Справа № 369/8056/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/50/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 05.01.2017

ВИРОК
іменем України
05 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0002475за апеляційною скаргою прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахмач Чернігівської області, громадянина України, українця, жителя АДРЕСА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ), раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Стягнуто з ОСОБА_7 4970 грн. 82 коп. судових витрат за проведення судової експертизи на користь держави.
Вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком суду, 03.07.2016 року близько 19 год. 00 хв. водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки AUDI Q7 р.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ТОВ «Порше лізинг Україна», рухаючись по автодорозі Забір`я-Боярка на 1 км. + 700 м., де на заокругленні дороги ліворуч по напрямку на м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області був неуважним, змінив напрямок руху виїхавши таким чином на зустрічну смугу для руху, де здійснив зіткнення із автомобілем марки «DACIA LOGAN» р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 , який рухався по автодорозі Боярка-Забір`я в напрямку с. Забір`я. разом з пасажирами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Внаслідок зіткнення пасажир автомобіля «DACIA LOGAN» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_12 згідно висновку експерта 185/Д отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, садна обличчя, волосистої частини голови; закритої травми грудей: перелому 3-го та 5-го ребер зліва по пахвовій лінії зі зміщенням уламків; закритого перелому середньої третини тіла лівої плечової кістки; садна 2-5 пальців лівої кисті. Рвані рани нижньої третини передпліччя. Переломи ребер та плечової кістки відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для їх зрощення необхідно термін більше 21 дня.

Внаслідок зіткнення пасажир автомобіля «DACIA LOGAN» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_14 згідно висновку експерта 187/Д отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, забоїв та саден лобної ділянки. Дані ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для регресу неврологічної симптоматики при струсі головного мозку необхідно термін більше 6-ти днів, але менше 21 дня.

Внаслідок зіткнення водій автомобіля «DACIA LOGAN» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_11 згідно висновку експерта 188/Д отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, садна лобної ділянки, гематоми носа, садна лівого ліктьового суглоба та лівого передпліччя, садна лівого колінного суглобу. Дані ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я терміном більше 6-ти днів, але менше 21 дня.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.п.: 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); 2.3. «б» (Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі); 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. 11.3. На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Порушення ОСОБА_7 вимог п.п. 1.5, 2.3. «б», 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, стало умовою та причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

Не погоджуючись з вироком та не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. В обґрунтування своїх вимог, зазначає про те, що ОСОБА_7 не пройшов освідування на стан алкогольного сп`яніння безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди, що в свою чергу унеможливило об`єктивне встановлення вказаної обтяжуючої обставини, однак допитом свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та потерпілої ОСОБА_12 в ході судового розгляду встановлено у ОСОБА_7 відчувався запах алкоголю, проте судом не усунуто протиріччя стану алкогольного сп`яніння.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений та його захисники просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а вирок залишити без змін. Зазначають, що доводи апеляційної скарги прокурора необґрунтовані та суперечать матеріалам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, пояснення представника потерпілої, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисників, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку суду і матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції повно, всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини даного провадження та обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , яка підтверджується в інкримінованому йому злочину: показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , який свою вину визнав повністю, показаннями потерпілої ОСОБА_12 , показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , висновками експертиз.
Суд першої інстанції, розглядаючи дане кримінальне провадження, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції призначивши ОСОБА_7 покарання вказаних вимог закону у повному обсязі не дотримався.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості, обставини вчинення злочину та особу обвинуваченого, який вчинив злочин невеликої тяжкості, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, позитивно характеризується за місцем попередньої роботи, за місцем попередньої роботи в різних структурних підрозділах Укрзалізниці має виключно позитивну репутацію, неодноразово заохочувався, має нагороди, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.
Саме з урахуванням вказаних цих обставин, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 основне покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн..
З даним видом та розміром основного покарання, призначеного ОСОБА_7 , погоджується колегія суддів.
Разом з тим, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 додаткового покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення права керувати транспортними засобами, належним чином не врахував обставини вчиненого злочину, а саме факт виїзду водія ОСОБА_7 на смугу зустрічного руху, а також те, що внаслідок злочину, окрім потерпілої ОСОБА_12 , яка отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, водій ОСОБА_11 та неповнолітній пасажир ОСОБА_14 отримали легкі тілесні ушкодження, що спричинити короткочасний розлад здоров`я, тому колегія суддів вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_7 додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, у виді 3 років позбавлення права керувати транспортними засобами.
Отже покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить8500 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів.

З огляду на вище викладене доводи прокурора про необхідність застосування більш суворого покарання є слушними.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі на те, що судом не усунуто протиріччя щодо стану алкогольного сп`яніння є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Так, як вбачається з вироку, суд першої інстанції зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_12 , свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_16 давали правдиві показання суду, які в основному, окрім показань про перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння повністю відповідають один одному та підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом.З приводу твердження потерпілої ОСОБА_12 свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_16 про перебування, на їх думку, ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення ДТП суд вказав, що в судовому засіданні не встановлено причин, з яких зазначені особи могли б давати неправдиві показання, чи оговорювати обвинуваченого, і у суду немає підстав вважати їх показання неправдивими. В той же час судом враховано суб`єктивну складову та можливість помилки при оцінці будь-якою особою стану алкогольного сп`яніння чи факту вживання людиною алкоголю без досліджень спеціалістів чи досліджень за допомогою спеціальних приладів. ОСОБА_7 факт перебування за кермом в стані алкогольного сп`яніння категорично заперечував. Згідно висновку судово-токсикологічної експертизи № 279 від 05.07.2016 року, встановлено, що в крові ОСОБА_7 не було виявлено етилового спирту а також пропілового, бутилового, амілового спирту та їх ізомерів. В примітці до цієї експертизи зазначено, що результат дослідження має відносне значення, у зв`язку з тим, що відбір крові проводився більш ніж через 24 години після ДТП.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Ця Конституційна норма відтворена в ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України.
Отже при оцінці показань обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_12 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_16 а також висновку судово-токсикологічної експертизи № 279 від 05.07.2016 року, суд першої інстанції сумніви і протиріччя в частині перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння на момент вчинення ДТП тлумачив на користь останнього і вважав такий факт не доведеним.
Крім того, відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини та і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, судовий розгляд проводився стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, складеного прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_17 та затвердженим керівником Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_18 , в якому не інкримінується вчинення ОСОБА_7 злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

За даних обставин вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання та ухвалення в цій частині нового вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.

Визнати ОСОБА_7 винним та засудити за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.
В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом трьох місяців може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді: