У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2017 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Закарпатської області радника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором, про накладення арешту на майно, що було вилучене в ході проведення обшуку, -
ВСТАНОВИВ:
З клопотання та доданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим відділом прокуратури Закарпатської області проводиться досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 368 КК України, відомості про яке 09.08.2017 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000289.

Згідно клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що до правоохоронних органів звернувся ОСОБА_5 із заявою про вимагання у нього інспектором з дорожнього нагляду сектору превенції Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 неправомірної вигоди в розмірі 11 тис. грн. за сприяння з використанням службового становища у не складанні його колегами - працівниками поліції, анкетні дані яких на даний час не встановлені, протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним особами в стані алкогольного сп`яніння. Також встановлено, що ОСОБА_6 зобов`язав ОСОБА_5 передати йому обумовлену суму неправомірної вигоди в розмірі 11 тис. грн. 09.08.2017. Далі, 09.08.2017 в період із 21.08 год. по 21.10 год. ОСОБА_6 , знаходячись в с. Холмок Ужгородського району, діючи умисно, з корисливих мотивів, які полягали у його особистому протиправному збагаченні, вимагав та одержав від ОСОБА_5 обумовлену раніше суму неправомірної вигоди в розмірі 11 тис. грн. за сприяння з використанням службового становища у не складанні його колегами - працівниками патрульної поліції, анкетні дані яких на даний час не встановлені, протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто керування транспортним особами в стані алкогольного сп`яніння. Таким чином, на даний час встановлені достатні обставини, які свідчать про наявність у діях ОСОБА_6 ознак злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Як вбачається з клопотання та доданих матеріалів, 09.08.2017 об 21.47 год. ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України. 09.08.2017 в ході складання протоколу про затримання ОСОБА_6 від останнього під час особистого обшуку вилучено мобільний телефон марки Айфон 6С із сім карткою НОМЕР_1 . Вина ОСОБА_6 повністю підтверджується протоколом заяви про злочин ОСОБА_5 та його показаннями в яких він викриває протиправні наміри ОСОБА_6 , протоколом вручення ОСОБА_5 грошових коштів від 09.08.2017, протоколом огляду місця події від 09.08.2017 в ході чого було виявлено та вилучено предмет неправомірної вигоди в 11 тис.грн., та іншими матеріалами кримінального провадження. За допомогою вищевказаного мобільного телефону ОСОБА_6 спілкувався із заявником ОСОБА_5 , та іншими на даний час невстановленими працівниками патрульної поліції, домовлявся із ОСОБА_5 про місце зустрічі, а тому мобільний телефон відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України був використаний ОСОБА_6 як засіб вчинення кримінального правопорушення. За таких обставин, у відповідності до ст. 98 КПК України, вказаний автомобіль має значення у кримінальному провадженні як речовий доказ.З огляду на викладене, виникла необхідністю у зверненні до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому слідчий просить клопотання задовольнити.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив суд задовольнити клопотання з підстав, викладених у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_6 та захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 залишили вирішення клопотання на розсуд суду.
Заслухавши пояснення слідчого, підозрюваного та його захисника, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
За таких обставин, враховуючи, що в ході розгляду клопотання встановлено, що вилучений 09.08.2017 року в ході особистого обшуку ОСОБА_6 та оформлення протоколу про затримання, належний йому мобільний телефон марки Айфон 6С із сім карткою НОМЕР_1 , відповідає критеріям визначеним ст.98 КПК України, оскільки був використаний ОСОБА_6 як засіб вчинення кримінального правопорушення, та має доказове значення у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає, що клопотання по накладення арешту на зазначений мобільний телефон є обґрунтованим та підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно тимчасово вилучене в ході оформлення протоколу про затримання ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки Айфон 6С із сім карткою НОМЕР_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1