпечне діяння у стані алкогольного сп`яніння, а також той факт, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 застосовано до потерпілого насильство, небезпечне для його життя та здоров`я;

-прохає скасувати ухвалу суду, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом та виключити з мотивувальної частини зазначення судом ознаки «вчинення ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 суспільно небезпечного діяння за попередньою змовою», зазначивши, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 діяли спільно.

Про дату час та місце апеляційного розгляду учасники кримінального провадження були повідомлені належним чином, проте законні представники недієздатних осіб ОСОБА_15 та ОСОБА_16 не з`явились до судового засідання, надіславши клопотання про розгляд апеляційної скарги прокурора без їх участі на розсуд суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_10 , яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора та прохала її задовольнити у повному обсязі, думку захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які заперечували проти постановлення нової ухвали щодо ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 із застосуванням до них примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом та підтримали апеляційну скаргу прокурора в частині виключення з мотивувальної частини зазначення судом ознаки «вчинення ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 суспільно небезпечного діяння за попередньою змовою», дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора у повному обсязі за таких підстав.

Як видно з оскаржуваної ухвали, при встановленні судом обставин вчинення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 суспільно-небезпечного діяння без урахування стану їх неосудності судом зазначено в мотивувальній частині, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вчинили суспільно-небезпечне діяння щодо відкритого заволодіння майном ОСОБА_14 «за попередньою змовою групою осіб», що протиречить вимогам ст. ст. 18, 26 КК України, оскільки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 згідно висновків судово-психіатричних експертиз є неосудними особами, та внаслідок чого не є суб`єктами злочину, що в свою чергу унеможливлює їх співучасть у вчиненні злочину ( а.с. 88-92, 94-97).

Тому доводи апеляційної скарги прокурора про виключення з мотивувальної частини зазначення судом ознаки «вчинення ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 суспільно небезпечного діяння за попередньою змовою» є слушними та підлягають задоволенню з наведених вище підстав.

Колегія суддів приходить до висновку, що також переконливими та такими, що підлягають задоволенню, є доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом при визначенні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 виду примусових заходів медичного характеру, а саме госпіталізації до психічного закладу із звичайним наглядом, не враховані характер вчиненого ними суспільно-небезпечного діяння, те що ОСОБА_12 вчинив суспільно-небезпечне діяння у стані алкогольного сп`яніння, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 застосовано до потерпілого насильство, небезпечне для його життя та здоров`я , за таких підстав.

Судом при ухваленні рішення про застосування до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом при визначенні типу психіатричного закладу, до якого госпіталізовані неосудні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , не враховано, що характер вчиненого ними суспільно-небезпечного діяння, а саме нанесення ними потерпілому численних ударів руками в область розташування різних частин тіла та голови обухом сокири, палицями, металевим ломом, цеглиною, тобто знаряддями вчинення суспільно-небезпечного діяння, застосування яких становить підвищену небезпеку для життя та здоров`я людини, що в свою чергу призвело до заподіяння потерпілому множинних рубаних інфікованих ран голови, правого передпліччя, правої гомілки, відкритого переламу верхньої третини правої великогомілкової кістки, закритого переламу 8-ого ребра справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Також судом при ухваленні вказаного вище рішення не було враховано, що ОСОБА_12 скоїв суспільно-небезпечне діяння у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що при застосуванні судом до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом були порушені вимоги ст. 94 КК України, а саме не враховано характер, тяжкість та наслідки суспільно-небезпечного діяння вчиненого ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ступінь їх небезпечності для інших осіб, та вважає, що оскаржена ухвала підлягає скасуванню із постановленням нової ухвали, якою до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

На підставі викладеного вище та керуючись ст. 405, 407, 420 КК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_5 на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27.07.2016р., якою до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом задовольнити у повному обсязі.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27.07.2016р., скасувати в частині застосування до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 примусових заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Виключити з мотивувальної частини ухвали суду першої зазначення судом ознаки «вчинення ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 суспільно-небезпечного діяння за попередньою змовою», зазначивши, що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 діяли спільно при вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України.

В іншій частині ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27.07.2016р. залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.