справа №619/1989/17
провадження №1-кп/619/298/17
ВИРОК
іменем України
16 серпня 2017 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченої - ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Астраханка Астраханського району Акмолінської області, РФ, громадянки України, розлученої, маючої на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючої, з середньо-спеціальною освітою,
зареєстрованої за адресою: Харківська область Красноградський район с. Вільне, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,-
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України,
ОСОБА_4 , маючи умисел, направлений на завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину та перешкоджання нормальної діяльності органів досудового слідства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, 18.05.2017, будучи належним чином попередженою про кримінальну відповідальність згідно ст.383 КК України за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, реалізуючи свій умисел, звернулася до працівників поліції Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області з заявою про те, що 18.05.2017 в період часу з 10 год. 00 хв. по 15 год. 00 хв., невідома особа здійснила крадіжку грошей та золотих виробів з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає остання. Як було встановлено в ході досудового розслідування, ОСОБА_4 не мала вказаних в заяві грошей та золотих виробів, тобто остання навмисно та неправдиво повідомила співробітникам поліції відомості, які не відповідають дійсності про скоєння відносно її майна кримінального правопорушення.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася, підтвердила факт і обставини вчинення злочинів, так, як це зазначено вище.
Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч.4 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням доказів, які характеризують її особу.
Вина обвинуваченої ОСОБА_4 у скоєнні вище зазначених злочинів доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченою не оспорюються.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 , які виразилися в завідомо неправдивому повідомленні органу досудового розслідування про вчинення злочину, суд кваліфікує за ч.1 ст.383 КК України.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 , які виразилися в завідомо неправдивому показанні потерпілого, суд кваліфікує за ч.1 ст.384 КК України.
При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 суд враховує щире каяття, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 66 КК України визнається обставиною, яка пом`якшує її покарання.
Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, має на утриманні доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, які являються злочинами невеликої тяжкості, наслідки, що настали, дані про особу винної та обставину, що пом`якшує покарання, при цьому, призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи яка вчинила злочин та попередження нових злочинів.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Крім того, судом враховується досудова доповідь, складена Дергачівським міськрайонним відділом з питань пробації, згідно висновку якої зважаючи на те, що загальний рівень ризику вчиненого кримінального правопорушення є середнім, правопорушення скоєно вперше та ризик небезпеки для суспільства зі сторони обвинуваченої оцінюється як низький, відповідно до обвинуваченої можна застосувати такий вид інтервенції як: покарання не пов`язане з позбавленням волі. До обвинуваченої можна застосовувати такі заходи підтримки та допомоги як: допомога у офіційному працевлаштуванні, проведення профілактичної роботи щодо недопущення скоєння правопорушень та наслідки протиправної поведінки, за умови реалізації яких можливо досягнути право слухняної поведінки без застосування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.
За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.383 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті та за ч.1 ст.384 КК України у виді арешту в межах санкції частини цієї статті.
При вирішенні питання про те, який із передбачених ч.1 ст.70 КК України принципів необхідно застосувати ОСОБА_4 при призначенні покарання за сукупністю злочинів, суд, крім даних про особу винної та обставин, які пом`якшують покарання, враховує число злочинів, які входять у сукупність, форму вини і мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків.
Таким чином, суд дійшов висновку про застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Враховуючи тяжкість злочинів, особу винної, яка має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутність тяжких наслідків вчинених злочинів та відсутність обставин, які б обтяжували покарання, ставлення винної до скоєного, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період випробувального терміну суд покладає на неї обов`язки, передбачені ч.1, п.2 ч.2 ст. 76 КК України, які вважає необхідними та достатніми для її виправлення.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.383 та ч.1 ст.384 КК України та призначити їй покарання:
-за ч.1 ст. 383 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;
-за ч.1 ст.384 КК України у виді 3 (трьох) місяців арешту.
На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_4 визначити
остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового терміну в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
У відповідності зі ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1