справа №176/2673/16-к
провадження №1-в/176/1304/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2016 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції з приміщенням Жовтоводської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№ 26), клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання, яка надійшло від засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Нікопольського району Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, засудженого: 17.11.2009 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115 КК України до позбавлення волі 8 років, за ухвалою Жовтоводського міського суду від 04.08.2016 року на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 17.11.2009 року по 22.04.2010 року, який відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії № 26,
за участю учасників кримінального провадження: прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_4 , представника Жовтоводської ВК №26 за довіреністю ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_3 , захисника за призначенням ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 засуджений 17.11.2009 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 115 ч. 1 КК України до позбавлення волі 8 років. Початок строку відбування покарання 17.11.2009 року, кінець строку відбування покарання 11.06.2017 року.
Засуджений ОСОБА_3 в своєму клопотанні просить про його умовно-дострокове звільнити з посиланням на положення ст. 81 КК України.
В судовому засідання підтримав клопотання, вважає, що він не є загрозою для суспільства, потрібен своїй родині і заслуговує на умовно-дострокове звільнення з огляду на отримане ним заохочення.
Заслухав захисника за призначенням ОСОБА_6 представника Жовтоводської ВК №26 ОСОБА_5 , які просили прийняти рішення з урахуванням останньої характеристики на засудженого, а також, те що останній на даний час працевлаштований на виробництві установи, має одне заохочення, виходячи з поведінки засудженого, думку прокурора, який підтримав дане клопотання, вважав, що вже досягнута мета виправлення, а тому засуджений ОСОБА_3 заслуговує на умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та підстави клопотання, суд приходить до наступного.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення можливо при обов`язковій і одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.

Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким" звернув увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для вирішення питання про досягнення цілей покарання. При вирішенні головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці, потреба в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштуванні.

Пленумом Верховного Суду України також звернуто увагу на те, що сумлінне поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці це є постійна усвідомлена участь у суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи і т. і.

Висновок про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за певний час, та який безпосередньо передує розгляду подання.

Судом встановлено, що витікає і підтверджується матеріалами особової справи засудженого, характеристиками в особовій справі на засудженого, матеріалами про стягнення і заохочення, що в місцях позбавлення волі за вироком суду ОСОБА_3 знаходиться з 21.11.2009 року, з цього часу утримувався в Дніпропетровському слідчому ізоляторі, характеризувався посередньо, заохочень та стягнення не мав.

З 04.05.2011 року відбував покарання в Криворізькій ВК №80, за цей час характеризувався негативно, заохочень не мав, мав 8 стягнень протягом 2011-2014 років, у тому числі у вигляді тримання в ДІЗО, протягом 2014 року двічі був підданий стягненню за відмову від суспільно-корисної праці, а саме за відмову від прибирання території згідно графіку (а. о/с 75, 78). За характеризуючими даними в Криворізькій ВК за характером впертий та легко збудливий, через що може утворити в колективі засуджених словесну перепалку, на проводиму індивідуальну виховну роботу реагує задовільно, правильних висновків не робить, суспільну небезпеку скоєного злочину в повному обсязі не усвідомлює.

З 26.12.2014 року відбуває покарання в Жовтоводській ВК №26. Протягом часу відбування покарання в Жовтоводській ВК №26 згідно характеристик станом на 17.03.2015 р., 20.11.2015 р., 25.12.2015 р., 22.03.2016 р., 11.04.2016 р., 13.05.2016 р., 11.07.2016 р. характеризується незмінно негативно (а. о/с 113, 116, 119, 136, 147, 152, 158). Має 5 стягнень, серед яких суттєві - за самовільне полишення відділення, порушення режиму утримання, розпорядку дня, тримання заборонених речей, які є не погашені.
Обгрунтованість накладання стягнень ОСОБА_3 підтверджується матеріалами про стягнення, що зібрані та містяться в особовій справі засудженого, а також підтверджені самим засудженим в судовому засіданні.

За систематичні злісні порушення встановленого порядку відбування покарання 11.04.2016 року був поміщений до дільниці посиленого контролю, що вказує на його вперте не бажання вставати на шлях виправлення (а.с.144)
Крім того, останнє суворе стягнення від 11.04.2016 року у вигляді поміщення до дільниці посиленого контролю строком на 3 місяці за систематичні злісні порушення встановленого порядку відбування покарання накладене правами начальника колонії, що мало місце та яке засуджений ОСОБА_3 підтвердив, вказують і підтверджують його сталу негативну поведінку, а також, те що останній не змінився і не бажає стати на шлях виправлення.

Протягом всього періоду відбування покарання ОСОБА_3 згідно характеризуючих даних постійно свідомо ухилявся від праці та виконання робіт з благоустрою установи, за що нього неодноразово були накладені стягнення.
За весь період відбування покарання має лише одне заохочення, застосоване вже після звернення засудженого до суду із справжнім клопотанням.
Суд враховує, що засуджений ОСОБА_3 наприкінці тільки поточного року змінив свою поведінку на позитивну, а також те, що останній короткий проміжок часу працевлаштований на виробництві установи, про що свідчить заохочення у вигляді подяки від 20.12.2016 року за сумлінну поведінку та добросовісне відношення до праці, а також за виконання норм виробітку, яке було застосоване після звернення засудженого зі справжнім клопотання під час розгляду справи.

Але у співвідношення з поведінкою ОСОБА_3 на протязі усього періоду відбування покарання, яка була незмінно негативною, до праці не залучався, правила внутрішнього розпорядку порушував, у зв`язку з чим неодноразово був поміщений до дисциплінарного ізолятору та навіть був поміщений до дільниці посиленого контролю за систематичні злісні порушення встановленого порядку відбування покарання, у реалізації програм диференційованого виховного впливу участі не приймає та не бажає приймати, суд вважає, що така поведінка засудженого протягом всього періоду відбування покарання, не доводить достатньою мірою і не дає підстави рахувати, що ОСОБА_3 дійсно виправився, та як такий заслуговує на умовно-дострокове звільнення.
За вищезазначених обставин суд вважає хибною та необгрунтованою думку прокурора про те, що вже є досягнута мета виправлення засудженого та існують всі підстави для застосування умовно-дострокового звільнення.
Також за період відбування покарання засуджений ОСОБА_3 розглядався на адміністративних комісіях установи стосовно застосування ст. 101 КВК України 20.11.2013 р., 06.03.2015 р., 22.03.2016 р. - та відмовлено, як такому який не стає на шлях виправлення, розглядався стосовно застосування ст. 82 КК України 20.04.2015 р., 13.05.2016 р. відмовлено як такому, який не став на шлях виправлення. Відповідно до ст. 81 КК України на адміністративних комісіях розглядався 25.12.2015 року відмовлено як такому який не довів своє виправлення.
За таких обставин, оцінюючи їх в сукупності з даними про особу засудженого, який протягом всього періоду відбування покарання має 13 стягнень, п`ять з яких є не погашені, має лише одне заохочення напередодні, який є судимий та відбуває покарання за особливо тяжкий злочин проти життя особи, в той час коли умовно-дострокове звільнення особи від подальшого відбування призначеного покарання передбачає її повернення до суспільно-громадського життя, суд не приходить до висновку про однозначну поведінку засудженого, яка б свідчила про його виправлення та вважає, що умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 від покарання є передчасним та дане клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом її подачі через даний міський суд. Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя : ОСОБА_1