УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
До Дніпровського районного суду м. Києва 22.03.2017 надійшла дана скарга в якій особа, що її подала оскаржує неправомірні дії під час обшуку, визнання самого обшуку незаконним та повернення майна у рамках вказаного кримінального провадження з цих передумов власнику.
Доводи скарги зводяться до того, що обшук був проведенений з порушенням процедури регламентованої КПК України, а тому дана слідча дія має бути визнана неправомірною, а майно, як таке, що отримане в процесі такої неправомірної дії повернуте власнику.
При цьому, скарга з підстав регламентованих ст. 169 КПК України заявником не обгрунтовується взагалі.
Відповідно до ст. 35 КПК Україниавтоматизованою системою документообігу суду було визначено головуючого слідчого суддю ОСОБА_1 та передано матеріали за скаргою 23.03.2017.
Слідчий суддя перевіривши виконання вимог ст.ст. 303, 304 КПК України за скаргою приходить до наступного.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема його Главою 26.
Зокрема, об`єктом оскарження на підставі глави 26 КПК України можуть бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.
Зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником (ст. 303 КПК України).
При цьому, ч. 1 ст. 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування.
Проте, дана скарга цим вимогам не відповідає з огляду на те, що особа оскаржує саме проведення обшуку, як слідої дії, з порушенням процедури регламентованої КПК України й просить визнати таку слідчу дію неправомірною, сам обшуку незаконним та саме з цих правових підстав, без посилань на недотримання положень ст. 169 вказаного Кодексу, повернути майно власнику.
Тобто, вказаний у скарзі комплекс питань на цьому етапі провадження вирішений бути не може так, як у розумінні положень КПК України є іншою скаргою на дії слідчого, а ч. 2 ст. 303 цього Кодексу визначається інший порядок оскарження та розгляду інших скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами його статей 314-316.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Таким чином, враховуючи те, що у даному випадку особою, що подала скаргу оскаржуються дії суб`єкта оскарження, які виходячи з ч. 4 ст. 304 КПК України, не підлягає оскарженню слідчому судді, у відкритті провадження слід відмовити та роз`яснити можливість подання сарги у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 цього Кодексу з питання неповернення тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 вказаного Кодексу у строк визначений його статтею 304.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 1-27, 303-307, 369-372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в :
Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1