Провадження № 1-кп/679/26/2017
Справа № 679/51/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 квітня 2017 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Нетішин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000368 про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нетішин, Хмельницької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, маючий на утриманні малолітню доньку, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого - 06.09.2016 року Славутським міськрайонним судом за ч.1 ст.259 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2016 року, близько 18 години 45 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу другого під`їзду буд. АДРЕСА_2 , під час суперечки, яка виникла на побутовому грунті, вирішив заподіяти тілесні ушкодження своїй тещі ОСОБА_4 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 , спочатку, із застосуванням фізичної сили, руками утримував ОСОБА_4 за руки. Після цього, правою рукою він схопив її за шию і почав здавлювати її. В подальшому, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 , намагаючись кулаком правої руки нанести ОСОБА_4 удар в область обличчя, подряпав їй ніс, в результаті чого заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді садна в ділянці переднісся, забою м`яких тканин шиї та синця на внутрішній поверхні правого передпліччя, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Своїми умисними діями, що виразились у нанесенні легких тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 125 КК України стосовно потерпілої ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав. Пояснив, що 31 серпня 2016 року, близько 19 години 00 хвилин, він перебував біля другого під`їзду буд. АДРЕСА_2 де у нього виникла суперечка з тещею ОСОБА_4 , яка забороняла йому відвідувати доньку. Під час цієї суперечки потерпіла намагалася перегородити йому шлях до входу у

під`їзд хватаючи його за руки, а він прижав її до стінки та коли схопив руками за шию, то можливо міг поцарапати її, однак стверджує, що не бив потерпілу, а з метою проходу до під`їзду таким чином намагався віштовхнути її від входу. Зазначив, що хотів попросити пробачення у потерпілої після суперечки, однак не мав такої можливості, оскільки остання не йшла на контакт, спілкуватись з ним не хотіла та не впускала його до будинку. В судовому засіданні обвинувачений попросив пробачення у потерпілої і вона відповіла, що давно йому пробачила, однак зазначила, що за свої дії він має нести відповідальність.

Незважаючи на визнання вини обвинуваченим, об`єктивно його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення доводиться також показами потерпілої, свідків та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні дала покази, що 31 серпня 2016 року, близько 17 години 50 хвилин вона знаходилася за місцем свого проживання у буд. АДРЕСА_2 коли у домофон під`їзду зателефонував ОСОБА_5 та її донька ОСОБА_8 відповіла йому, що вийде на вулицю через 20 хвилин, що в подальшому і зробила. Близько через 30 хвилин після того як донька вийшла з дому, остання подзвонила у домофон під`їзду та сказала їй, щоб та терміново вийшла на вулицю. Коли вийшла, то побачила свою доньку ОСОБА_8 в якої були тілесні ушкодження в області лівого ока, а саме синець. Також біля дочки перебував обвинувачений ОСОБА_5 , який тримав у руках каляску в якій лежала її малолітня онука ОСОБА_9 . Крім того, на думку потерпілої обвинувачений ОСОБА_5 був у нетверезому стані. У них виникла суперечка оскільки потерпіла вимагала в обвинуваченого, щоб той віддав онуку для доньки, що він відмовлявся зробити та сказав, що це його дитина і він буде робити з нею, що хоче. Суперечка тривала декілька хвилин, після чого ОСОБА_5 віддав дитину для доньки і та зайшла до під`їзду. В подальшому ОСОБА_5 почав ображати потерпілу ОСОБА_4 та погрожувати фізичною розправою, шарпати її за одяг. Потім схопив руками за шию та трохи здушив, однак вона відштовхнула його від себе на що він намагався нанести їй удар ногою в область живота, однак йому не вдалося це зробити. Потім ОСОБА_5 намагався завдати їй прямий удар кулаком правої руки в область носа, однак вона відхилила цей удар своєю рукою і він розжавши кулак подряпав їй ніс нігтями. Після цього обвинувачений знову почав ображати потерпілу ОСОБА_4 та погрожувати фізичною розправою, однак більше тілесних ушкоджень їй не спричиняв. Через деякий час вона зайшла до під`їзду та викликала працівників поліції.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 31 серпня 2016 року, близько 17 години 50 хвилин вона знаходилася за місцем свого проживання у буд. АДРЕСА_2 коли у домофон під`їзду зателефонував ОСОБА_5 та попросив її вийти на вулицю. Через 20 хвилин вона вийшла на вулицю разом із малолітньою донькою і вони втрьох пішли гуляти. Під час прогулянки у них виникла суперечка в ході якої ОСОБА_5 наніс їй удар в область лівого ока. У зв`язку з цим вона побігла до під`їзду та зателефонувала матері ОСОБА_4 і попросила її вийти на вулицю. Через декілька хвилин матір вийшла до під`їзду та почала забирати доньку у ОСОБА_5 . На ції дії матері останній почав шарпати її та погрожувати фізичною розправою та казав, що спричинить їй тілесні ушкодження, якщо вона забере в нього доньку. При цьому ОСОБА_5 прижав ОСОБА_4 до стіни, тримав руками за горло та шарпав її. Через декілька хвилин суперечки ОСОБА_5 віддав ОСОБА_8 дитину і вона зайшла до під`їзду. Що було далі вона не бачила, однак коли ОСОБА_4 повернулася до квартири, то поскаржилась на біль у животі, а також вона побачила на її обличчі подряпини в області носу та зломаний ніготь. Мати їй повідомила, що ОСОБА_5 наніс їй удари в область живота та обличчя.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дала покази, що 31 серпня 2016 року, близько 18 години 45 хвилин вона поверталася з дачної ділянки до місця свого проживання. Так, приїхавши до під`їзду буд. АДРЕСА_2 вона побачила, що біля вхідних дверей у під`їзд № НОМЕР_1 в якому вона проживає відбувається суперечка між ОСОБА_5 та її сусідкою ОСОБА_4 , який висловлювався в сторону останньої словами нецензурної лайки та схопивши її за горло прижав до стіни під`їзду, внаслідок чого ОСОБА_4 закричала. ОСОБА_10 побачивши такі дії ОСОБА_5 просила його заспокоїтися, однак він не реагував на її слова та продовжував ображати ОСОБА_4 , кидався

на неї з кулаками, а їй сказав йти з того місця. В цей момент ОСОБА_4 зайшла до під`їзду та сіла в ліфт, а вона з обвинуваченим ОСОБА_5 ще деякий час перебувала на вулиці та намагалася його заспокоїти після чого пішла до себе додому. Що відбувалося далі вона не знає.

Малолітній свідок ОСОБА_11 у присутності законного представника матері ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 31 серпня 2016 року, близько 18 години 45 хвилин він знаходився за місцем свого проживання у буд. АДРЕСА_2 разом із матір`ю ОСОБА_4 . В цей час у домофон під`їзду зателефонувала його сестра ОСОБА_8 , яка за 30 хвилин до цього пішла гуляти з своїм чоловіком ОСОБА_5 та малолітньою донькою ОСОБА_9 . Свідок зазначив, що в сестри був засмучений голос і вона попросила покликати матір ОСОБА_4 , що він і зробив. Матір ОСОБА_4 поговоривши з сестрою вибігла з квартири, а він лишився вдома. Через декілька хвилин у домофон знову подзвонила його сестра ОСОБА_8 , яка плакала і попросила відчинити вхідні двері під`їзду. В цей момент коли він відчиняв двері, він почув через трубку домофона як ОСОБА_5 погрожує його матері ОСОБА_4 та обзиває її словами нецензурної лайки. Після цього ОСОБА_11 вийшов у коридор загального користування на 8 поверсі та чекав на ОСОБА_8 . Коли вона вийшла з ліфту то була заплакана, але на його запитання не дала відповіді, лише сказала не виходити. Однак, ОСОБА_11 її не послухав та спустився ліфтом на перший поверх і вийшов на вулицю де побачив як ОСОБА_5 замахнувся рукою в сторону ОСОБА_4 , однак побачивши його дещо відійшов. Коли свідок ОСОБА_11 підійшов до своєї матері ОСОБА_4 , то побачив на її обличчі тілесні ушкодження, а саме подряпини на носі та синці на шиї. При цьому зазначив, що коли матір ОСОБА_4 виходила з дому, то на її обличчі і шиї вказаних тілесних ушкоджень не було.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується наступними доказами.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №362 від 01.09.2016 року в ОСОБА_4 виявлені такі тілесні ушкодження: садно в ділянці перенісся, забій м`яких тканин шиї, синець на внутрішній поверхні правого передпліччя, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

т.1 а.кп.13

Згідно висновку судово-медичної експертизи №399 від 21.09.2016 року тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, виявлені у ОСОБА_4 , які встановлені висновком судово-медичної експертизи №362 від 01.09.2016 року могли утворитись за обставин, на які вказувала обстежувана, які були відтворені у слідчому експерименті від 20.09.2016 року.

т.1 а.кп.32

Протоколом проведення слідчого експерименту від 20.09.2016 року та фото-таблицями до нього зафіксовано демонстрацію ОСОБА_4 як обвинувачений ОСОБА_5 шарпав її та намагався нанести удари в область живота та обличчя.

т.1 а.кп.25-27

Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у нанесенні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до вимог статей 65, 66, 67 КК України, суд враховує пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, а саме: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його позитивну характеристику за місцем проживання, думку потерпілої, яка пробачила обвинуваченому ОСОБА_5 , однак просить його покарати за вчинене.

На підставі наведеного суд знаходить, що для виправлення і попередження скоєння нових кримінальних правопорушень ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинання, реально, застосування принципів поглинання, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Враховуючи, що вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.09.2016 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 259 КК України до 2 років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, дане кримінальне правопорушення вчинив до постановлення вироку у першій справі, то відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначити шляхом звернення до самостійного виконання вироку у цій справі та вироку Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.09.2016 року.

Крім того, 20.01.2017 року потерпілою ОСОБА_4 подано до суду позов про стягнення шкоди заподіяної злочином у даному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_5 . В обґрунтування позову ОСОБА_4 зазначає, що внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , які виразились у нанесенні їй легких тілесних ушкоджень, вона втратила душевний спокій та сон, перебуває у стані сильного душевного хвилювання. Просить суд стягнути з ОСОБА_5 300000 (триста тисяч) гривень моральної шкоди, заподіяної їй злочинними діями.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 та її захисник позов підтримали, просили суд його задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник позов не визнали та заперечували проти нього.

У відповідності до п.3 ст.23 ЦПК України, роз`яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Вирішуючи заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди в розмірі 300000 (триста тисяч) гривень, суд вважає, що його слід задоволити частково.

Так, враховуючи характер і обсяг фізичних та душевних страждань, переживань та хвилювань, яких зазнала потерпіла, внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, обставини вчинення правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчиненого, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню в розмірі 3000 (три тисячі) гривень. Крім того з обвинуваченого на користь потерпілої слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід призначити покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу в розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

На думку суду, призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст.368-370, 373-374, 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України і призначити йому покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу

в розмірі 40 (сорок) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 вважати засудженим на 2 (два) роки позбавлення волі та на підставі ст.75 того ж Кодексу звільненим від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, згідно вироку Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 06.09.2016 року та засудженим до штрафу в розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривень за даним вироком.

Вироки виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередній особисте зобов`язання.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 3000 гривень, а також понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 2 тисячі гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Головуючий по справі

Суддя ОСОБА_1