Ухвала іменем україни 14 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 07 березня 2017 року щодо ОСОБА_5 ,

встановила:
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 червня 2017 року касаційну скаргу потерпілої залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам ст.427 КПК України та надано п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали на усунення недоліків.
У межах строку, наданого на усунення недоліків, потерпіла ОСОБА_4 надіслала повторну касаційну скаргу на усунення недоліків та порушує питання про перевірку зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Разом з тим, зазначені в ухвалі суду від 06 червня 2017 року недоліки потерпілою не усунуті.
Так, відповідно до ч.1 ст.438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст.412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст.413 КПК України), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст.414 КПК України), даний перелік є вичерпним.
Пунктом 4 частини 2 статті 427 КПК України передбачено, що, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність чи необґрунтованість судового рішення, скаржник має вказати конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, з обґрунтуванням своїх вимог.
Відповідно до ч.1 ст.433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як вбачається з касаційної скарги, вказаних вище вимог закону повторно не виконано, оскільки, посилаючись на незаконність судових рішень через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, потерпіла повторно наводить доводи, які стосуються неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження і оцінки доказів, що не узгоджується з положеннями ст.ст.438, 433 КПК України.

Крім того, конкретного обґрунтування щодо того, у чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду з огляду на вимоги ст.438 КПК України, касаційна скарга повторно не містить.
Згідно з вимогами п.1 ч.3 ст.429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що оскільки недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, потерпіла не усунула в установлений строк, касаційна скарга підлягає поверненню.

Враховуючи викладене та керуючись ч.3 ст.429 КПК України, колегія суддів
ухвалила:

Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 липня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 07 березня 2017 року щодо ОСОБА_5 - повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3