печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7786/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.05.2017 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000081 від 07.01.2016 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременчук Полтавської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який не працює, неодружений, без визначеного місця реєстрації, до затримання фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , ідент. номер НОМЕР_1 , судимий:

- 22.04.2004 Крюківським районним судом м. Кременчук Полтавської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 17.01.2007 Автозаводським районним судом м. Кременчук Полтавської області з урахуванням змін, внесених постановою Апеляційного суду Полтавської області від 25.05.2017 за ст.ст.186 ч.2, 69 КК України на 2 роки позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 16.02.2010 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 190 КК України зі застосуванням ст. 71 КК України на 2 роки 7 місяців позбавлення волі;

- 17.07.2012 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнився 03.08.2015 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця селища Хані Олеклинського району Респубіки Якутія Російської Федерації, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який не працює, одружений, зареєстрований та до затримання фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України;

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , 06 січня 2016 року, приблизно о 22 год. 15 хв., перебуваючи за адресою м. Київ, вул. В. Васильківська, 27, діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння чужим майном, підійшли до потерпілого ОСОБА_13 .

Реалізуючи спільний умисел учасників групи, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з метою заволодіння чужим майном нанесли потерпілому декілька ударів руками та ногами в область голови і тулуба. Подолавши таким чином супротив потерпілого, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відкрито заволоділи його мобільним телефоном марки «Iphone 5» білого кольору, вартістю 300 доларів США, що за курсом Національного банку України на день вчинення злочину становило 7134 грн., після чого втекли з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні не визнав свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, пояснив, що з ОСОБА_7 познайомився 05.01.2016 на залізничному вокзалі м. Києва. 06.01.2016 вони гуляли поблизу станції метро «Майдан Незалежності», де познайомились з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ще декількома хлопцями, з якими через підземний перехід пішли в сторону станції метро «Хрещатик». Під час перебування на вулиці приблизно о 22.00 год. він відійшов за прилеглий будинок хвилин на п`ять-десять, а коли повернувся побачив групу людей навколо потерпілого ОСОБА_17 , поряд з яким стояв ОСОБА_7 . Він спробував підійти до них, проте всі його знайомі стали тікали і він побіг за ними, зупинилися лише біля магазину «Білла», де були затримані працівниками поліції. Нападу на потерпілого він не бачив, а тим більше не приймав в ньому участі і не вступав у змову на його вчинення. (том 3 а.с. 15-22).

ОСОБА_7 в ході судового розгляду справи неодноразово змінював своє ставлення до висунутого обвинувачення. Будучи допитаним в порядку ст. 351 КПК України ОСОБА_7 дав визнавальні показання у вчиненні злочину групою осіб, в тому числі з ОСОБА_8 (том 2 а.с 3-9), оцінка та аналіз яким будуть наведені у вироку нижче, проте в ході судового слідства змінив свої показання. Не заперечуючи факту заволодіння мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_17 , стверджував, що вказаний злочин вчинив спільно з ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , а ОСОБА_8 участі в ньому не приймав.

Незважаючи на процесуальну позицію обвинувачених, суд, провівши судове слідство у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дослідивши докази сторони обвинувачення та заперечення на них сторони захисту, приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин, яка підтверджується сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів.

Показаннями потерпілого ОСОБА_17 про те, що о 22.00 год. 06.01.2016 він перебував поряд з магазином «Макс Енд Мара» по вул. В. Васильківській, 27, коли на зустріч йому йшло близько 8 чоловіків слов`янської зовнішності. Вказані особи оточили його по колу та почали наносити йому удари руками та ногами по обличчю і тулубу. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 також наносили удари, схопили за руки, намагалися відібрати в нього гаманець, почергово обшукуючи його кармани. Безпосередньо ОСОБА_8 відібрав в нього мобільний телефон «Iphone 5», вартістю близько 300-400 доларів США. Лише під час наближення невідомої жінки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 втекли з місця вчинення злочину в напрямку Бессарабської площі. Діставшись до хостелу за місцем проживання він розповів про зазначений випадок адміністратору, який зателефонував в поліцію (том 1 а.с. 115-120).

Показання аналогічного змісту потерпілий ОСОБА_18 надав і під час слідчого експерименту, детально показавши обставини заволодіння його майном на місці вчинення злочину, що підтверджується даними відповідного протоколу на а.с.127-130 тому 1.

Як і на стадії досудового розслідування, потерпілий ОСОБА_18 в судовому засіданні під час допиту слідчим суддею вказав на обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 як осіб, які шляхом застосування насильства заволоділи його майном 06.01.2016, при цьому детально описав зовнішність кожного з обвинувачених, вказав, що ОСОБА_7 був у куртці з помаранчевими вставками та полосатій шапці знаходився праворуч від нього, а у ОСОБА_8 під оком виднівся синяк (том 1 а.с. 97-101, 115-120, 127-130; том 2 а.с. 15-22).

По показанням свідка ОСОБА_19 слідує, що пізно вечором 06.01.2016 ОСОБА_18 повернувся до хостелу зі слідами крові, розповів, що по вул. В. Васильківській, 27 в м. Києві на нього напала група молодих людей, які побили його та відібрали в нього мобільний телефон «Iphone 5» білого кольору і гаманець. 18.01.2016 він був присутній в якості понятого під час проведення слідчого експерименту, в ході якого потерпілий на місці показав обставини заволодіння його майном.

Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , кожний окремо, в судовому засіданні підтвердили, що під час слідчого експерименту потерпілий ОСОБА_18 показав точне місце нападу, розповів про механізм нанесення йому ударів та описав осіб, які заволоділи його майном, при цьому особливою ознакою потерпілій виділив наявність в одного з нападників синця під оком (том 2 а.с. 165-171).

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показав, що під час пред`явлення для впізнання потерпілий ОСОБА_18 ідентифікував ОСОБА_8 , в тому числі за синцем під оком, як особу, яка 06.01.2016 заволоділа його майном шляхом застосування насильства.

Навіть після зміни показань обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечував наявності в нього синця під оком на час вчинення злочину (том 2 а.с. 15-22).

У відповідності до показань свідка ОСОБА_22 інспектора патрульної поліції ДПП м. Києва, о 22.30год. 06.01.2016 він отримав повідомлення, що по вул. В. Васильківській в районі станції метро «Площа Льва Толстого» група молодих осіб пограбувала громадянина Південної ОСОБА_23 та побігла в сторону Бессарабської площі. Проїжджаючи в зоні квадрату патрулювання повз супермаркет «Білла», ним була виявлена група молодих людей, які мали неохайний вигляд та підпадали під орієнтування підозрюваних. Під час спілкування з патрульними молодики почали нервувати, в одного з них було виявлено мобільний телефон марки «Iphone 5» білого кольору. При спробі ввімкнення телефон видавав ієрогліфи. Через незначний проміжок часу приїхав потерпілий, який вказав на ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як осіб, які на нього напали і заволоділи його майном, саме тому їх було затримано. Також потерпілий підтвердив належність йому мобільного телефону, вилученого у одного із затриманих.

Обвинувачений ОСОБА_7 , змінюючи неодноразово свої показання щодо співучасників вчинення злочину, між тим протягом всього провадження у справі не заперечував факту вилучення в нього під час затримання викраденого під час нападу мобільного телефону «Iphone 5», який належить потерпілому ОСОБА_24 та визнаний в кримінальному провадженні речовим доказом (том 1 а.с. 148).

Наведені у вироку вище докази щодо участі обвинуваченого ОСОБА_8 в заволодінні майном потерпілого, об`єктивно узгоджуються з первинними показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 в судовому засіданні, який при дачі вільних показань в порядку ст. 351 КПК України зазначив, що ОСОБА_8 приймав активну участь в заволодінні майном потерпілого, а саме, разом з іншими співучасниками тримав його за ногу, коли в нього з кишені випав мобільний телефон. Дані показання ОСОБА_25 надавав в присутності професійного захисника в умовах відсутності будь-якого впливу на нього, а наступну зміну ним своїх показань суд розцінює як намагання посприяти ОСОБА_8 уникнути кримінальної відповідальності.

