В И Р О К
іменем України
"28" лютого 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження ЄРДР № 0015518 від 09.11.2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Коропець, Монастириського району, Тернопільської області, громадянина України, українця, з базовою вищою освітою, холостого, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, -
в с т а н о в и в:
Суд визнав доказаним, що ОСОБА_6 09 листопада 2016 року приблизно о 13:00 годині, проходячи повз ділянку АДРЕСА_2 , побачив вікно у будинку на даній ділянці, яке веде до підвального приміщення будівлі. У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 тимчасово не мав постійного місця мешкання у м. Києві, тривалий час знаходився на вулиці і замерз, у нього виник умисел проникнути до підвального приміщення даного будинку для того, щоб погрітись. Реалізуючи свій намір, ОСОБА_6 зайшов на територію даного домоволодіння та, знайшовши поруч шматок металевої арматури, розбив вікно та проник до підвального приміщення будинку АДРЕСА_2 , де перебував приблизно протягом 20 хвилин, чим порушив встановлений законом порядок проникнення до приміщення, яке належить на праві власності ОСОБА_5 .
Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 винним себе за ч. 1 ст. 162 КК України визнав повністю, дав покази про обставини скоєння кримінального правопорушення.
Так, ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що дійсно 09.11.2016 року приблизно о 13:00 годині на території садівничого товариства розбив вікно та через нього проник до підвалу будинку, що належить потерпілому ОСОБА_5 , оскільки хотів перечекати негоду.
Покази обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів щодо особи обвинуваченого.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показами, щирим каяттям у скоєному.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 162 КК України, так як він своїми умисними діями незаконно проник до іншого володіння особи.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, є учасником бойових дій в зоні АТО та має пільги, встановлені законодавством України.
Пом`якшуючою покарання обставиною відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає щире каяття в скоєному та визнання ним своєї вини.
Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.
При визначенні міри покарання обвинуваченому суд, з врахуванням його особи, вважає за вірне обрати ОСОБА_6 міру покарання у виді штрафу, що буде достатнім для його виправлення та перевиховання.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 відмовляється від цивільного позову, просить закрити провадження в цій частині відносно ОСОБА_6 .
Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в дохід держави, що на день постановлення вироку становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_6 , до вступу вироку у законну силу, залишити у вигляді особистого зобов`язання.
Провадження за цивільним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди закрити.
Речові докази:
- два сліди структури матеріалу, що приєднані до матеріалів кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження;
- бензотример марки Viper та чохол чорного кольору з приладдям для шашлику, що передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_5 , - залишити у його власності;
- металеву арматуру та рукавички, що передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві, - повернути у власність ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Суддя: