Справа № 130/120/17
Провадження №11-сс/772/69/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5

розглянув «02» лютого 2017 року у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання слідчого Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 , громадянина України,
раніше не судимого:
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 днів, з дня затримання 20.01.2017 року о 04.25 год.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_8
за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21.01.2017 року, -
В С Т А Н О В И В:
До Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області звернувся старший слідчий Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 , за погодженням у встановленому порядку з прокурором Жмеринської місцевої прокуратори ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .
Клопотання мотивовано тим, що Жмеринським відділом поліції ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000048 від 20.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Згідно клопотання, 20.07.2017 року близько 03 години 40 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись по вул. Щорса в м. Жмеринка, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи мету на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, діючи умисно, шляхом зриву замка вхідних дверей, проник до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_10 , де увійшов до однієї з кімнат та почав шукати цінні речі для власної наживи. У цей час власниця будинку, яка відпочивала у сусідній кімнаті, прокинулась та виявила дії ОСОБА_11 , який, усвідомлюючи це, вчинив напад на ОСОБА_10 та застосував до неї насильство, що виразилося у нанесенні останній численних ударів кулаками в область голови, висловлюючи при цьому погрози фізичною розправою на її адресу, зірвав з шиї потерпілої срібні ланцюжок із хрестиком, та запитуючи у ОСОБА_10 про наявність у будинку грошей, пішов до іншої кімнати. Скориставшись відсутністю нападника, ОСОБА_10 залишила належний їй будинок, а ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 500 грн.
20.01.2017 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 ставить питання про зміну ухвали слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21.01.2017 року, в частині зміни запобіжного заходу. Постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді на домашнього арешту.
Свої вимоги захист мотивував тим, що судом першої інстанції не встановлені докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, не наведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які б слугували підставою для затримання його підзахисного та не надав оцінки можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів. Судом першої станції не взято до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 має постійне місце проживання, раніше не судимий, та на його утриманні знаходиться дружина та неповнолітні діти.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, яка вважає ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_7 законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження, суд вважає, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
Відповідно до приписів ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 N 4 взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Висновки суду про доцільність обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту є обґрунтованими.
При розгляді подання слідчого суд дотримався положень ст. ст.177, 178, 183 КПК України щодо обставин, підстав, мети та порядку обрання запобіжного заходу.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
Слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Приймаючи рішення, щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд взяв до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 не має судимості, не перебуває на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра, має постійне місце проживання, при цьому зазначив, що на сьогоднішній день проживає без реєстрації та характеризується негативно, не проживає із сім`єю та не здійснив державної реєстрації щодо неповнолітніх дітей, також не має стабільного та законного джерела доходів, а тому буде намагатися ухилитися від слідства та суду та вчиняти інші умисні кримінальні правопорушення.

Крім того, суд першої інстанції належним чином мотивував його тяжкістю умисного злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років із конфіскацією майна, злочин скоєно в стані алкогольного сп`яніння, буде намагатися ухилитися від слідства та суду.

Апеляційний суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено існування ризиків, які є підставою для застосування строку тримання під вартою ОСОБА_7 , а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив клопотання. Зазначене спростовує твердження захисника адвоката про недоведеність прокурором заявлених у клопотанні ризиків.
Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про обрання ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу, перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, а тому висновок відповідає положенням ст. ч. 2 п.6 183 КПК України, а тому підстав для скасування ухвали, суд не вбачає.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 406, 407, 419, 422 КПК України, суд, -
Постановив :
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 21.01.2017 року, якою обрано запобіжний захід ОСОБА_7 , тримання під вартою строком 60 днів залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом: