Справа № 163/1444/16-к Провадження №11-кп/773/364/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.ч. 2,3 ст.185 КК україниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 липня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду кримінальне провадження №0000140 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 09 лютого 2017 року щодо нього,

ВСТАНОВИВ:
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Гуща Любомльського району Волинської області, що проживає по АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, середньої освіти, неодружений, непрацюючий, судимий Любомльським районним судом Волинської області 25.02.2009 року за ч.1 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 20.05.2009 року за ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі(звільнений з місць позбавлення волі 15.02.2013 року за відбуттям покарання),
засуджений:

-за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 2(двох) років позбавлення волі;
-за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3(трьох) років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.ч.1, 2 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю цих злочинів призначено у вигляді 3(трьох) років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком і вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.08.2016 року про засудження за ч.3 ст.185 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 призначено у вигляді 4(чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з 29 квітня 2016 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк його тримання під вартою з 30.01.2016 по 10.02.2016 року, з 29.04.2016 по 09.11.2016 року, з 25.12.2016 по 09.02.2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вироком вирішено долю судових витрат та речових доказів.

Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_8 , 31 березня 2016 року біля 10 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зірвавши скобу навісного замка вхідних дверей, з корисливих мотивів і для реалізації умислу на заволодіння чужим майном проник в будинок ОСОБА_9 , що по АДРЕСА_1 , звідки повторно таємно викрав 250 гривень готівки, один літр розливної соняшникової олії, одну банку топленого свинячого смальцю, пару чоловічих утеплених калош на загальну суму 412 гривень 75 копійок.
Він же 09.04.2016 року біля 14 години, перебуваючи у будинку ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_1 , повторно таємно викрав належний ОСОБА_11 мобільний телефон «LG L60 Dual X135», телефонну картку мережі «Київстар» загальною вартістю 1380 гривень.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок незаконним з підстав невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, та з підстав істотного порушення кримінального-процесуального закону і з підстав невірної кваліфікації його дій. Просить вирок змінити, перекваліфікувати його дії зі ч.3 ст.185 на ч.2 ст.185 КК України та призначити мінімальне покарання з застосуванням положень ст.69 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку, пояснив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити, прокурора, який апеляційну скаргу обвинуваченого вважав безпідставною, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочину за обставин, вказаних у вироку, стверджуються зібраними в провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч.ч. 2, 3 ст.185 КК України.
Посилання обвинуваченого на те, що в його діях по епізоду крадіжки в ОСОБА_9 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та що злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, по епізоду крадіжки належного ОСОБА_11 мобільного телефону він не вчиняв, колегія суддів вважає безпідставними.

Так в ході судового розгляду встановлено, що винність ОСОБА_8 по епізоду вчинення крадіжки майна з проникненням в будинок ОСОБА_9 повністю підтверджується наступними доказами, зокрема:
-показаннями, даними в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_9 , з яких вбачається, що він вранці допомагав сусіду в господарських справах, а коли близько 12 години дня повернувся до себе додому, то побачив зірваний навісний замок на вхідних дверях та відкриті троє дверей. В помешканні було виявлено зникнення калош, продуктів харчування та грошей. Крім того вказав, що обвинувачений, якого він знає давно, до нього в цей день не приходив;
-показаннями, даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_12 , яка вказала, що вранці почула незрозумілий звук з сторони помешкання ОСОБА_9 , а пізніше побачила обвинуваченого, який виходив з подвір`я потерпілого, перед цим прикривши вхідні двері;
-протоколом огляду місця події від 31.03.2016 року, з якого вбачається, що на вхідних дверях будинку потерпілого ОСОБА_9 виявлено сліди зривання скоби навісного замка;
-протоколом огляду місця події від 02.04.2016 року, згідно якого в будинку матері обвинуваченого виявлено гумові калоші з утепленням, літрову пляшку з олією, скляну банку з жиром, які належали потерпілому;
-висновком товарознавчої експертизи №183 та довідкою ТОВ «Любомль-ринок» №45, згідно яких загальна вартість викрадених у ОСОБА_9 предметів становить 162,75 гривень.
Відповідно суд першої інстанції обґрунтовано поклав показання потерпілого, свідка та інші докази в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності повно відтворюють картину події, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення, та підставно не взяв до уваги показання обвинуваченого про те, що він разом з потерпілим вранці розпивали спиртні напої після чого він ліг спати, так як показання потерпілого та свідка є послідовними та узгоджуються між собою та іншими доказами.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України і підстав для їх кваліфікації за ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка вчинена повторно, ні під час розгляду в суді першої інстанції ні в апеляційній інстанції наведено не було.

Що стосується епізоду по повторному таємному викрадені мобільного телефону належного ОСОБА_11 , то винність ОСОБА_8 повністю підтверджується наступними доказами, зокрема:
-показаннями даними в судовому засіданні потерпілою ОСОБА_11 з яких вбачається, що про крадіжку подораваного дочці телефону дізналася з телефонного дзвінка останньої. Вказала, що в будинку чоловіка дізналась про можливу причетність до викрадення ОСОБА_8 . Крім того повідомила, що при зустрічі з обвинуваченим, попросила його повернути викрадений телефон на що останній пообіцяв віддати телефон, а по приїзді ОСОБА_13 , який є хресним батьком дочки, викинув телефон в кущі, де його було виявлено;
-показаннями даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_10 , який вказав, що після того як обвинувачений заходив до нього додому, з будинку пропав телефон доньки;
-показаннями свідка ОСОБА_13 , з яких вбачається, що перебуваючи з потерпілою біля сільського кладовища, просили обвинуваченого повернути телефон, однак останній відмовився це зробити. Крім того вказує, що на вказаному місці знайшли в кущах мобільний телефон, проте моменту коли ОСОБА_8 викинув телефон не бачив;
-протоколом огляду місця події від 09.04.2016 року з якого вбачається, що на ділянці дороги сполученням «село Гуща село Вишнівка» біля сільського кладовища села Гуща Любомльського району виявлено телефон «LG L60» з слідами пальців рук;
-висновком дактилоскопічної експертизи №1325, згідно якого три сліди рук на виявленому під час огляду місця події телефоні «LG» залишені пальцями ОСОБА_8 ;
-висновком товарознавчої експертизи №182, згідно якого залишкова вартість вживаного телефона «LG L60 Dual X135» станом на 09.04.2016 року становила 1350 гривень, а згідно довідки ТОВ «Любомль-ринок» вартість сім-картки «Київстар» становила 30 гривень.
Оскільки показання потерпілої ОСОБА_11 , свідків та наведені вище докази повністю узгоджуються між собою та іншими обставинами справи, то суд першої інстанції обґрунтовано поклав їх в основу вироку, навівши при цьому переконливі мотиви, чому він взяв до уваги одні докази, відхиливши інші, що в свою чергу повністю спростовує доводи апеляційної скарги обвинуваченого.

Що стосується тверджень обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення то вони не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Ці вимоги закону при призначенні ОСОБА_8 покарання судом дотримані, а також в повній мірі враховані обставини на які зроблено посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого.
Зокрема, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_8 покарання, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується по місцю проживання і тримання під вартою, хворіє хронічною хворобою; обставини, що обтяжують покарання, до яких суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння і щодо особи похилого віку та відсутність пом`якшуючих обставин покарання.
Відповідно обране судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для зміни вироку з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі, та враховуючи висновки суду апеляційної інстанції, колегія суддів не вбачає. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_8 покарання, суд врахував усі ті обставини, на які обвинувачений вказує в поданій апеляційній скарзі.

Так, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував всі ті обставини на які вказує обвинувачений, так як обрано покарання наближене до мінімального, передбаченого санкціями ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст.70 КК України у виді позбавлення волі, що свідчить про їх врахування в повній мірі судом першої інстанції при визначенні виду і розміру покарання, призначеного обвинуваченому.

Враховуючи те, що ОСОБА_8 неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для застосування більш м`якого покарання.
Підстав для зміни вироку з врахуванням доводів, зазначених у апеляційній скарзі обвинуваченого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Любомльського районного суду Волинської області від 09 лютого 2017 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 без зміни.

В порядку ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 30 січня 2016 по 10 лютого 2016 року, включно, з 29 квітня 2016 по 09 листопада 2016 року та з 25 грудня 2016 по 21 червня 2017 року включно з розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:
Дата набрання законної сили 20.07.2017 р.

Суддя ОСОБА_2

секретар с/з ОСОБА_5