Справа № 755/2641/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального правопорушення внесеного до ЄРДР за № 0001768 від 08.02.2016 года за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України,-

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_8 , звернувся до суду з зазначеним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити

Враховуючи те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 07.02.2016 близько 23.00 год. АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вживали алкогольні напої.

Приблизно о 23:35 год. ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вийшли в одну з кімнат вказаної квартири. Під час перебування у вказаній кімнаті, з невстановлених на даний час досудовим розслідуванням причин, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , за допомогою господарського ножа умисно почергово наніс останнімпо одному удару ножем в область тулубу. Після цього, ОСОБА_4 залишив приміщення квартири АДРЕСА_2 та побіг у невідомому напрямку.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_9 спричинено тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення лівої нагрудної клітки з пошкодженням діафрагми, лівої нирки та селезінки, а потерпілому ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення зліва, з пошкодженням діафрагми.

З отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 доставлено до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги та поміщено на стаціонарне лікування.

Адвокат заперечував проти задоволення даного клопотання, враховуючи його невмотивованість та безпідставність, зазначивши, що викладені у клопотанні ризики не відповідають дійсності та особі підозрюваного, просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід не пов"язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний підтримав думку адвоката, просив суд відмовити у задоволенні даного клопотання враховуючи, що всі докази у кримінальному провадженні ґрунтуються на припущеннях, зазначені у клопотанні ризики не відповідають дійсності.

Суд, заслухавши думку слідчого, прокурора, адвоката, підозрюваного, дослідивши надані матеріали, приходить до наступного.

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КПК України.

08 02 2016 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

При цьому, слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX). Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 219, заява № 42310/04).

Аналогічні висновки ЄСПЛ викладено і у п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року та випливають з ч. 3 ст. 17 КПК України.

З рішення ЄСПЛ від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п. 32, Series А, № 182 убачається, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому, слідчий суддя дослідивши, матеріали клопотання, долучені до нього документи та безпосередньо саме кримінальне провадження в оригіналі, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити правопорушення, прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, та отримані у порядку встановленому Кримінально процесуальним Кодексом України.

Крім того, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

В судовому засіданні встановлено, що строк тримання під вартою підозрюваного закінчується, однак, на даний час, в зазначений строк неможливо закінчити досудове розслідування, оскільки у кримінальному провадженні необхідно провести ще ряд слідчих дій, зокрема: отримати та проаналізувати висновки експертиз; повідомити підозрюваного про закінчення досудового розслідування; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Вказані обставини, які, на даний час, унеможливлюють закінчення досудового розслідування, до закінчення строку дії попередньої ухвали, суд визнає обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим та підтверджуються наявними матеріалами.

Разом з тим, відповідно до ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09.02.2016 року, ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, при цьому слідчим суддею було враховано ризики передбачені ст. 177 КПК України та взято до уваги, усі без виключення доводи сторони захисту, що були зазначені ними, в даному судовому засіданні, в повному обсязі та надано їм відповідну оцінку.

В даному судовому засіданні, стороною захисту, у супереч положень ст. 132 КПК України, не надано до суду жодних належним та допустимих доказів, які б свідчили про те, що встановлені слідчим суддею ризики при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час, втратили свою актуальність, а особа підозрюваного перестала бути суспільно небезпечною.

В свою чергу, мотиви наведені стороною обвинувачення дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, будучи підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжких злочинів, за який передбачене покарання тільки у виді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування, іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, зокрема шляхом впливу на свідків, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Однак, слідчий суддя вважає не обґрунтованою позицію органу досудового розслідування про наявність ризику визначеного ст. 177 КПК України у виді забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки даний факт не є підставою для запобіжного заходу, а являється його безпосередньою метою.

За таких обставин, слідчий суддя, враховує той факт, що вчинене підозрюваним кримінальне правопорушення має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, враховуючи що зазначений злочин направлений проти життя людини та є одним з найбільш тяжких злочином проти особи, суспільна небезпека якого полягає в тому, що при його вчиненні відбувається посягання на життя людини, яке є найвищою соціальною цінністю і найважливішим особистим благом, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та низки об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає за доцільне, з урахуванням виключних обставин, клопотання слідчого задовольнити.

Крім того, задовольняючи клопотання слідчого про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує положення ч. 4 ст. 183 КПК України та не убачає підстав для визначення застави.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 1-2, 7-29, 131-132, 176-178, 183, 184, 193, 194, 199, 309, 372-376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :
Клопотання - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 3-х місяців, а саме до 06.05.2016 року та тримати під вартою в Київському слідчому ізоляторі Державної пенітенціарної служби України.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала слідчого судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення. Слідчий суддя: