Справа № 390/149/15-к
Провадження № 1-кп/390/20/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" лютого 2017 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисника адвоката ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001945 від 21.12.2013 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зелене, Компаніївського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_9 , обвинувачується у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, за наступних обставин.

20.12.2013 близько 13 год. 20 хв., ОСОБА_9 , керуючи автомобілем Mitsubishi ASX, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_11 , грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) ПДР України, згідно яких:

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну...., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Рухаючись на 73 км. + 386 м. автодороги Олександрівка - Кіровоград -Миколаїв, зі сторони м. Кіровоград, в напрямку смт. Компаніївка, на території Кіровоградського району, Кіровоградської області, проявив особисту необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, котра виявилась у зближені з рухавшимся у зустрічному напрямку по своїй смузі руху автомобілем Hyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керування ОСОБА_7 , при цьому в порушення вимог п. 12.1 ПДР, відповідно до якого «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість постійно контролювати рух транспортного засобу, чим грубо порушив п. 10.1 ПДР, згідно якого: «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху» та п. 11.3 ПДР, згідно якого: «на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини…при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу», з власної недбалості виїхав на смугу зустрічного руху, з подальшим частковим з`їздом на ліве узбіччя, щодо напрямку свого руху, після чого повертаючись на свою смугу руху та перетинаючи повністю зустрічну смугу руху, в порушення вимог п. 13.3 ПДР, згідно якого: « під час зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху» та п. 13.1 ПДР, згідно якого: «водій залежно від швидкості руху, обставин .... повинен дотримуватися .... безпечного інтервалу», не вибрав безпечний боковий інтервал із зустрічним транспортним засобом, у зв`язку з чим допустив з ним зіткнення.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди: - водій автомобіля Hyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_2 - ОСОБА_7 , отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому лівого наколінника зі зміщенням, відкритого перелому внутрішнього виростка лівого стегна, закритого багато уламкового перелому нижньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням та нижньої третини лівої малогомілкової кістки; перелому правої променевої кістки в типовому місці без зміщення; ран правої гомілки та чола, черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 252 від 21.03.2014 року відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я.

ОСОБА_12 та його захисник в судовому засіданні надали до суду заяву в якій просили звільнити ОСОБА_12 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, які передбачено ст.49 КК України, позовні заяви залишити без розгляду.

Прокурор не заперечував проти задоволення заяви та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Проте, вважав за необхідне вирішити при цьому цивільні позови.

Потерпілий та його представник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення заяви та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності. При цьому наполягали на доведеності цивільного позову та просили суд при вирішенні клопотання сторони захисту вирішити цивільний позов та задовольнити його в повному обсязі.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, виходячи з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.49 ч.1 п.3 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Згідно вимог ст.284 ч.2 п.1 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні 20 грудня 2013 року злочину невеликої тяжкості, оскільки санкція частини 1 статті 286 КК України у редакції на час вчинення злочину передбачала найсуворіше покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років. З моменту коли відбулись розглядувані події минуло більше ніж три роки, матеріали провадження свідчать, що обвинувачений не ухилявся від слідства та суду, а також не вчинив іншого злочину.

Судом роз`яснено обвинуваченому підставу звільнення від кримінальної відповідальності та право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, а обвинувачений підтвердив розуміння підстави звільнення від кримінальної відповідальності, наполягав на звільненні від кримінальної відповідальності та закритті кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирішуючи долю цивільних позовів прокурора та потерпілого суд виходить з наступного.

Згідно з ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Крім того, відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові.

У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених ч.1 ст.326 КПК України, суд залишає позов без розгляду.

Тобто КПК України не передбачено вирішення цивільного позову одночасно із вирішенням питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, суд об`єктивно позбавлений можливості закінчити розгляд справи та встановити винність або ж невинуватість ОСОБА_9 .

Виходячи з викладеного суд позбавлений можливості розглянути та вирішити цивільні позови прокурора та ОСОБА_7 до ОСОБА_9 .

За таких обставин суд приходить до висновку, що цивільні позови заявлені прокурором та потерпілим слід залишити без розгляду, що не перешкоджає вирішенню цих позовів в порядку цивільного судочинства.
Речові докази по справі, а саме: автомобіль Hyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_2 що переданий на зберігання власнику - передати обвинуваченому ОСОБА_9 , автомобіль Mitsubishi ASX, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що переданий на зберігання власнику залишити за його належністю його власнику.

Судові витрати по справі за проведення інженерно транспортних експертиз та судових авто товарознавчих експертиз в розмірі 4525, 94 грн. віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.49, 286 КК України, ст.ст.284, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, які передбачено ст.49 КК України.
Кримінальне провадження № 0001945 щодо ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрити.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Кіровоградської обласної лікарні до ОСОБА_9 про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину залишити без розгляду.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_9 про відшкодування шкоди, завданої злочином залишити без розгляду.
Речові докази по справі, а саме: автомобіль Hyundai Accent, реєстраційний номер НОМЕР_2 що переданий на зберігання власнику - передати обвинуваченому ОСОБА_9 , автомобіль Mitsubishi ASX, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що переданий на зберігання власнику залишити за його належністю його власнику.

Судові витрати за проведення інженерно транспортних експертиз та судових авто товарознавчих експертиз у сумі 4525, 94 грн. віднести за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з дня її оголошення до апеляційного суду Кіровоградської області.
Суддя