Справа № 368/797/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1585/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 22.12.2016

УХВАЛА
Іменем України
22 грудня 2016 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6
потерпілого: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 31 жовтня 2016 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 31 жовтня 2016 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тюмень, Російська Федерація, громадянина України, не працюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч.1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до вимог ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробування з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 6413,42 грн. та моральну шкоду в сумі 40000 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Згідно із вироком, кримінальне правопорушення обвинуваченим було вчинене за наступних обставин.

07.01.2016 року близько 11 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в будинку за адресою АДРЕСА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_7 і разом з власницею будинку, її співмешканцем ОСОБА_10 та її дочкою ОСОБА_11 , а також знайомим ОСОБА_12 вживали алкогольні напої.

Під час розпиття спиртних напоїв, близько 16 год. 10 хв. свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вийшли з будинку на подвір`я покурити, а обвинувачений ОСОБА_8 в цей час залишився у будинку разом з потерпілою ОСОБА_7 та перебуваючи у стані звичайного алкогольного сп`яніння та діючи з мотиву, якого в ході судового слідства встановити не вдалося, взяв зі столу два кухонні ножі та безпричинно висловлюючи усну мету у присутності потерпілої ОСОБА_7 заподіяти будь-які тілесні ушкодження свідкам ОСОБА_12 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які в цей час перебували на подвір`ї, встав та хотів вийти з будинку на подвір`я.

Перебуваючи у цей момент у будинку потерпіла ОСОБА_7 помітила його дії. Які вона розцінила як небезпечні для свідків, які в це й час перебували надворі, з метою недопущення заподіяння обвинуваченим ОСОБА_8 будь-кому тілесні ушкодження, наздогнала його у кухні та вчинила дії, які на її думку мали б припинити агресивні дії обвинуваченого ОСОБА_8 , а саме стала перед ним обличчям до обличчя, не даючи обвинуваченому ОСОБА_8 можливості вийти з будинку на подвір`я та здійснити його наміри, які він висловив усно.

Припиняючи агресивні дії обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_7 висловила йому вимогу віддати їй ножі, на що обвинувачений ОСОБА_8 відповів категоричною відмовою та на грунті раптово виниклих в цей час неприязних відносин з потерпілою ОСОБА_7 , користуючись відсутністю в будинку інших осіб, вирішив умисно заподіяти потерпілій ОСОБА_7 фізичного болю шляхом нанесення ножем тілесних ушкоджень будь-якого ступеню тяжкості.

Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_8 ,перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, на грунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілою ОСОБА_7 , маючи на меті заподіяння їй фізичного болю шляхом нанесення ножем тілесних ушкоджень будь-якого ступеню тяжкості, перебуваючи на відстані 40-50 см. від неї, наніс потерпілій ОСОБА_7 один удар зверху донизу у верхню ліву ділянку грудної клітини кухонним ножем з довжиною леза 122 мм, що тримав у правій стиснутій у кулак руці, внаслідок чого наніс їй тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи №16 від 06.05.2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, зазначає, що вирок суду є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України суд послався на те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, розкаявся у вчиненому, попросив вибачення у потерпілої, раніше не судимий, частково відшкодував шкоду потерпілій ОСОБА_7 .
Суд невірно зазначив, що вказані обставини пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, оскільки на їх думку обставин, які пом`якшують покарання взагалі немає, а є обставини, що обтяжують покарання, а саме не визнання обвинуваченим своєї вини, так як останній у судовому засіданні приховав і не розповів мотив та мету вчиненого інкримінованого йому злочину, посилаючись на те, що їх не пам`ятає, а також вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного счпяніння. Зазначеним обставинам суд першої інстанції не надав належної оцінки та не врахував ці факти при призначенні покарання.
В зв`язку з цим прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити;

обвинуваченого та його захисника, які проти апеляційної скарги прокурора заперечували та просили відмовити в її задоволенні;

потерпілу, яка проти апеляційної скарги прокурора заперечувала та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін;

вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_8 та кваліфікації його дій за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, учасниками судового розгляду не оспорюється.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами в їх сукупності, які досліджувались судом під час судового розгляду.
Згідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Суд першої інстанції дослідивши зібрані у справі докази, давши їм належну оцінку та врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким кримінальним правопорушенням, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, часткове відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди, відсутність у потерпілої ОСОБА_7 претензій морального характеру та її думку про призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, дійшов до обґрунтованого висновку, про можливе подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції його від суспільства та необхідність призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції інкримінованої йому статті у виді 5 років позбавлення волі з застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України

На думку колегії суддів указаний строк відбування покарання відповідає ступеню вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності, а вирок в цій частині належним чином мотивований.

Відповідно до статті 75 КК України, у разі призначення покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, крім випадків засудження за корупційні злочини, суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставин справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування вимог статті 75 КК України відносно ОСОБА_8 , суд першої інстанції при звільненні останнього від відбування покарання з випробуванням дотримався вимог, зазначених у вказаній статті кримінального закону, належним чином обґрунтувавши свій висновок.
Зокрема, судом було взято до уваги те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, добровільно частково відшкодував спричинену кримінальним правопорушенням шкоду потерпілій, відсутність у потерпілої претензій морального характеру та її думку щодо призначенні обвинуваченому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, що значно знижує суспільну небезпечність особи обвинуваченого ОСОБА_8 .
Також, суд першої інстанції критично сприйняв позицію прокурора, що обвинувачений ОСОБА_8 вину не визнав, не розкаявся, так як дана позиція прокурора спростовується тим, що потерпіла сама в судовому засіданні зазначила, що обвинувачений неодноразово просив у неї вибачення і вона його вибачила. Крім цього, обвинувачений в судовому засіданні щиро розкаявся, під час розгляду кримінального провадження частково відшкодував шкоду, заподіяну злочином.
Враховуючи часткове відшкодування шкоди до винесення вироку по справі, наявність вибачення перед потерпілою, думку потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що обвинувачений ОСОБА_8 свою вину визнав, розкаявся та усвідомив в повному обсязі свою протиправну поведінку.
Тому доводи прокурора в цій частині не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.
Посилання прокурора на те, що судом першої інстанції не було враховано вчинення злочину ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння, також є необґрунтованими, оскільки зазначена обставина була врахована судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження та призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 та не є підставами згідно чинного законодавства, для незастосування до нього ст. 75 КК України.

Крім того, покладення судом на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язків, передбачених статтею 76 КК України, сприятиме контролю за його поведінкою в період іспитового строку з метою встановлення факту його виправлення.
За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_8 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Київської області;-

ухвалила :
Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 31 жовтня 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4