У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогосудді ОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду у кримінальному провадженні № 00003767,

в с т а н о в и л а :
у касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд у касаційному порядку зазначених судових рішень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

У касаційній скарзі засуджений зазначає про незаконність вироку суду першої інстанцій у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, поряд з цим, обґрунтовуючи касаційну скаргу, засуджений наводить доводи, які стосуються фактичних обставин кримінального провадження та порушує питання перевірки судом касаційної інстанції правильності оцінки доказів, що не узгоджується з положеннями ст. 433, 438 КПК.

Разом з тим, засуджений у касаційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції, при цьому, взагалі не наводить конкретних доводів, у чому саме, з огляду на положення ст. 412- 414, 438 КПК, полягає, на його думку, незаконність зазначеного судового рішення.

Поряд з тим, вимоги засудженого до суду касаційної інстанції не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК, оскільки з касаційної скарги неможливо зрозуміти, яке конкретно рішення суду апеляційної інстанції є незаконним та підлягає скасуванню.

Також, засуджений, усупереч вимогам ч. 3 ст. 427 КПК, у касаційній скарзі нічого не зазначає щодо своєї участі у касаційному розгляді.

Крім того, засудженим до касаційної скарги не долучено копії ухвали суду апеляційної інстанції, завіреної відповідно до вимог п. 13.7 Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України.

Згідно з ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків.
Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати засудженому строк для усунення її недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а :
касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та надати йому для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали.
У разі, якщо недоліки, наведені в ухвалі суду, не будуть усунуті в установлений строк, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3