Справа № 150/344/16-к
Провадження №11-кп/772/475/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянув «09» березня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань з № 0000065 від 10.06.2016 року та №0000064 від 10.06.2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_6 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Абрамівська Долина Чернівецького
району Вінницької області , українця, громадянина
України, не працюючого, раніше судимого:
-17.07.2003 року Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 К України до 4 років 6 місяців;
-07.03.2007 року Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185, КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
-19.04.2012 року Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185, ч.3 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
-07.07.2016 року Ямпільським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст. 185 КК України.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_6
за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 09 грудня 2016 року, -
В с т а н о в и в :
Судом встановлено, що 06 червня 2016 року о 16:00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, проник через незачинені двері до житлового будинку АДРЕСА_1 , де відшукав та таємно викрав грошові кошти у сумі 335 гривень та мобільний телефон марки «NOKIA Asha 305» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 вартістю 200 гривень та дві сім картки № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , після чого викрадене обернув на власну користь та з місця події зник, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 585 гривень 00 копійок.
Також, 06 червня 2016 року о 16:20 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, проник через незачинені двері до житлового будинку АДРЕСА_1 , де відшукав та таємно викрав грошові кошти у сумі 160 гривень, після чого викрадене обернув на власну користь та з місця події зник, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 160 гривень 00 копійок.
Вироком Чернівецького районного суду Вінницької області від 09.12.2016 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України остаточно покарання ОСОБА_6 призначено за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.07.2016 року, шляхом часткового складання покарань у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено з моменту затримання з 27 жовтня 2016 року.
На підставі ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 27 жовтня 2016 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати в розмірі 1320 грн. 60 коп.
Вирішена доля речових доказів.
Не погодившись із вироком суду, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування вироку Чернівецького районного суду Вінницької області від 09.12.2016 року, яким засуджено ОСОБА_6 , у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів, з урахуванням вироку Ямпільського районного суду Вінницької області від 07 липня 2016 року, шляхом часткового складання у виді 5 років позбавлення волі.
Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про необхідність зарахування ОСОБА_6 на підставі ст. 72 КК України в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 27 жовтня 2016 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день за два дні позбавлення волі, оскільки по даному кримінальному провадженню запобіжний захід не обирався. Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 , який не заперечив проти апеляційної скарги прокурора, міркування прокурора про незаконність вироку щодо ОСОБА_6 , в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості призначеного покарання та у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування судом закону, який не підлягає застосуванню, дослідивши матеріали кримінального провадження, доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.
Згідно ст. 404 КПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтвоаним і вмотивованим.
Відповідно до ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчинені кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини зазначає, що рівень певності, якого має досягти суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України , розглядалось відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження.
Суд першої інстанції, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, при цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, надав детальні пояснення, щодо скоєного ним злочину.
Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України у вчиненні крадіжки, повторно із проникненням у житло, учасниками процесу не оспорюється.
Суд, призначаючи покарання у межах установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу, відповідно до ст. 65 КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 дотримався вимог статті 65 КК України врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів, що свідчить про небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування заподіяних збитків, що судом обгрунтвоано віднесено до обставин, що пом`якшують його відповідальність.
Судом першої інстанції вірно віднесено, відповідно до ст. 67 КК України, до обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, та рецидив злочину.
Разом з тим, вирок суду щодо ОСОБА_6 підлягає зміні, в зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Обвинувачений ОСОБА_6 , відповідно до ухвали слідчого суді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 27.10.2016 року, перебував під вартою з 27.10.2016 року , що відповідно підтверджується ухвалою суду та протоколом затримання ( а.с. 182-188).
По даним кримінальним провадженням запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався, разом з тим, суд першої інстанції, в порушення вимог ч.5 ст. 72 КК України, безпідставно зарахував обвинуваченому строк тримання під вартою з 27.10.2016 року, по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день за два дні позбавлення волі.
Слід також зазначити, що обраний судом строк покарання є достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 , тому апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Вирок Чернівецького районного суду Вінницької області від 09.12.2016 року щодо ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України змінити, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.
Виключити з резолютивної частини вироку вказівку про необхідність зарахування обвинуваченому ОСОБА_6 , на підставі статті 72 КК України в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 27 жовтня 2016 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день за два дні позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
У решті вирок щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.
На судове рішення може бути подана касаційна скарга до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом першої інстанції, а засудженим ОСОБА_6 , - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
Згідно з оригіналом: