АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/399/17 Справа № 202/5577/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2017 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001331 від 08 червня 2016 року за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2016 року, щодо
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою-технічною освітою, не працюючий, маючого на утриманні малолітню дитину - доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-16.04.2013 року Червоногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

-04.09.2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, ст.71 КК України до 3 років та 6 місяців позбавлення волі, 04.09.2015 року звільнення по відбуттю покарання;

-12.05.2016 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_8
захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10
обвинуваченого: ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним за ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

У відповідності до ст. 71 КК України ОСОБА_6 частково приєднано до призначеного покарання не відбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2016 року, у виді одного місяця позбавлення волі, остаточно визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на два роки і один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави кошти за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 150 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 2 470 гривень 53 копійки внаслідок заподіяння матеріальної шкоди і 1000 гривень внаслідок заподіяння моральної шкоди.

Згідно вироку суду, 07 червня 2016 року близько 13 години 00 хвилин ОСОБА_6 знаходився у приміщенні «Аптеки №17» ТОВ «Тайлон», що знаходиться по пр. Слобожанський буд. №12 в м. Дніпро, та чекаючи доки зберуть лікарські засоби, які замовив обвинувачений ОСОБА_6 . На столі біля касового апарату побачив мобільний телефон марки «Lenovo А536 Black», який належить працівнику аптеки - ОСОБА_11 і в цей момент у обвинуваченого ОСОБА_6 раптово виник злочинний намір спрямований на таємне, викрадення чужого майна, дочекавшись поки ОСОБА_11 вийшла на склад за замовленими ним медикаментами, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до столу з касовим апаратом у приміщенні аптеки по пр. Слобожанський буд. №12, звідки таємно, маючи на меті корисливий мотив, повторно викрав мобільний телефон марки «Lenovo А536 Black» помістив його до кишені одягнених на ньому в той момент штанів. Розплатившись за лікарські засоби обвинувачений ОСОБА_6 разом з викраденим мобільним телефоном «Lenovo А536 Black» залишив приміщення аптеки по пр. Слобожанському, буд. №12, в м. Дніпро, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 2470 гривень 53 копійки.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та призначити йому більш м`яке покарання, або застосувати щодо нього Закон України «Про амністію».

В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що судом при призначенні покарання не враховано, що він повністю визнав свою вину, має на утриманні малолітню дитину - доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дідуся похилого віку ОСОБА_12 .

Заслухавши суддю доповідача, доводи обвинуваченого та його захисників, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого та пом`якшити призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання, застосувати вимоги ст. 69 КК України, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікація кримінального правопорушення в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому апеляційної інстанцію не перевіряються.

Перевіривши матеріали кримінального провадження , колегія суддів вважає доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі являються необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання, суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону.

Норми Особливої частини КК України мають базуватися на нормах Загальної частини КК України. Це спеціально зазначено законодавцем у ст. 65 КК України, якою встановлено загальні засади призначення покарання.

Згідно до ч.1 цієї статті суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ураховуючи ці положення закону, суд при призначенні покарання має виходити не тільки з меж караності діяння, встановлених у відповідній санкції Особливої частини КК України, а й із тих норм Загальної частини КК України, в яких регламентується цілі, система покарань,підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються інші питання, пов`язанні з призначенням покарання, здатні вплинуть на обрання судом певних йому виду і міри.

Дотримуючись наведених вимог, суд першої інстанції, обираючи обвинуваченому, покарання в межах санкції ч.2 ст. 185 КК України, врахував ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідності, але належних висновків для себе не зробив та знову вже не вперше скоїв злочин в період іспитового строку.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав визнання вини, позитивну характеристику за місцем мешкання та наявність малолітньої дитини до пом`якшуючих покарання обставин, та з урахуванням вищенаведеного, обґрунтовано призначив покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України та шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2016 року у виді одного місяця позбавлення волі, призначив остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на два роки один місяць.

Посилання обвинуваченого як на підставу, що пом`якшує покарання на наявність у нього на утриманні дідуся похилого віку та батька, що перебуває в зоні АТО, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки ці дані не підтверджується матеріалами кримінального провадження та більш відносяться до особистих даних які не можуть істотно знижувати ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим злочину.

За таких обставин, обвинувачений не навів інших переконливих не менш двох обставин, які істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину та є підставами для застосування вимог ст. 69 КК, а тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини кримінального правопорушення та призначене ОСОБА_6 , покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових правопорушень.

Доводи обвинуваченого щодо застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року колегія суддів не вважає слушними, оскільки враховуючи, що Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року набрав чинності 19.04.2014 року, застосувати його положення до засудженого ОСОБА_6 неможливо, оскільки відповідно до матеріалів кримінального провадження він вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 185 КК України після набрання чинності цим Законом, а саме - 07.06.2016 року. Обвинувачений не послався в своїй апеляційній скарзі, вимоги якого закону « Про амністію» він просить застосувати,однак протягом 2015-2017 року в Україні Закон « Про амністію» не приймався, тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а обвинуваченим, який знаходиться під вартою з моменту отримання ним копії ухвали.

Судді апеляційного суду:
----------------------- ----------------------- ----------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4