Дата документу Справа № 314/7228/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/299/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/7228/16-к Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у провадженні ОСОБА_7 та за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 листопада 2016 року, якою
відмовлено в задоволенні подання Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20)відносно засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Відродження, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 18.12.2012 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки.
Згідно зі змістом судового рішення, до суду надійшло подання начальника виправної колонії про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням обмеження волі засудженому ОСОБА_8 .

04.11.2014 року ОСОБА_8 був засуджений вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ст.ст. 121 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22.04.2015 року ст.70 ч.4 КК України змінена на ст.71 ч.1 КК України, в решті вирок залишено без змін. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.04.2016 року на підставі ст. 72 ч.5 КК України зараховано в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 10.04.2014 року по 22.04.2014 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.Початок строку: 10.04.2014 року. Кінець строку: 28.04.2020 року. 1/2 - 13.10.2016р.

За час відбування покарання у Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував мав 1 стягнення накладене правами начальника відділення СПС, яке виражалось у порушенні розпорядку дня. Стягнення погашене у встановленому законом порядку. Внаслідок проведеної роботи засуджений якісно змінив свою поведінку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці 1 раз заохочувався правами начальника установи та 1 раз правами начальника відділення СПС. Працевлаштований на виробництві установи вантажником в цеху № 3. Також засуджений бере участь в організації виховних заходів, займається самоосвітою, входить до складу фізкультурно-спортивної секції самодіяльних організацій.

Оскільки злочин за даним вироком вчинений в період іспитового строку за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 18.12.2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України є більш тяжким порівняно з попереднім злочином та направлений на порушення інших об`єктів охоронюваних кримінальним законодавством правовідносин, суд першої інстанції дійшов висновку про стійку направленість щодо вчинення кримінальних правопорушень в особистості засудженого. Поведінка засудженого, за період відбування з 20.05.2015 року за наявності одного стягнення, відсотку виконання норм виробітку не більше 10 відсотків не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення. Наявність трьох заохочень на переконання суду, не може свідчити про те, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки заохочення винесені протягом короткого строку безпосередньо перед настанням пільги за ст. 82 КК України, що свідчить про початок позитивних змін в особистості засудженого. Однак при цьому не доводять того, що засуджений свідомо, самостійно став на шлях виправлення, метою якого є досягнення самокерованої правослухняної поведінки, а не реалізація пільги за ст. 82 КК України.

На підставі викладеного, враховуючи, що метою покарання є виправлення засудженого, тобто досягнення стану самокерованої правослухняної поведінки, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення подання.

В апеляційній скарзі прокурора, який брав участь у провадженні ОСОБА_7 вказує, що ухвала судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.11.2016 року про відмову у задоволенні подання Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) щодо застосування до засудженого ОСОБА_8 заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким (обмеження волі), винесена незаконно, необґрунтовано та невмотивовано і підлягає скасуванню. Суддею при прийнятті рішення не враховані вимоги п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року, згідно якого, судовий розгляд питання заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, у зв`язку з цим суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання по суті внесеного подання, а також повинні ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, додержання вимог встановленого режиму, участь у самодіяльних організаціях, наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці тощо.

Згідно характеристики, довідки про заохочення та стягнення, довідки про працевлаштування та інших вбачається, що засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання у Вільнянській ВК №20 УДПтСУ в Запорізькій області з 20.05.2015 року. За час відбування покарання засуджений має 3 заохочення та 1 стягнення, яке погашене у встановленому законом порядку. З червня 2015 року по даний час працевлаштований на підприємстві установи в цеху №3, бере участь: в організації виховних заходів, реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, у роботі самодіяльних організацій, фізкультурно-спортивній секції. Таким чином характеризується у цілому позитивно.

На підставі вищевикладеного прокурор ОСОБА_7 , який брав участь у провадженні просить скасувати ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.11.2016 року та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити подання Вільнянської ВК №20 УДПтСУ в Запорізькій області щодо застосування до засудженого ОСОБА_8 заохочувальної норми, передбаченої ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким (обмеження волі).

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 зазначає, що ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.11.2016 року відмовлено в застосуванні до нього обмеження волі. Засуджений вважає таке рішення несправедливим та необґрунтованим, враховуючи, що він сумлінно працює, сумлінно себе поводить, щиро розкаюється у скоєному злочині, не має діючих стягнень.
Враховуючи викладене, просить скасувати ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.11.2016 року про відмову в застосуванні до нього ст. 82 КК України та застосувати до нього заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у вигляді обмеження волі.
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; прокурора, який доводи апеляційної скарги підтримав і просив постановити свою ухвалу про заміну покарання більш м`яким, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора ОСОБА_7 , який брав участь у провадженні, і засудженого ОСОБА_8 підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Висновок суду першої інстанції про недоведеність свідомого і самостійного обрання засудженим ОСОБА_8 шляху виправлення з метою досягнення самокерованої правослухняної поведінки, а не лише досягнення реалізації наданих законом пільг, вбачається таким, що страждає на однобічність і упередженість, оскільки він ґрунтується на штучно створених, а не реальних обставинах. Так, зміст подання, численні характеристики і довідки, додані до матеріалів провадження, мають посилання на те, що ОСОБА_8 характеризується позитивно, бере участь в організації виховних заходів, реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, у роботі самодіяльних організацій, фізкультурно-спортивній секції, прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, займається самоосвітою, сумлінно виконує роботи без оплати праці по благоустрою колонії. Тим не менш, суд першої інстанції цим характеризуючим даним не дав жодної оцінки, а віддав перевагу наявності одного стягнення, яке за вимогами закону є погашеним, а також даним про низьку норму виробітки. На думку колегії суддів такий підхід суду першої інстанції суперечить змісту Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року, згідно якого, судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.
На підставі зазначених мотивів суд апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції скасувати і постановити свою ухвалу, якою поданняВільнянської виправної колонії задовольнити і замінити ОСОБА_8 невідбуту частину позбавлення волі на обмеження волі.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційні скарги прокурора, який брав участь у провадженні ОСОБА_7 і засудженого ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 листопада 2016 року щодо відмови в задоволенні подання Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) відносно засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням обмеженням волі, скасувати.

Подання Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням обмеженням волі задовольнити. Відповідно до вимог ст. 82 КК України замінити невідбуту частину покарання засудженому ОСОБА_8 з позбавлення волі на обмеження волі.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4