Найменування та вартість викраденого майна встановлені судом на підставі показань потерпілого ОСОБА_17 , який визначив вартість мобільного телефону «Iphone 5» з урахуванням його зноcу в розмірі 300 дол. США., що відповідає розумним цінам та фактично не заперечувалось обвинуваченими.

Повернення мобільного телефону потерпілому на стадії досудового розслідування, що унеможливило його огляд в судовому засіданні у зв`язку з виїздом потерпілого ОСОБА_17 за межі України, не свідчить про відсутність в кримінальному провадженні предмету злочину.

Сукупність вищевказаних доказів беззаперечно вказує на доведеність поза розумним сумнівом вини обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки вони, діючи за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_7 до того ж повторно, шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинили грабіж, тобто відкрите викрадення майна потерпілого.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу кожного з обвинувачених, наявність (відсутність) обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого ОСОБА_17 та позицію державного обвинувача.

ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вчинили тяжкий злочин (ст. 12 КК України, ч. 2 ст. 186 КК України).

Вивченням даних про особу обвинувачених судом встановлено наступне.

ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, неодружений, має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання та попереднього ув`язнення в Київському СІЗО характеризується задовільно, на обліку лікаря нарколога і психіатра не перебуває.

ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має професійно-технічну освіту, (зі слів) одружений та має неповнолітню дитину (докази відсутні), за місцем попереднього ув`язнення в Київському СІЗО характеризується задовільно, на обліку лікаря нарколога і психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують та/або обтяжують покарання із передбачених ст. ст. 66, 67 КК України судом під час розгляду справи не встановлено.

Враховуючи позитивні дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , його першу судимість та молодий вік, відсутність претензій зі сторони потерпілого та позицію прокурора, який в судових дебатах не наполягав на реальному позбавленні волі, суд, з огляду також на те, що ОСОБА_8 зазначив, що має намір на час розгляду справи в судах всіх інстанції проживати за адресою своєї знайомої ОСОБА_26 : АДРЕСА_3 , - приходить до висновку, що ОСОБА_8 необхідно призначити покарання у виді позбавленні волі, проте його виправлення можливе і без ізоляції від суспільства, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Що стосується покарання для обвинуваченого ОСОБА_7 , суд, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий в тому числі за вчинення корисливих злочинів, відбував реальне покарання, проте належних висновків для себе не зробив, після звільнення з місць позбавлення волі не працював та суспільно корисною працею не займався, хоча і враховуючи відсутність претензій у потерпілого, приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, суд враховує положення ч. 5 ст. 72 КК України, у відповідності до яких, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Натомість суд позбавлений можливості визначити конкретний проміжок часу, який підлягає перерахуванню, оскільки на день постановлення вироку не може визначити конкретний період часу перебування обвинуваченого в умовах попереднього ув`язнення. Вказане питання може бути вирішення безпосередньо установою за місцем відбування покарання у виді позбавлення волі або судом в порядку, визначеному ст.ст. 537-539 КПК України.

Судові витрати та цивільний позов у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень до ч. 9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 371, ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту з 06 січня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбування покарання час попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 в період іспитового строку:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Речові докази:

- СD-R диск з відеозаписом з камер спостереження супермаркету «Білла», що знаходиться в матеріалах кримінального провадження в подальшому зберігати при матеріалах кримінального провадження ( Том 1 а.с. 126).

- мобільний телефон «Iphone 5» білого кольору , який знаходиться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_17 , залишити в його користуванні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, зобов`язавши його з`являтися за першим викликом до суду, звільнивши його з-під варти негайно в залі суду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя - ОСОБА_1