11-кп/775/151/2017(м)
263/4736/16-к

Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України Суддя 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах та

справах про адміністративні правопорушення

Апеляційного суду Донецької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000845 від 04.03.2016 року за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26.12.2016 року, яким ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свердловська, м. Червонопартизанськ Луганської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою; АДРЕСА_1 , визнано винним за ч.2 ст.185 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, відповідно до ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового складання не відбутого покарання за попереднім вироком Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області за ч.3 ст.185 КК України, остаточно призначено покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі;

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Леспе Железенського району Павлодарської області, Казахстан, особи без громадянства, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним за ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 4 місяці, відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м.Маріуполя від 20.04.2016 року у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі, більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 4 місяці, -

В С Т А Н О В И Л А :

Відповідно до вироку суду, 04.03.2016 року, приблизно о 13.00 год., ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб з раніше знайомим ОСОБА_9 , знаходячись в приміщенні кімнати АДРЕСА_3 , повторно, шляхом вільного доступу, таємно, викрали майно, що належить ОСОБА_11 , спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 3500 гривень.

Не погодившись з судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_8 та захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просять вирок суду щодо їх підзахисних скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, оскільки вони не викрадали майно потерпілого, а ОСОБА_12 продав його за проханням дружини останнього.

На обгрунтування апеляційних вимог зазначають, що при постановлені вироку суд першої інстанції переплутав прізвища обвинувачених, що в подальшому призвело до неправильного вирішення справи та до неправильних висновків щодо винності їх підзахисних, в результаті чого з вироку незрозуміло, про кого в дійсності йдеться при викладенні обставин скоєння кримінального правопорушення в формулюванні обвинувачення, яке визнане судом доведеним, та в яких саме діях обвинувачується ОСОБА_9 , а в яких ОСОБА_10 .

Також вказують, що суд не надав правової оцінки показанням потерпілого, які він надав у судовому засіданні, оскільки останній не був свідком події, дізнався про скоєне з телефонної розмови від дружини ОСОБА_13 , яка на той час зловживала спиртними напоями та особисто просила ОСОБА_10 продати антену і шуруповерт, оскільки сама не у змозі була це зробити у зв`язку з хворобою, та на виручені гроші купити їй спиртні напої, а коли гроші їй ОСОБА_10 не приніс, відчула себе ошуканою і оговорила ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . Свідка ОСОБА_13 суд не допитав у зв`язку з її смертю.

Вважають, що суд першої інстанції поклав в основу обвинувального вироку недопустимі докази, оскільки факт того, що свідку ОСОБА_14 продали супутникову антену та шуруповерт ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не вказує на їх причетність до скоєння крадіжки.

Прокурор Маріупольської місцевої прокуратури ОСОБА_15 надала заперечення на апеляційні скарги захисників, в яких просить законний та обгрунтований вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення, вважає апеляційні вимоги захисників безпідставними, оскільки в матеріалах кримінального провадження наявна ухвала Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26.12.2016 року про виправлення описки щодо плутанини з прізвищами обвинувачених, яка не оскаржувалась учасниками судового провадження. Вина обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених та їх захисників, які підтримали свої апеляційні доводи, прокурора, яка просила залишити апеляційні скарги захисників обвинувачених без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з вироку суду першої інстанції, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнано винними у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вину свою не визнали та наполягали на тому, що вони не вчиняли інкримінованого кримінального правопорушення, ОСОБА_10 стверджував, що на прохання дружини потерпілого ОСОБА_16 відніс речі на ринок та продав, визнає, що гроші не віддав ОСОБА_13 .

В апеляційних скаргах захисники обвинувачених оскаржують факт вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, оскільки вони не викрадали у потерпілого речі, а дружина потерпілого сама їм віддала супутникову антену та шуруповерт для продажу, з метою придбати для неї спиртні напої за ці гроші.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Незважаючи на невизнання обвинуваченими своєї вини в інкримінованому їм кримінальному правопорушенні, висновки суду про доведеність їх вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за яке вони засуджені, за обставин та в обсязі, встановленому в судовому засіданні та наведеному в мотивувальній частині вироку, є обґрунтованими та підтверджуються сукупністю досліджених в судовому засіданні узгоджених між собою, стосовних, допустимих, достовірних та достатніх доказів.

Суд першої інстанції перевіряв в судовому засіданні доводи обвинувачених, у тому числі і зазначені в апеляційних скаргах захисників, які свого підтвердження не знайшли.

Вони спростовуються матеріалами справи та добутими по кримінальному провадженню доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який наполягав, що обвинувачені прийшли до його дружини ОСОБА_13 у гості, коли він був на роботі, з собою у ОСОБА_9 була велика сумка, разом вони виходили покурити в іншу кімнату, потім ОСОБА_9 , а за ним ОСОБА_12 вийшли в туалет та не повернулись, після чого дружина виявила крадіжку супутникового ресиверу та шуруповерту, про що його повідомила по телефону;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який підтвердив, що він дійсно придбав супутниковий ресивер та шуруповерт у двох хлопців, яких впізнав як ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які продавали йому вказані речі, стверджуючі при цьому, що вони належать саме їм;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 11.04.2016 за участю ОСОБА_10 , в ході проведення якого обвинувачений ОСОБА_10 у присутності двох понятих виклав обставини вчинення ним та ОСОБА_9 вказаного кримінального правопорушення, а саме як вони з ОСОБА_9 скоїли крадіжку майна його знайомого ОСОБА_17 , який мешкає у кімнаті АДРЕСА_3 , що зафіксовано у протоколі проведення слідчого експерименту від 11.04.2016р. (а/п 96-102).

- речовими доказами та документами, дослідженими судом першої інстанції.

Судом першої інстанції перевірено у встановленому порядку заяви ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про застосування до них під час досудового слідства незаконних методів, внаслідок яких вони себе обмовили (а/п 205).

З даного приводу 27.12.2016р. прокуратурою Донецької області винесена постанова про закриття кримінального провадження за заявою ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у зв`язку з відсутністю в діяннях працівників Центрального ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України. Наведена постанова є чинною.

Апеляційні доводи про те, що суд безпідставно поклав в основу обвинувачення показання потерпілого ОСОБА_11 , який не був свідком злочину, про події йому стало відомо зі слів ОСОБА_13 , не є слушними, оскільки відповідно до змісту ст. 97 КПК України показання потерпілого ОСОБА_11 зі слів свідка ОСОБА_13 є допустимим доказом, у зв`язку зі смертю ОСОБА_13 , також ці показання підтверджуються іншими доказами, а саме заявою потерпілого ОСОБА_11 , з якої вбачається, що саме 04.03.2016р. він звернувся до поліції з повідомленням про викрадення у нього супутникового ресивера малознайомим хлопцем на ім`я ОСОБА_18 , протоколом проведення слідчого експерименту від 11.04.2016 за участю ОСОБА_10 .

Крім того, захистом на доведення недостовірності показань свідка ОСОБА_13 не надано жодного підтвердження, згідно вимог ст. 96 КПК України.

Таким чином, показання потерпілого ОСОБА_11 узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом, є допустимим доказом, обґрунтовано судом першої інстанції покладено в основу обвинувачення, вказані показання повністю спростовують доводи обвинувачених про те, що вони не викрадали речей у потерпілого.

Апеляційні доводи про те, що при постановлені вироку суд першої інстанції переплутав прізвища обвинувачених, що в подальшому призвело до неправильного вирішення справи та до неправильних висновків щодо їх винності є безпідставними, оскільки ухвалою Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26.12.2016 року виправлено описки щодо плутанини з прізвищами обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , вказана описка не вплинула на правильність висновків суду щодо винуватості обвинувачених.

Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить апеляційних підстав для скасування вироку суду першої інстанції та задоволення апеляційних скарг захисників обвинувачених. Судом першої інстанції матеріальний закон застосований правильно, апеляційних підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись статями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 26.12.2016 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4