Справа №359/901/16-к
УХВАЛА
15 березня 2017 року м. Бориспіль
Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання захисника ОСОБА_3 про відвід головуючій по справі судді ОСОБА_4 при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за ст. 135 ч. 3 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Адкокат ОСОБА_3 заявляє відвід судді ОСОБА_4 , оскільки вона своєю ухвалою повертала обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ст. 135 ч.3 КК України прокурору, однак ухвалою апеляційного суду Київської області дана ухвала була скасована.
Після повернення справи до суду , дана справа відповідно протоколу автоматичного розподілу , знову передана судді ОСОБА_4 .
На думку заявника, порушено вимогу ст. 76 ч.2 КПК України, оскільки суддя не може брати участь у справі після скасованої їй ухвали.
Адвокат ОСОБА_3 на розгляд справи до суду не з;явився, про слухання справи сповіщений.
Інші сторони кримінального провадження про час і дату судового розгляду сповіщені належним чином, на розгляд справи не з;явилися, про причини неявки не повідомили.
Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Ухвала судді ОСОБА_4 від 25 жовтня 2016 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_5 за ст. 135 ч.3 КК України прокурору , відмінена ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 грудня 2016 року , з поверненням справи до Бориспільського міськрайонного суду для виконання вимог ст.314-316 КПК України.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справ від 26.12.2016 року дану справу передано судді ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Таким чином, відповідно до практики Європейського суду з прав людини по справі «ОСОБА_6 проти України» (Заява № 21722/11, рішення суду від 09.01.2013) зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом. Як правило, безсторонність судді означає відсутність упередженості та необєктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) субєктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він обєктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ). Проте між субєктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати обєктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (обєктивний критерій), а й може бути повязана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції субєктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога обєктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

Крім того, враховуючи Рекомендації N (94) 12, щодо "Незалежності, дієвості та ролі суддів", яка була ухвалена Комітетом ОСОБА_5 Європи на 518 засіданні заступників ОСОБА_5 від 13 жовтня 1994 р. та яка застосовується по відношенню до кожної особи, яка здійснює судочинство; до кола цих осіб належать ті, на кого покладено вирішення питань конституційного, кримінального, цивільного, комерційного та адміністративного права. Так, незалежність суддів має бути гарантована відповідно до положень Конвенції та конституційних принципів, а також судді повинні приймати свої рішення цілком незалежно і мати змогу діяти без обмежень, без неправомочного впливу, підбурення, тиску, погроз, неправомочного прямого чи непрямого втручання, незалежно, з чийого боку та з яких мотивів воно б не здійснювалось. У законі мають бути передбачені санкції проти осіб, які намагаються у такий спосіб впливати на суддів. Судді мають бути цілком вільними у винесенні неупередженого рішення у справі, яку вони розглядають, покладатись на своє внутрішнє переконання, власне тлумачення фактів та чинне законодавство. Судді не зобов`язані давати звіт щодо справ, які знаходяться в їх провадженні, ніякій особі, яка не належить до системи судової влади. На розподіл судових справ між суддями не повинно впливати бажання однієї із сторін у справі або будь-якої особи, яка є зацікавленою в результатах цієї справи. Такий розподіл може здійснюватись, наприклад, шляхом жеребкування, через систему автоматичного розподілу за алфавітним порядком або через іншу подібну систему. Суддя не може бути увільнений від провадження у справі без поважних на те причин, якими є важке захворювання або особиста заінтересованість цього судді у справі. Кожна із причин, так само як і порядок увільнення, повинні бути визначені законом, і на них ніяк не можуть впливати інтереси уряду чи адміністративних органів. Рішення щодо увільнення когось із суддів від провадження у справі повинно прийматись уповноваженим органом, який наділений такою ж незалежністю в плані судочинства як і самі судді. А також, Рекомендацію CM/Rec (2010) 12 Комітету ОСОБА_5 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, яка була ухвалена Комітетом ОСОБА_5 Європи 17 листопада 2010 р. на 1098 засіданні заступників міністрів, відповідно до якої Судді під час проведення судового розгляду повинні захищати права та свободи всіх осіб однаково, поважаючи їхню гідність. Під час розгляду всіх справ судді повинні діяти незалежно та неупереджено, забезпечувати сторонам можливість бути об`єктивно вислуханими, пояснювати за потреби процедурні питання. Судді мають діяти без будь-якого неналежного зовнішнього впливу на судовий розгляд і відповідно поводитися. Зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом.

. Відповідно вимоги ст. 76 ч.2 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, при перегляді судових рішень Верховним Судом України або за нововиявленими обставинами, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.
Приймаючи до уваги викладене , та враховуючи що суддя вже дала оцінку обставинам кримінального провадження, зазначеного в обвинувальному акті, суд вважає наявними підстави для задоволення клопотання про відвід судді ОСОБА_4 .

Також суд враховує, що в квітні 2017 р спливає строк повноважень судді ОСОБА_4 , і справа за таких обставин також підлягає передачі іншому судді.

Керуючись ст.ст.75,80 КПК України, -

УХВАЛИВ

Клопотання захисника ОСОБА_3 про відвід головуючій по справі судді ОСОБА_4 при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за ст. 135 ч. 3 КК України - задовольнити.

Справу направити на повторний авторозподіл автоматизованою системою документообігу суду .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1