Справа № 357/8742/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/819/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 06.07.2017

УХВАЛА
Іменем України
06 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2017 року, якою направлено засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз:

- 17.07.2015р. вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки

для відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2015 року.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

21 квітня 2017 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло подання начальника Білоцерківського міськрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання. Подання мотивоване тим що, із засудженим ОСОБА_7 належним чином проводилась профілактична робота, але міри виховного впливу позитивного результату не дали, останній є особою, неодноразово засудженою до покарань, пов`язаних з позбавленням волі, проте нехтує виконанням обов`язків, покладених на нього судом, не з`являється на реєстрацію до Білоцерківського МРВ з питань пробації та ухиляється від відбування покарання, а також від контролю за його поведінкою, чим довів своє небажання стати на шлях виправлення.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2017 року вищевказане подання задоволено та направлено засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2015 року.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2017 року скасувати, з`ясувати обставини справи, усунути усі суперечності, які мають місце у матеріалах подання та пом`якшити або скасувати та змінити покарання на більш м`яке, не пов`язане з позбавленням волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що згідно висновків проведення первинних розшукових заходів Білоцерківським МРВ КВІ вказано, що він самовільно змінив місце проживання на АДРЕСА_2 , але ця інформація є суперечливою, оскільки згідно довідки Суходільського сільського голови від 25.01.2017р. він постійно проживає в АДРЕСА_1 , з матір`ю, також це підтверджується поясненнями ОСОБА_8 від 25.01.2017р., яка вказала, що він являється батьком її дитини, був її співмешканцем та з 01 січня 2017 року до неї не з`являвся, апелянт зазначає, що остання проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, в ході проведення розшукових заходів 25.01.2017р. було опитано його матір, котра пояснила що він весь час перебував у дома ( АДРЕСА_1 ).

Крім того, апелянт вказав, що він дійсно не з`являвся на реєстрацію, тому що так склалися обставини, його дитина захворіла і він був змушений допомагати з лікуванням та доглядом за нею.

Апелянт зазначив, що він позитивно характеризується Суходільським сільським головою, не покидав свого місця проживання, не збирався уникнути покарання та жалкує що так склалися дані обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, котра апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 не підтримала та просила ухвалу суду залишити без зімни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Зокрема, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання, якщо він не виконує покладені на нього обов`язки.
Так, колегією суддів встановлено, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2015 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

У відповідності до ст. 76 КК України на ОСОБА_7 були покладені наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
У той же час, із наявних в особовій справі документів вбачається, що відповідно до розпорядження Білоцерківського міськрайонного суду Київської області вищевказаний вирок 02 вересня 2015 року надійшов до Білоцерківського МРВ на виконання.

07 жовтня 2015 року ОСОБА_7 належним чином був роз`яснений порядок відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та обов`язки, що поклав на нього суд, про що відібрана підписка. Постановою, затвердженою заступником начальника Білоцерківського МВКВІ ОСОБА_7 встановлений день явки на реєстрацію останній вівторок кожного місяця. Цього ж дня, ОСОБА_7 належним чином були роз`яснені правові наслідки ухилення від відбування покарання та невиконання обов`язків.
Проте, 24 листопада 2015 року ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію до Білоцерківського МВКВІ без поважних причин, в результаті чого останньому 29 грудня 2015 року винесено офіційне застереження у вигляді письмового попередження та постановою, затвердженою заступником начальника Білоцерківського МВКВІ від 29 грудня 2015 року засудженому ОСОБА_7 збільшено кількість днів явки на реєстрацію до двох разів, у другий та останній вівторок щомісячно.
Однак, не зважаючи на попередження, 29 листопада 2016 року, 13 грудня 2016 року, 27 грудня 2016 року та 10 січня 2017 року ОСОБА_7 знову не з`явився на реєстрацію до Білоцерківського МВКВІ, за викликами 06 грудня 2016 року, 13 грудня 2016 року, 21 грудня 2016 року та 04 січня 2017 року також не з`являвся.
З приводу неявки до Білоцерківського МВКВІ ОСОБА_7 в поясненні від 28 грудня 2016 року, підтвердив, що не з`являвся на реєстрацію, однак причини не повідомив.
Крім того, засуджений ОСОБА_7 ні в судовому засіданні суду першої інстанції ні в апеляційній скарзі не вказав поважних причин пропуску явки на реєстрацію, зазначивши, що не з`являвся на реєстрацію у зв`язку із хворобою його доньки. При цьому, колегія суддів ставить під сумнів такі пояснення засудженого, оскільки жодних доказів на підтвердження хвороби доньки ОСОБА_7 подано не було.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що начальником Білоцерківського міськрайонного відділу з питань пробації вже подавалось до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням засудженого ОСОБА_7 для відбування призначеного покарання. Однак, у задоволенні такого подання ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2017 року було відмовлено.

Все вищевказане свідчить про стійке не бажання засудженого ОСОБА_7 стати на шлях виправлення та виконувати покладені на нього обов`язки, а тому колегія суддів погоджується з рішенням суду про направлення останнього для відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2017 року, якою направлено засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2015 року без зміни.

СУДДІ: