Справа № 182/4484/16-к
Провадження № 1-кп/0182/186/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.06.2017 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь об`єднані кримінальні провадження, відомості про вчинені кримінальні правопорушення за якими внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.11.2015 за № 0004145, 29.06.2016 за № 0002432 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської обл., громадянина України, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , не працюючого, з освітою 8 класів, учня 9-го класу КЗ НСЗШ 1-3 ступенів № 21, неодруженого, не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 358, 4 ст. 358 КК України
ОСОБА_4 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської обл., громадянина України, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_2 , працюючого менеджером по продажу ТОВ ТДК, одруженого, на утриманні має малолітню дитину - сина 2014 року народження, з освітою вищою, одруженого, не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4
законного представника н/л
обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілих ОСОБА_10 ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
ОСОБА_16 , ОСОБА_17
ОСОБА_18 ,
ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ,
представника служби у справах
дітей Нікопольської міськради ОСОБА_21
представника СП ВП ГУ НП ОСОБА_22 ,
встановив:
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 30.11.2015 приблизно о 14.30 год. знаходився біля території КЗ «НЗОШ № 10» за адресою вул. Некрасова, 43-А в м. Нікополі Дніпропетровської обл., де побачив ОСОБА_18 , який тримав в руках куртку. В цей час у неповнолітнього ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний намір, неповнолітній ОСОБА_3 , діючи умисно, підбіг до ОСОБА_18 та, не застосувавши насильства, шляхом ривка, діючи навмисно відкрито з корисливих мотивів викрав болоньєву куртку вартістю 500 грн, в якій знаходились: спортивна шапка вартістю 70 грн, мобільний телефон «Nokia 2330С», вартістю 300 грн, із сім-карткою мобільного оператора «МТС» вартістю 10 грн., на рахунку грошових коштів не було, що належить ОСОБА_23 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 880 грн. Після чого з метою зникнення із місця злочину неповнолітній ОСОБА_3 , утримуючи майно, яким він заволодів, з місця вчинення злочину втік. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім цього, 24.05.2016 приблизно о 14.45 год. неповнолітній ОСОБА_3 побачив ОСОБА_10 , який знаходився біля житлового будинку АДРЕСА_3 , і в цей час у нього виник злочин намір, направлений на незаконне заволодіння шляхом обману чужим майном. Реалізуючи свій злочинний намір, неповнолітній ОСОБА_3 під приводом зателефонувати взяв у ОСОБА_10 планшет, не маючи наміру повертати його назад, зайшов у двори, розташовані по АДРЕСА_1 , після чого, діючи навмисно, переслідуючи корисливі мотиви, шляхом обману навмисно повторно заволодів планшетом «Assistant AP-777G Freedom» вартістю 1 699 грн 90 коп, чохлом на планшет вартістю 99 грн 90 коп, що належать ОСОБА_11 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1 799 грн 80 коп В подальшому ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, планшетом, отриманим шахрайським шляхом, розпорядився на власний розсуд.
Крім цього, 29.05.2016 приблизно об 11.30 год. неповнолітній ОСОБА_3 побачив ОСОБА_24 , який знаходився біля КЗ «НСЗШ № 5» по вул. Гагаріна в м. Нікополі Дніпропетровської області, і в цей час у нього виник злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння шляхом обману чужим майном. Реалізуючи свій злочинний намір, неповнолітній ОСОБА_3 , під приводом зателефонувати, взяв у ОСОБА_24 мобільний телефон, не маючи наміру повертати його назад, зайшов за стару котельню, розташовану по вул. Гагаріна в м. Нікополі, де, упевнившись, що його дії ніхто не бачить, діючи навмисно, переслідуючи корисливі мотиви, шляхом обману повторно заволодів мобільним телефоном «Fly IQ4416» вартістю 2 000 грн, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку МТС вартістю 10 грн, та карта пам`яті на 32 Гб вартістю 280 грн, чохлом на мобільний телефон вартістю 200 грн, що належить ОСОБА_25 , чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 2 490 грн. В подальшому ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, телефоном, отриманим шахрайським шляхом, розпорядився на власний розсуд.
Крім цього, 02.06.2016 приблизно об 11.35 год. неповнолітній ОСОБА_3 побачив ОСОБА_26 , який знаходився біля КЗ «Екоцентр», розташованого по вул. Гагаріна, 56 в м. Нікополі Дніпропетровської обл., і в цей час у нього виник злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння шляхом обману чужим майном. Реалізуючи свій злочинний намір, неповнолітній ОСОБА_3 , під приводом зателефонувати, взяв у ОСОБА_26 мобільний телефон, не маючи наміру повертати його назад, зайшов у двори, розташовані по вул. Станіславського в м. Нікополі, де, упевнившись, що його дії ніхто не бачить, діючи навмисно, переслідуючи корисливі мотиви, шляхом обману повторно заволодів мобільним телефоном «Nokia Lumia 525» вартістю 1 668 грн, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку МТС вартістю 10 грн, чохлом на мобільний телефон вартістю 100 грн, що належать ОСОБА_27 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1 778 грн. В подальшому ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, телефоном, отриманим шахрайським шляхом, розпорядився на власний розсуд.
Крім цього, неповнолітній ОСОБА_3 06.06.2016 приблизно о 17.30 год. знаходився біля магазину «АТБ-Маркет», розташованого по вул. Шевченка в м. Нікополі Дніпропетровської обл., де побачив ОСОБА_12 , який тримав у руках мобільний телефон. В цей час у неповнолітнього ОСОБА_3 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння шляхом обману чужим майном. Реалізуючи свій злочинний намір, неповнолітній ОСОБА_3 , під приводом зателефонувати, взяв у ОСОБА_12 мобільний телефон, не маючи наміру повертати його назад, пішов у двори, розташовані по вул. Дружби, вул. Шевченка, вул. Некрасова в м. Нікополі, щоб зникнути з поля зору ОСОБА_12 , який постійно йшов за ним та просив повернути йому мобільний телефон. Після чого неповнолітній ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що ОСОБА_12 постійно буде йти за ним та прохати повернути телефон, перебуваючи поблизу буд. № 29 по вул. Некрасова в м. Нікополі, побіг, утримуючи викрадений мобільний телефон при собі, тим самим, діючи навмисно з корисливих мотивів відкрито повторно викрав мобільний телефон, «Lenovo A2010» вартістю 2 200 грн, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку МТС вартістю 10 грн та карта пам`яті на 2 Гб вартістю 60 грн, що належить ОСОБА_13 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 2 270 грн. Після чого, з метою зникнення із місця злочину, неповнолітній ОСОБА_3 , утримуючи майно, яким він заволодів, з місця вчинення злочину втік та в подальшому викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім цього, неповнолітній ОСОБА_3 07.06.2016 приблизно о 18.30 год. знаходився біля кафе «Асторія», розташованого по вул. Шевченка в м. Нікополі Дніпропетровської області, де побачив ОСОБА_14 , який тримав в руках мобільний телефон. В цей час у неповнолітнього ОСОБА_3 виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний намір, неповнолітній ОСОБА_3 , під приводом зателефонувати, взяв у ОСОБА_14 мобільний телефон, не маючи наміру повертати його назад, пішов у двори, розташовані по вул. Шевченка, щоб зникнути з поля зору ОСОБА_14 , який постійно йшов за ним та просив повернути йому мобільний телефон. Після чого, неповнолітній ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що ОСОБА_14 постійно буде йти за ним та прохати повернути телефон, заховавши мобільний телефон, сказав ОСОБА_14 , що загубив його, тим самим діючи навмисно, переслідуючи корисливі мотиви, шляхом обману повторно заволодів мобільним телефоном «Fhilips C307» вартістю 3 500 грн, в якому знаходилася сім-картка оператора мобільного зв`язку МТС вартістю 10 грн., що належить ОСОБА_15 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 3510 грн. Після чого, неповнолітній ОСОБА_3 , з місця скоєння злочину зник, телефоном, отриманим шахрайським шляхом, розпорядився на власний розсуд.
Крім цього, 09.06.2016 приблизно о 16.00 год. неповнолітній ОСОБА_3 побачив ОСОБА_16 , який знаходився біля КЗ НЗСШ № 9, розташованого по вул. В. Усова в м. Нікополі Дніпропетровської обл., і в цей час у нього виник злочин намір, направлений на незаконне заволодіння шляхом обману чужим майном. Реалізуючи свій злочинний намір неповнолітній ОСОБА_3 , під приводом зателефонувати, взяв у ОСОБА_16 мобільний телефон, не маючи наміру повертати його назад, зайшов за будинок, розташований по АДРЕСА_4 , де, упевнившись, що його дії ніхто не бачить, діючи навмисно, переслідуючи корисливі мотиви, шляхом обману повторно заволодів мобільним телефоном «Fly» вартістю 1 000 грн, в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку МТС вартістю 10 грн, на рахунку якої було 20 грн, що належать ОСОБА_17 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1 030 грн. В подальшому, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину зник, телефоном отриманим шахрайським шляхом, розпорядився на власний розсуд.
Крім цього, 18.06.2016 приблизно о 18.30 год. неповнолітній ОСОБА_3 вступив в злочинний зговір з ОСОБА_4 , спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном у неповнолітнього ОСОБА_19 , який на той час йшов біля будинку № 28 по вул. Електрометалургів в м. Нікополі Дніпропетровської обл. Так, реалізуючи свій спільний злочинний намір, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном з погрозою застосувати насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_3 , підійшов ззаду до ОСОБА_19 , попросив у нього мобільний телефон, щоб подзвонити. Після того, як ОСОБА_19 зі свого мобільного телефону «LG Е612» набрав номер, який продиктував ОСОБА_3 , до них підійшов ОСОБА_4 , який, продовжуючи спільний умисел, направлений на заволодіння чужим майном з погрозою застосувати насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, діставши з кишені шортів розкладний ніж, який він заздалегідь взяв з собою та зберігав при собі, виставив кухонний ніж лезом вперед перед тулубом ОСОБА_19 . В цей час, ОСОБА_3 , скориставшись цим, вчинив дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, а саме, вирвав мобільний телефон з рук ОСОБА_19 та попрямував в бік подвір`я будинку АДРЕСА_5 . Відразу після чого, ОСОБА_4 , тримаючи ніж в руці, наказав йти за ними. Підійшовши до під`їзду будинку АДРЕСА_5 , ОСОБА_3 сказав ОСОБА_19 дістати з кишені навушники, після чого вирвав їх з рук останнього. Погрожуючи реально застосувати ніж, тобто насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 наказали ОСОБА_19 , щоб він йшов, а мобільний телефон та навушники залишаться у них. ОСОБА_19 , сприйнявши реально дії та погрози з боку ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , як загрозу його життю та здоров`ю, залишив свій мобільний телефон та навушники у ОСОБА_3 та пішов в бік свого будинку. Тим самим, ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_4 групою осіб, переслідуючи корисливі мотиви, діючи умисно вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосувати насильство, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, та заволоділи мобільним телефоном «LG Е612», вартістю 1 378 грн, навушниками вартістю 199 грн, які належать ОСОБА_20 , чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1 577 грн, після чого, утримуючи майно, яким вони заволоділи, з місця скоєння злочину зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
Крім того, неповнолітній ОСОБА_3 в червні місяці 2016 року (точної дати в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи в місці тимчасового помешкання за адресою: АДРЕСА_6 , реалізуючи свій злочинний намір, умисно з метою подальшого використання, підробив паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 27.02.2015 Нікопольським РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, на ім`я ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом внесення наступних змін: заміни фотокартки на першій сторінці (первинна фотокартка видалена, після чого на її місце вклеєна нова); видалення першого аркуша з першою та другою сторінками з подальшим вклеюванням його на теж саме місце; повного видалення восьмого аркуша з п`ятнадцятою та шістнадцятою сторінками.
Крім того, ОСОБА_3 , 17.06.2016 та 22.06.2016 умисно, діючи з єдиним умислом, неодноразово використав раніше підроблений паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 27.02.2015 Нікопольським РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для придбання квитків ПАТ «Укрзалізниця», а саме квитка № НОМЕР_2 від 17.06.2016 зі сполученням Київ-Кривий Ріг на ім`я ОСОБА_28 та квитка № НОМЕР_3 від 22.06.2016 зі сполученням Запоріжжя-Київ на ім`я ОСОБА_28 .
Дії неповнолітнього ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж); за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно; за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно; за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб; за ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення посвідчення, з метою використання його підроблювачем; за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав частково, обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав також частково.
Однак, суд вважає, що винуватість обвинувачених підтверджується наступними доказами.
1. По епізоду викрадення майна ОСОБА_23 .
Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав частково і показав суду, що у 2012 р. до нього були застосовані примусові заходи виховного характеру - він був направлений до спецшколи. 29.10.2014 зі спецшколи його направили до притулку в м. Марганці. З притулку він втік і пішов до бабусі, з якою у нього хороші відносини. Він прожив у бабусі тиждень, потім познайомився з особами, з якими почав вчиняти крадіжки. Його матір позбавили батьківських прав, він жив у друзів. Потім служба у справах дітей з 01.09.2015 направила його у реабілітаційний центр Благодать. Там він познайомився з ОСОБА_7 і 18.09.2015 ОСОБА_7 забрала його до себе додому і він перший раз пішов до школи. Там, в реабілітаційному центрі він познайомився з ОСОБА_4 . В кінці осені він втік від ОСОБА_7 , поїхав в с. Першотравневе. Його там спіймали і повернули в м. Нікополь. ОСОБА_7 знову його забрала в сім`ю, він обіцяв виправитися, але все рівно втікав і вчиняв крадіжки. Це робив, т.я. йому подобається свобода. З ОСОБА_4 він познайомився в реабілітаційному центрі, ОСОБА_4 доручили, що той слідкував за ним, водив до школи, забирав зі школи. Це було до того, як він в перший раз втік, потім вони просто спілкувалися з ОСОБА_4 .
Наприкінці листопада 2015 р. він йшов зі сторони залізничного вокзалу м. Нікополя по вул. Шевченка, дійшов до магазину Варус, побачив хлопця, який розмовляв по телефону. На хлопці була куртка. Він попросив у хлопця мобільний телефон, останній дав. Він дав хлопцеві 50 грн у залог, що поверне телефон. Разом з цим хлопцем вони дійшли до Центрального ринку, сіли у дворах. До нього підходив його знайомий, якому він сказав, що розводить хлопця. Потім він сказав потерпілому, щоб останній дав йому свою куртку, пояснивши, що йому треба викликати хлопця його знайомого, який підходив, бо того батьки не пустять. ОСОБА_29 погодився і дав куртку. Він пішов з цією курткою, потім зустрів знайомого ОСОБА_30 , попросив допомогти продати куртку, на що останній погодився. Однак ОСОБА_30 затримали, а потім затримали і його. Він працівникам поліції все розповів, його відпустили, щоб він приніс документи. Однак він документи не приніс. Винуватим себе визнає частково, т.я. ОСОБА_18 добровільно дав йому куртку після його ввічливого прохання.
Разом з тим, потерпілий ОСОБА_18 показав, що обвинуваченого ОСОБА_3 він раніше не знав. Восени 2015 року приблизно о 14-15 год. він вперше побачив хлопця у дворах будинків між школою і магазином «Варус». Хлопець був одягнений в чорно куртку, темні спортивні штани, кросівки. У нього в руках була куртка, у кармані якої був мобільний телефон Нокіа, чорно-білого кольору та шапка. Хлопець підбіг до нього, забрав куртку і побіг. Він намагався наздогнати хлопця, однак не зміг. Того, хто забрав куртку, він в обличчя не бачив. В ході слідства він грабіжника не упізнавав. Йому показали 4 мобільних телефони і із них він вибрав свій. Також йому повернути куртку, шапку. Він нікуди з хлопцем не ходив. Грошей хлопець йому не давав. Обвинуваченого він не оговорює.
Законний представник потерпілого ОСОБА_31 показав, що, його син ОСОБА_18 прийшов і сказав, що у нього забрали куртку. Розповів про обставини так само, як на суді. Він звернувся в міліцію. Грабіжника знайшли, викрадене повернути. Претензій він не має, просить суворо обвинуваченого не карати.
Винуватість також підтверджується письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0004145 (том 1) і були досліджені у судовому засіданні:
-Заявою ОСОБА_32 про добровільне надання працівникам поліції мобільного телефону Nokia 2330С, імеі: НОМЕР_4 (а.п.41);
-Протоколом огляду речей від 02.12.2015, а саме мобільного телефону Nokia 2330С, чорного кольору зі вставками сірого кольору, імеі: НОМЕР_4 , який добровільно надав для огляду та вилучення ОСОБА_33 , з фото-таблицею (а.п. 42-45);
-Заявою ОСОБА_3 про добровільне надання працівникам поліції куртки з капюшоном фіолетового кольору та шапки чорного кольору (а.п.46);
-Протоколом огляду речей від 04.12.2015, а саме куртки з капюшоном фіолетового кольору та шапки чорного кольору, які добровільно надав для огляду та вилучення ОСОБА_3 , з фото-таблицею (а.п. 47-49);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.12.2015, в ході якого свідок ОСОБА_34 з 4-ох осіб упізнав особу, у якої він 30.11.2015 приблизно о 16.00 год. придбав мобільний телефон Nokia 2330, знає його як ОСОБА_35 . (а.п.52-54);
-Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 05.12.2015, в ході якого свідок ОСОБА_34 з 4-х речей упізнав мобільний телефон, який він придбав 30.11.2015 о 16.00 год. у ОСОБА_36 , впізнає його по моделі Nokia 2330, корпусу, а саме його кольору. (а.п. 56-58);
-Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 05.12.2015 з фото-таблицею, в ході якого потерпілий ОСОБА_18 з 4-х телефонів упізнав мобільний телефон, який у нього викрали відкрито 30.11.2015 приблизно о 14.30 год., впізнає по моделі Nokia 2330, чорного з сірим кольору корпусу та по подряпинам на корпусі (а.п. 59-62).
Таким чином, аналізуючи зазначені докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні саме відкритого викрадення майна потерпілого повністю доведена показами потерпілого ОСОБА_18 , який категорично заявив у судовому засіданні, що обвинувачений вихопив куртку у нього з рук і добровільно він обвинуваченому куртку не віддавав. Покази обвинувачено ОСОБА_3 суд оцінює як спосіб його захисту.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за цим епізодом мають правильну правову кваліфікацію за ч.1 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж).
2. По епізоду заволодіння майном ОСОБА_11 :
Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав і показав, що навесні 2016 р. в районі магазину «АТБ» по вул.. Шевченка у дворі він побачив хлопця, який розмовляв по телефону. Він попросив у хлопця телефон, щоб подзвонити. Хлопець телефон дав. Телефон був поганий, він запитав у хлопця, як можна зайти в соціальну мережу «Вконтакті». Хлопець дав йому планшет в районі вул.. Дружби. Сказав хлопцю, що зайде до кафе, попросить грошей у знайомого і пішов. Хлопець залишився на нього чекати та попросив його повернутися. Він пішов, але не повернувся. Планшет він передав ОСОБА_37 , якого знає по реабілітаційному центру. ОСОБА_38 прийшов до них з ОСОБА_39 . Він запитав у ОСОБА_40 , чи є у останнього паспорт, і чи зможе він закласти планшет. ОСОБА_38 погодився.
Потерпілий ОСОБА_10 показав, що 24 травня 2016 року він йшов додому близько 15.00 год. Хотів подивитися час і вийняв планшет. Біля свого дому зустрів ОСОБА_3 , який попросив телефон, щоб зателефонувати. Він дав ОСОБА_3 телефон, але потім ОСОБА_3 телефон повернув, т.я. екран на ньому був розбитий, однак телефон працював. Пішли до під`їзду, ОСОБА_3 намагався подзвонити з планшета, набирав номер, однак не виходило, тому ОСОБА_3 сказав йому піти із ним. Він пішов, вони пройшли у двір по вул.. Дружби біля садочку. ОСОБА_3 взяв планшет та сказав, що зараз прийде, і пішов. Він пішов за обвинуваченим, однак ОСОБА_3 кудись пропав.
Потерпіла ОСОБА_11 показала, що 24 травня 2016 року близько 15.00 - 15.30 год. її син - ОСОБА_10 прибіг у сльозах і розповів, що у нього викрали планшет. Вона звернулася з заявою до поліції. Вони ходили, шукали того, хто викрав планшет, однак не знайшли. Через два місяці злочинця спіймали. Заявлений цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди у сумі 1799 грн 80 коп підтримує та просить стягнути спричинену матеріальну шкоду з винного.
Винуватість також підтверджується письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0004145 (том 1) і були досліджені у судовому засіданні:
-Квитанцією про придбання планшету Асістант та чохла до нього, ксерокопією імеі 33865 планшета Асістант (а.п. 78);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.06.2016, в ході якого потерпілий ОСОБА_10 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 , як особу, яка переставилась хлопцем на ім`я ОСОБА_41 та шахрайським шляхом заволоділа його планшетом Асістант, впізнає його за рисами обличчя. (а.п.91-94);
-Письмовим повідомлення генерального директора ЛВ ПТ Ломбард Гроші Тут, № 1565/6 від 29.06.2016 про те, що ОСОБА_42 24.05.2016 о 16.16 год. заклав до відділення ломбарду за адресою м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 38 планшет Асістант імеі НОМЕР_5 (а.п. 96-97).
Таким чином, аналізуючи зазначені докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за цим епізодом мають правильну правову кваліфікацію за ч.2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
3. По епізоду заволодіння майном ОСОБА_25 .
Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав, що весною 2016 р. у денний час він йшов по території школи № 5. В кінці поля побачив, що йде хлопець. Він підійшов до хлопця, попросив у нього телефон, щоб подзвонити. Хлопець спочатку не давав, говорив, що він може вкрасти телефон. Але він відповів хлопцеві: хіба я схожий на крадія і т.д. Хлопець повірив і дав йому мобільний телефон. Він відійшов в сторону і зробив вигляд, що розмовляє по телефону. Побачив, що хлопець за ним не йде. Тоді він втік з телефоном. Телефон продав на Центральному ринку особисто. Гроші витратив на себе, купував різні речі, одяг і т.д.
Крім визнавальних показів обвинуваченого, винуватість також підтверджується письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0004145 (том 1) і були досліджені у судовому засіданні:
-Ксерокопією імеі мобільного телефону Fly та довідкою про вартість мобільного телефону Fly (а.п. 108-109);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.07.2016, в ході якого потерпілий ОСОБА_24 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 , як хлопця, який шляхом обману заволодів його мобільним телефоном, впізнає його за рисами обличчя, кольором волосся. (а.п.121-124);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.06.2016, в ході якого свідок ОСОБА_43 з 4-ох осіб упізнала ОСОБА_3 , як хлопця, у якого придбала мобільний телефон, впізнає його за рисами обличчя. (а.п.127-129).
Таким чином, аналізуючи зазначені докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за цим епізодом мають правильну правову кваліфікацію за ч.2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
4. По епізоду заволодіння майном ОСОБА_27 .
Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав і показав, що весною 2016 р. він йшов біля школи № 5, де знаходиться КЗ Екоцентр, по доріжці біля паркану в комп`ютерний клуб. Побачив, що стоїть його знайомий ОСОБА_44 . Підійшов до нього, привітався. З ним стояв ще один хлопець. Спочатку він попросив телефон у ОСОБА_45 , той дав, однак телефон ОСОБА_46 він не забрав, а повернув йому. Вирішив забрати телефон у іншого хлопця, якого не знав раніше, але бачив у місті. Він під приводом того, що йому потрібно зателефонувати, водив хлопця по місту. Говорив, що йому треба то в одне, то в інше місце. Хлопець ходив із ним, поки не втомився. Потім, коли хлопець втомився і сидів на лавці під навісом, сказав хлопцеві, що зараз прийде. Сам пішов, а хлопець залишися сидіти на лавці під навісом. Він більше не повернувся, а телефон на його прохання заклав у ломбард ОСОБА_47 .
Винуватість також підтверджується письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0004145 (том 1) і були досліджені у судовому засіданні:
-Документами про придбання мобільного телефону Nokia Lumia, імеі: НОМЕР_6 (гарантійний талон, квитанція) (а.п. 142-143);
-Заявою ОСОБА_48 про добровільне надання працівникам поліції мобільного телефону Nokia Lumia 525, чорного кольору, імеі: НОМЕР_6 (а.п.151);
-Протоколом огляду речей від 08.06.2016, а саме мобільного телефону Nokia Lumia 525, чорного кольору, імеі: НОМЕР_6 , корпус чорного кольору, який добровільно надав для огляду та вилучення ОСОБА_48 (а.п. 152-153);
-Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 08.06.2016, в ході якого потерпілий ОСОБА_26 з 4-х телефонів упізнав мобільний телефон Nokia Lumia 525, який у нього викрали, впізнає по моделі, корпусу, кольору (а.п. 154-156);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.06.2016, в ході якого потерпілий ОСОБА_26 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 , як особу, яка шляхом шахрайства заволоділа його мобільним телефоном, впізнає його за рисами обличчя, кольором волосся. (а.п. 157-160);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.06.2016, в ході якого свідок ОСОБА_49 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 , як хлопця, який підходив до них з ОСОБА_26 , а потім, зі слів ОСОБА_26 , шляхом обману заволодів його мобільним телефоном Nokia Lumia 525, впізнає його за зовнішніми рисами обличчя, кольором волосся. (а.п. 164-167);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.07.2016, в ході якого свідок ОСОБА_50 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_51 , як хлопця, який заволодів мобільним телефоном ОСОБА_26 , знає його як ОСОБА_3 , впізнає його за рисами обличчя. (а.п. 171-174).
Таким чином, аналізуючи зазначені докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за цим епізодом мають правильну правову кваліфікацію за ч.2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
5. По епізоду викрадення майна ОСОБА_13 .
Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав і показав, що влітку 2016 р. він йшов з гуртожитку по вул. Некрасова в м. Нікополі. Побачив хлопця, з яким був ще інший хлопець, з яким він був візуально знайомий. Привітався, попросив телефон подзвонити. Хлопець телефон дав. Цей знайомий хлопець пішов, а він почав водити потерпілого по місту. Водив хлопця в районі вул.. Транспортна, залізничного вокзалу, в різні місця. Хлопець усюди ходив за ним. В кінці кінців він сказав хлопцеві, що досить за мною ходити, я телефон не віддам, це грабіж. В цей момент випадково упала біта, ударила хлопця по ногам. Але сам він хлопця не бив. Коли він уходив, його побачила жінка, вона щось йому сказала, але він, висловившись на адресу жінки нецензурною лайкою, пішов з місця злочину. Куди він дів телефон, не пам`ятає.
Потерпілий ОСОБА_12 показав, що 06 червня 2016 року о 15.00 год. він йшов біля ларька в районі 20-ї школи, слухав музику на телефоні. До нього підійшов обвинувачений ОСОБА_3 , якого він раніше не знав. Попросив дати телефон, щоб подзвонити. Він сказав ОСОБА_3 , що у нього немає грошей на рахунку. Тоді обвинувачений сказав, що напише безкоштовне СМС, щоб до нього передзвонили. Він погодився і дав ОСОБА_3 телефон. ОСОБА_3 відправив СМС-повідомлення і вони почали чекати дзвінка. Спочатку знаходилися біля 20-ї школи, потім біля 10-ї школи. Телефон знаходився у ОСОБА_3 . Пішли до АТБ. Ввесь час Філь говорив «не ходи за мною, чекай за будинками, мені потрібно забрати речі», але він все рівно ходив за ОСОБА_3 . Ще коли вони були біля 20-ї школи, ОСОБА_3 дістав біту, вона була у нього під кофтою, і попросив її підтримати. Потім ОСОБА_3 погрожував битою, коли вони сиділи на погребі в районі 10-ї школи, при цьому говорив, що поверне телефон, без обману. Потім він сказав ОСОБА_3 , що покличе своїх друзів, а ОСОБА_3 відповів, що не боїться, т.я. займався кікбоксингом. Потім ОСОБА_3 пішов в район приватних домоволодінь, там вони побачили жінку, жінка сказала ОСОБА_3 повернути телефон. Але ОСОБА_3 почав тікати. Він біг за ним і кричав йому у слід, але не догнав.
Потерпіла ОСОБА_13 показала, що ОСОБА_12 її син. У червні 2016 р., коли вона була дома, на її телефон подзвонили з незнайомого номеру. Жінка сказала, що у її сина украли телефон. Вона запитала, де син. Жінка сказала, що в районі вул.. Транспортна і дала трубку сину. Вона поговорила з сином, потім син пішов до бабусі. Заявлений цивільний позов на суму 2270 грн підтримує та просить стягнути спричинену матеріальну шкоду з винного чи його законного представника.
Винуватість також підтверджується письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0004145 (том 1) і були досліджені у судовому засіданні:
-Документами про придбання мобільного телефону Lеnоvо А2010 та довідкою про вартість мобільного телефону Lеnоvо А2010 (а.п. 190-191);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.06.2016, в ході якого потерпілий ОСОБА_12 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 , як хлопця, який забрав у нього мобільний телефон 06.06.2016, впізнає його за сукупністю зовнішніх рис обличчя. (а.п. 200-203);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.07.2016, в ході якого свідок ОСОБА_52 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 , як особу, яка у ОСОБА_53 взяла подзвонити мобільний телефон Lеnоvо, впізнає його за рисами обличчя, кольором волосся. (а.п. 206-209);
-Письмовим повідомлення ПТ Климчук і компанія Ломбард Капітал № 1197/16-ю від 30.06.2016 про те, що ОСОБА_42 07.05.2016 заклав до відділення ломбарду мобільний телефон Lеnоvо А2010/ІМЕІ 0389-4629 (а.п. 212).
Таким чином, аналізуючи зазначені докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за цим епізодом мають правильну правову кваліфікацію за ч.2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
6. По епізоду заволодіння майном ОСОБА_15 .
Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю та показав, що влітку 2016 р. він гуляв по місту. В районі кафе «Асторія» побачив хлопця з великим черевиками і великим телефоном. Він спочатку запитав за черевики, хлопець сказав, що йде з тренування. Потім він попросив телефон, щоб подзвонити, хлопець телефон дав. Потім він почав водити хлопця по місту, говорив, що йому потрібно зайти до бабусі. Це робив, щоб відірватися від хлопця і забрати телефон. Побачив, що йде ОСОБА_38 , зайшли у під`їзд. У ОСОБА_40 була біта і ОСОБА_38 бітою вдарив його, він почав втікати, ОСОБА_38 побіг за ним, але потерпілий також біг за ними. Потім він сховався у під`їзд, телефон поклав до кишені. Однак, потерпілий його знайшов, він ще йому показав мобільний телефон і знову почав водити його по різним місцям. На котельній зустріли ОСОБА_54 , він поговорив з ОСОБА_55 , потім він знову водив потерпілого, водив, але той не відставав. Тоді він сховав мобільний телефон в труси, а ОСОБА_56 сказав, що загубив телефон. Телефон продав. Гроші потратив на власні потреби.
Потерпілий ОСОБА_14 показав, що 7 червня 2016 року приблизно о 18.00 год. він повертався з клубу Торнадо з тренування. Клуб знаходиться на вул. Шевченка в м. Нікополі. Дістав телефон, щоб зателефонувати. До нього підійшов ОСОБА_57 , якого він раніше не знав і попросив дати телефон, щоб подзвонити. Він дав обвинуваченому телефон. ОСОБА_58 почав його водити по дворам, сказав, що йому потрібно до бабусі. Вони зайшли в під`їзд, там був товариш ОСОБА_3 , який почав підігрувати. Той другий хлопець дістав біту, яку почав показувати ОСОБА_3 . ОСОБА_3 , начебто, злякався і побіг з під`їзду, а той хлопець за ним. Він побіг за ними обома. Він ОСОБА_3 наздогнав, і той знову почав його водити дворами. Зустріли ОСОБА_4 , який теж ніби почав погрожувати ОСОБА_3 , прижав до стіни. Вважає, що саме в цей момент ОСОБА_3 передав ОСОБА_4 мобільний, однак він цього не бачив. Потім ОСОБА_4 пішов, а вони залишилися з ОСОБА_3 , який сказав, що ОСОБА_4 забрав телефон і він спробує телефон повернути. Пішли далі по дворах, в результаті ОСОБА_3 довів його до Центрального ринку. Там вони домовилися, що зустрінуться, але він розумів, що цього не буде.
Потерпіла ОСОБА_15 показала, що ОСОБА_14 її син. В той день він прийшов додому близько 19.00 год. з тренування. Вона перед цим телефонувала до сина, однак телефон був виключений. Син розповів про те, що сталося і вони звернулися до поліції. Телефон їм повернули. Претензій матеріального характеру не має.
Винуватість також підтверджується письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0004145 і були досліджені у судовому засіданні:
-Документами про придбання мобільного телефону Philips S307 імеі: НОМЕР_7 та довідкою про вартість мобільного телефону Philips S307 (т.1 а.п. 225-227);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.06.2016, в ході якого свідок ОСОБА_59 з 4-ох осіб упізнав хлопця, у якого він купив мобільний телефон Philips S307, впізнає його за рисами обличчя. (т.1 а.п. 239-240);
-Копією товарного чеку про при придбання мобільного телефону Philips чорного кольору 19.06.2016 за 1 000 грн. (т.1 а.п.244);
-Заявою ОСОБА_60 про добровільне надання працівникам поліції для огляду та вилучення мобільного телефону Philips S307, чорного кольору, імеі: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 (т.1 а.п.245);
-Протоколом огляду від 06.07.2016, мобільного телефону Philips S307, імеі: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , чорного кольору з жовтими вставками з боків. Телефон механічних пошкоджень не має і який добровільно надав для огляду та вилучення ОСОБА_60 , з фото-таблицями (т.1 а.п. 246-249);
-Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 07.07.2016 з фото-таблицею, в ході якого потерпілий ОСОБА_14 з 4-х телефонів упізнав мобільний телефон Philips S307, який у нього викрали, впізнає по назві телефону, кольору корпусу (т.2 а.п. 3-7);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2016, в ході якого потерпілий ОСОБА_14 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 , як особу, яка у нього відкрито викрала мобільний телефон Philips S307, впізнає його за рисами обличчя, кольором волосся. (т.2 а.п. 8-10).
Таким чином, аналізуючи зазначені докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за цим епізодом мають правильну правову кваліфікацію за ч.2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
7. По епізоду заволодіння майном ОСОБА_61 .
Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав, що влітку 2016 р. у денний час на території школи № 9 він побачив потерпілого, який грав у футбол. Він підійшов до потерпілого, попросив телефон, щоб подзвонити, останній дав. Він почав уходити. Потерпілий пішов за ним. Дійшли до Легіона. Він відійшов у двір і пішов, а потерпілий залишився. Телефон продав, де, він вже не пам`ятає.
Потерпілий ОСОБА_16 показав, що літом 2016 року о 17.50 год. він грав у футбол. Підійшов ОСОБА_3 і попросив телефон, щоб зателефонувати. Другий хлопчик сказав, що у нього телефону немає. А він дав свій телефон ОСОБА_3 , який сказав, що телефонувати буде у його присутності. ОСОБА_3 подзвонив і сказав, що потрібно зателефонувати до бабусі, потрібно знайти її, т.я. він не знає, де вона. Вони пішли дворами. Потім ОСОБА_3 подзвонив і сказав, що бабуся біля 97-го будинку, він піде до неї, візьме гроші, повернеться і поверне йому телефон. Зайшов у під`їзд і він обвинуваченого більше не бачив.
Потерпіла ОСОБА_17 показала, що ОСОБА_16 її син. Він прийшов і розповів про те, що у нього забрали телефон при таких же обставинах, як розповів у суді. Підтримує заявлений цивільний позов на суму 1030 грн.
Винуватість також підтверджується письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0004145 (том 2) і були досліджені у судовому засіданні:
-Документами про придбання мобільного телефону Fly та довідкою про вартість мобільного телефону Fly (а.п. 20-22);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2016 р., в ході якого потерпілий ОСОБА_16 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_51 , як особу, яка 09.06.2016 року шляхом обману заволоділа його мобільним телефоном Fly, впізнає його за рисами обличчя, кольором волосся. (а.п. 38-41);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2016 р., в ході якого свідок ОСОБА_62 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 , як особу, яка взяла у ОСОБА_16 мобільний телефон Fly, і потім ним заволоділа, впізнає його за рисами обличчя, кольором волосся. (а.п. 44-47);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.07.2016 р., в ході якого свідок ОСОБА_63 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 , як особу, яка взяла у ОСОБА_16 09.06.2016 року мобільний телефон Fly, яким потім шляхом обману заволоділа, впізнає його за рисами обличчя, кольором та довжиною волосся. (а.п. 50-53);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.06.2016 р., в ході якого свідок ОСОБА_48 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_4 , як особу у якої він купив мобільний телефон Fly, впізнає його за рисами обличчя. (а.п. 56-58).
Таким чином, аналізуючи зазначені докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за цим епізодом мають правильну правову кваліфікацію за ч.2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

8. По епізодам підроблення посвідчення та використання завідомо підробленого документа
Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав, що влітку 2016 р. на вул.. Барнаульській в м. Нікополі він грав у карти. Підійшов ОСОБА_64 , якого він раніше знав. ОСОБА_65 був йому винен, тому він запропонував останньому пограти на бажання. ОСОБА_65 йому програв. Він потребував у ОСОБА_66 віддати старий та новий борг, а саме, щоб той віддав йому паспорт. ОСОБА_65 не захотів віддавати паспорт, почав втікати. Коли ОСОБА_67 біг, у нього випав телефон. Він забрав телефон і сказав, що коли ОСОБА_65 не віддасть паспорт, то він забере телефон. ОСОБА_65 віддав йому паспорт. Вони з ОСОБА_4 поїхали в м. Запоріжжя. Він там сфотографувався на паспорт. Узяв клей, лезо. Видалив фотографію лезом та приклеїв своє фото. Хотів поміняти на свою прописку, але не зміг, а тому видалив з паспорта вказані сторінки. Це він робив, щоб купувати квитки на потяг, т. я. свого паспорта він не має. Два рази купував, пред`являючи паспорт, квитки на потяг. ОСОБА_68 при цьому присутній не був, підробляв він паспорт сам.
Винуватість також підтверджується письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0002432 і були досліджені у судовому засіданні:
- Заявою ОСОБА_3 про добровільне надання працівникам поліції для огляду паспорта на ім`я ОСОБА_28 , сандалів та двох квитків на потяг на ім`я ОСОБА_28 (а.п.10);
-Протоколом огляду від 29.06.2016, паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серія НОМЕР_1 , виданого Нікопольським РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з фотокарткою, на якій зображений ОСОБА_3 ; двох квитків на потяг - перший на 23.06.2016 на 18.25 год. сполученням Запоріжжя Київ, другий на 17.06.2016 на 20.48 год. сполученням Київ-Кривий Ріг головний; картки платника податків на ім`я ОСОБА_28 № НОМЕР_9 ; сандалів чорного кольору на застібках. Дані речі добровільно надав для огляду та вилучення ОСОБА_3 (а.п. 11-12).
-Висновком судової технічної експертизи документів № 13/2.1,2.3-315 від 18.07.2016, відповідно до якого:
1. Бланк паспорта громадянина України з серійним номером НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_28 , виготовлений поліграфічним способом.
Зображення захисної сітки, друкованого тексту бланка паспорта громадянина України з серійним номером НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_28 , з використанням форм плоского офсетного друку.
2. В первинний зміст реквізитів паспорта громадянина України з серійним номером НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_28 , внесені зміни:
-шляхом заміни фотокартки на першій сторінці: первинна фотокартка видалена, після чого на її місце вклеєна нова;
- шляхом видалення першого аркуша з першою та другою сторінками з подальшим вклеюванням його на теж саме місце;
- шляхом повного видалення восьмого аркуша з п`ятнадцятою та шістнадцятою сторінками.
Ознак внесення змін до первинного змісту інших реквізитів паспортів не виявлено. (а.п. 17-121).
Таким чином, аналізуючи зазначені докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за цим епізодом мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення посвідчення, з метою використання його підроблювачем; за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
9. По епізоду нападу на ОСОБА_19 .
Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав частково і показав суду, що у червні 2016 р. у вечірній час він був на вул.. Електрометаліргів, побачив, що йде чоловік в навушниках. Він спочатку хотів забрати у нього кросівки, потім вирішив забрати телефон. Підійшов, попросив у хлопця телефон, щоб зателефонувати. Хлопець телефон дав, він набрав на телефоні якийсь номер, зробив вигляд, що розмовляє. Потім завів потерпілого у двір багатоповерхових будинків, У дворі він сказав потерпілому, щоб той віддав телефон, а то йому буде погано, сам підставив тому палець в область грудей під ребро. Потерпілий мабуть злякався і сам віддав телефон. Підійшов ОСОБА_4 , запитав, що відбувається. Він відповів, що потерпілий, начебто, має перед ним борг. Потім він сказав потерпілому, що той не повинен звертатися в поліцію. Ще на прохання потерпілого він повернув тому сім-картку. Потім вони з ОСОБА_4 пішли по своїх справах. Ножем потерпілому ніхто не погрожував. На наступний день вони поїхали в Запоріжжя, де купили квитки на потяг до Києва. У них були гроші і вони вирішили там купити ніж, що і зробили. Ніж купили для нарізання продуктів харчування, саме цей ніж вилучили у ОСОБА_4 при затриманні. На досудовому слідстві він давав неправдиві покази, т.я. на нього здійснював тиск оперуповноважений СКР ОСОБА_69 . ОСОБА_70 тримав його в кабінеті на стільці, його не годували 3 дні, били його каблуком. З заявою про таке ставлення він нікуди не звертався.
Обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе визнав частково і показав суду, що він познайомився з ОСОБА_3 в реабілітаційному центрі «Благодать», там ОСОБА_7 його попросила приглядати за ОСОБА_3 . Він відводив і забирав ОСОБА_71 зі школи. Це було з середини листопада 2015 р. до березня 2016 р. Потім він поїхав до Криму. Коли приїхав, вони з ОСОБА_3 спілкувалися, дружили. В червні 2016 р. близько 15 год. вони з ОСОБА_3 йшли на зупинку. ОСОБА_3 потрібно було подзвонити до бабусі, а телефону у них не було. Йшов потерпілий ОСОБА_19 . ОСОБА_3 підійшов до потерпілого, а він зупинився на автобусній зупинці біля стадіону. Побачив, що ОСОБА_3 і ОСОБА_19 зайшли за ріг будинку. Він пішов за ними. Коли він зайшов за ріг, побачив, що ОСОБА_3 і потерпілий стояли біля під`їзду. Коли він підійшов, телефон з навушниками був уже у ОСОБА_3 . Ножа ніхто не показував, т.я. ножа у них із собою не було. У його присутності ОСОБА_19 попросив повернути сім-картку. ОСОБА_3 витяг сім-картку з телефону і віддав потерпілому. Потім вони з ОСОБА_3 пішли з місця злочину. Його вина в тому, що він не зупинив ОСОБА_3 . Потім ОСОБА_3 продав телефон в магазині, він в магазин не заходив. Гроші потратили разом. 22.06.2016 вони з ОСОБА_3 поїхали у м. Запоріжжя, де придбали квітки на потяг до м. Києва на 23.06.2016. У цей же день вони на ринку в м. Запоріжжі придбали ніж для нарізання продуктів харчування. Ночували вони у хостелі, на наступний день на залізничному вокзалі в м. Запоріжжі їх затримали працівники поліції і вилучили цей ніж. Цей ніж не міг бути при вчиненні злочину щодо ОСОБА_19 , т.я. ніж вони придбали значно пізніше.
Хоча обвинувачені визнають свою вину частково, але потерпілий ОСОБА_19 показав, що влітку 2016 року десь в обідній час він повертався додому, йшов в сторону Центрального ринку по вул.. Єлектрометалургів. Біля стадіону до нього ззаду підійшов ОСОБА_3 , постукав його по плечу. Він був в навушниках, слухав музику по телефону, можливо, ОСОБА_3 це замітив. ОСОБА_3 попросив дати телефон подзвонити, або скинути безкоштовну СМС-ку. Він погодився, але сказав, що сам буде набирати номер. Вони стояли біля ларька між будинками. Він набирав номер, який йому назвав ОСОБА_3 , щоб відправити СМС-ку. Секунд через 20-ть підійшов другий хлопець ОСОБА_4 , який відразу дістав ніж. ОСОБА_4 підійшов до нього справа, а ОСОБА_3 стояв навпроти нього. ОСОБА_4 дістав ніж ніби з кишені шортів. Лезо ножа довжиною приблизно 10-15-ть см, коричнева рукоятка. ОСОБА_4 наставив на нього ніж в область живота на відстані 10-15 см, при цьому обвинувачений мовчав. В цей момент ОСОБА_3 вирвав у нього з рук мобільний телефон. Також ОСОБА_3 показав у себе на тілі шрам і сказав, що це йому зробив ОСОБА_4 , який так може зробити з будь-якою дитиною. ОСОБА_4 також говорив, що з ножем можна з любим чоловіком таке зробити, він ці погрози сприйняв реально. Потім обвинувачені сказали, щоб він пройшов з ними у двори багатоповерхових будинків. Він був наляканий, т.я. їх було двоє і у них був ніж, а їхні погрози він сприймав реально, і пішов з ними. Вони усі стали біля під`їзду. Там обвинувачені побачили у нього навушники і сказали, щоб він їх дістав. Він дістав навушники і передав обвинуваченим. На його прохання ОСОБА_3 витяг з телефону сім-картку і віддав йому. Потім обвинувачені сказали, щоб він нікому нічого не говорив і побігли в сторону магазина Владі, а він пішов додому, і там про все розповів батькам, а ті вже зателефонували в поліцію. В ході досудового розслідування телефон йому повернули. Також на слідстві йому пред`явили для впізнання 4 ножі і він відразу впізнав ніж, яким йому погрожували, оскільки добре його запам`ятав. На своїх показанням наполягає, будь-яких підстав оговорювати обвинувачених не має, т.я. раніше їх не знав.
Потерпілий ОСОБА_20 показав, що ОСОБА_19 його син. В той день син пішов до магазину. Коли повернувся то сказав, що його пограбували, Розповів про все саме так, як розповів на суді. Дружина зателефонувала в міліцію. Їм повернули телефон. Навушники не повернули.
Також винуватість обвинувачених підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0004145 (том 2):
-Документами про придбання мобільного телефону LG-Е612, імеі: НОМЕР_10 (гарантійним талоном, фіскальними чеками) (а.п. 69-72);
-Протоколом огляду місця події від 18.06.2016 території під будинком АДРЕСА_7 , де було вчинено злочин (а.п. 73-80);
-Актом про застосування службової собаки від 18.06.2016, згідно якого по запахову сліду, який знаходиться на АДРЕСА_8 біля першого під`їзду, собака взяла слід, пройшовши 200 м до вул. Електрометалургів повернула направо, пройшовши 450 м повернула направо, пройшовши 300 м біля приміщення Ломбард собака втратила слід. При повторному встановленні сліду, собака повела в ту ж саму сторону. За результатами роботи собака вказала можливий шлях злочинця. (а.п.81);
-Заявою ОСОБА_4 про добровільне надання працівникам поліції для огляду сумку в якій знаходяться його особисті речі, які він використовує при переїзді з одного міста в інше, у тому числі: одяг, документи, квитки на проїзд, засоби гігієни, розкладний ніж, який він придбав у м. Запоріжжя недалеко від вокзалу на ринку. (а.п.93);
-Протоколом огляду речей від 24.06.2016, сумки з речами, яку добровільно для огляду надав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час огляду виявлено та вилучено розкладний ніж та два квитки на потяг (а.п. 94-95).
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2016, в ході якого потерпілий ОСОБА_19 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_4 , як особу яка заволоділа його мобільним телефоном LG, поблизу будинку № 28 по вул. Електрометалургів та погрожував ножем, впізнає його за рисами обличчя. (а.п. 96-99);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2016, в ході якого потерпілий ОСОБА_19 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 , як особу яка заволоділа його мобільним телефоном LG, поблизу будинку № 28 по вул. Електрометалургів та погрожував ножем, впізнає його за рисами обличчя. (а.п. 100-103);
-Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 24.06.2016 з фото-таблицями, в ході якого потерпілий ОСОБА_19 з 4-ох пред`явлених ножів упізнав ніж, яким йому погрожували, коли заволоділи мобільним телефоном, по ручці, довжиною леза (а.п. 104-108);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2016, в ході якого свідок ОСОБА_72 з 4-ох осіб упізнала ОСОБА_3 , як особу у якої придбала мобільний телефон LG, впізнає його за рисами обличчя. (а.п. 111-113);
-Заявою ОСОБА_73 про добровільне надання працівникам поліції для огляду та вилучення мобільного телефону LG (а.п.115);
-Протоколом огляду від 07.07.2016, мобільного телефону LG-Е612, імеі: НОМЕР_10 , чорного кольору. Мобільний телефон добровільно надав для огяду та вилучення ОСОБА_73 (а.п. 116-117).
-Висновком трасологічної експертизи № 9/4.5-435 від 26.07.2016, відповідно до якого ніж, вилучений 24.06.2016 у ОСОБА_4 холодною зброєю не являється, є ножем складним господарсько-побутового призначення, що виготовлений заводським (промисловим) способом (а.п. 124-126).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 та обвинуваченого ОСОБА_4 по цьому епізоду повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинувачених винними у вчиненні кримінального правопорушення, за яким вони обвинувачуються.
Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під нападом за ст.. 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного у частині першій цієї статті. Погроза застосування насильства при розбої полягає в залякування негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погрози вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити такі певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки (п. 12 зазначеної постанови).
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_19 категорично стверджував про погрози застосування проти нього у процесі нападу ножа зі сторони обвинувачених. При цьому обстановка, яка склалася у конкретній ситуації (два нападника, один із яких є дорослим, неповнолітній потерпілий, відведення у місця, де менше людей, демонстрація ножа та погрози його застосування, які висловлювали обвинувачені, демонстрація шраму, начебто після застосування ножа і т.п.), на думку суду, викликали у потерпілого обґрунтоване побоювання у негайному застосуванню ножа у разу невиконання вимог нападників, тобто у наявності обґрунтованої погрози застосування фізичного насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого. При цьому, як заявив потерпілий, погрози він сприймав реально. До того ж, будь-яких підстав оговорювати обвинувачених у потерпілого, як він заявив, не було, оскільки він їх раніше не знав, про наявність підстав їх оговорювати потерпілим обвинувачені у суді також не заявили.
Хоча у судовому засіданні обвинувачені заперечували проти використання при заволодінні майном потерпілого ножа, але їх покази спростовуються показами потерпілого, які є послідовними і узгоджуються з іншими доказами, в частості протоколами впізнання осіб за фотознімками, протоколом впізнання речей зазначеного ножа, протоколом огляду цього ножа, який був добровільно виданий ОСОБА_4 .
Хоча у судовому засіданні захисники обвинувачених просили визнати відповідно до вимог ст.. 89 КПК недопустимим доказ - протокол пред`явлення речей для впізнання від 24.06.2016, в ході якого потерпілий ОСОБА_19 з 4-ох пред`явлених ножів упізнав ніж, яким йому погрожували, коли заволоділи мобільним телефоном, посилаючись на порушення вимог ст.. 229 КПК, а саме на те, що перед пред`явленням речі для впізнання у потерпілого спочатку не спитали, чи може він впізнати цю річ, не опитали про ознаки цієї речі і обставини, за яких він цю річ бачив (бо ця графа не заповнена у цьому протоколі (т.2 а.п. 105), але суд не погоджується з доводами захисників. Хоча дійсно в зазначеному протоколі є незаповнена графа, але це порушення, на думку суду, є формальним, оскільки перед проведенням зазначеної слідчої дії потерпілий неодноразово допитувався (т.2 а.п. 89-90, 91-92), у тому числі і щодо прикметив ножа, яким йому погрожували.
Покази обвинувачених про те, що ніж, добровільно виданий ОСОБА_4 і упізнаний потерпілим, як той, яким йому погрожували при нападі, начебто куплений обвинуваченими 22.06.2016 суд оцінює, як спосіб їх захисту, оскільки будь-яких доказів цього суду не надано.
Таким чином, суд вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по цьому епізоду мають правильну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
З урахуванням того, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про те, що під час проведення досудового слідства він піддавався жорстокому, нелюдському та такому, що принижує його гідність, поводженню зі сторони працівників поліції, судом було винесено ухвалу, якою прокуратурі Дніпропетровської області було доручено провести досудове розслідування заяви ОСОБА_3 . Згідно постанови про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР 25.11.2016 за № 0001030, кримінальне провадження було закрите в зв`язку з відсутністю в діянні співробітників Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, вказана постанова ніким не оскаржена і є чинною. Таким чином обставини, на які посилався обвинувачений ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження, тим більше, що у постанові зазначено, що під час допиту у якості потерпілого ОСОБА_3 заявив, що він не піддавався жорстокому поводженню, суд його неправильно зрозумів.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а щодо неповнолітнього також вимоги ст.. 485 КПК України , щодо врахування його віку, стану здоров`я та рівня його розвитку, інших соціально-психологічних рис особи, можливості повністю усвідомлювати значення своїх дій і в якій мірі він міг керувати ними, ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння, умов життя та виховання неповнолітнього, наявності дорослих підбурювачів та інших співучасників.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочину невеликої тяжкості (ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України), злочину середньої тяжкості (ч. 2 ст. 190; ч. 1 ст. 186 КК України), тяжкого злочину (ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України); обставини справи; особу винного, який раніше судимим не був, але у 2012 році до нього було застосовано міри виховного характеру у вигляді направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи, також судом ураховується. Також суд ураховує, що рідна мати обвинуваченого ОСОБА_3 у 2015 р. була позбавлена батьківських справ, місцезнаходження батька невідомо, т.я. він оголошений у розшук.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 - ОСОБА_7 суду пояснила, що вона є матір`ю-вихованкою неповнолітнього ОСОБА_3 . У них з чоловіком дитячий будинок сімейного типу. У вересні 2015 р. служба у справах дітей попросила подбати про ОСОБА_3 . Про хлопця вона дізналася в реабілітаційному центрі Благодать, куди хлопця привели представники служби у справах дітей з вулиці. Протягом двох місяців ОСОБА_3 вів себе добре. Потім представники служби у справах дітей попросили взяти його під опіку. ОСОБА_3 став проживати з ними у сім`ї мав свою окрему кімнату, почав ходити до школи. Однак потім почав прогулювати школу, а у листопаді 2015 р. він вперше втік, потім повернувся, обіцяв виправитися, місяць він вів себе добре, діти йому допомагали, т.я. і діти, і вона полюбили хлопчика. Вона спілкувалася з його рідною бабусею, все начебто було добре. ОСОБА_3 побув місяць і знову втік, ще раз повернувся, вони йому знову пробачили. Потім їй стало відомо, що він вчиняв злочини. Але вдома ОСОБА_3 нічого не крав. Вона запитувала у нього, навіщо він скоював злочини, адже у нього усе було, хлопець сказав, що не може пояснити. Вони з ним неодноразово розмовляли, він обіцяв, що зміниться. З цього приводу вона розмовляла з його бабусею. Бабуся розповідала, що він і раніше тікав з дому і завжди про себе дбав сам. Просто у хлопця ввійшло у звичку вільне життя. У них у сім`ї є дисципліна, в школу потрібно ходити, а ОСОБА_3 це не подобалася. У них у центрі Благодать багато людей перебуває і з різних причин. Деякі особи там живуть. У центрі також був ОСОБА_4 . Він познайомився з ОСОБА_3 . ОСОБА_4 був такий спокійний, розсудливий, що вона попросила ОСОБА_4 наглядати за ОСОБА_3 . ОСОБА_4 водив його до школи, забирав. ОСОБА_3 ОСОБА_4 деякий час слухався, і вони думали, що ОСОБА_4 буде позитивно впливати на підлітка, а сталося по іншому, навпаки, ОСОБА_3 втягнув ОСОБА_4 у злочини.
Інспектор ювенальної превенції сектору превенції Нікопольського ВП ГУ НП в Дніпропетровській обл. ОСОБА_22 суду пояснив, що неодноразово в поле зору потрапляв неповнолітній ОСОБА_3 . Він втікав з приюта в м. Марганці. Вони його знайшли на території міста. Також ОСОБА_3 втікав і від піклувальників. З ним неодноразово проводилися профілактичні бесіди, але результатів не було.
Представник служби у справах дітей Нікопольської міської ради ОСОБА_21 суду пояснила, що ОСОБА_3 був на обліку служби з 2012 року, як дитина, що опинилася у скрутних сімейних обставинах. Мати його позбавлена батьківських прав, хто батько його, невідомо. Неодноразово з ним проводилися бесіди, але позитивного результату ці бесіди не дали. Він говорив, що не може себе контролювати. Мати його вела аморальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями. Її позбавили батьківських прав у 2015 році. Потім у 2016 р. ОСОБА_3 було передано під піклування ОСОБА_7 , яка займалася його утримуванням та вихованням і надавала всі необхідні умови, але неповнолітній виховному впливу не піддався і вчинив злочини.
Також судом враховується, що ОСОБА_3 ніде офіційно не працює, навчається в КЗ НСЗШ № 21, але школу майже не відвідував; знаходиться під піклуванням ОСОБА_7 , у якої має належні умови для проживання, навчання; за місцем навчання характеризується посередньо; його мати рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 19.08.2015 позбавлена батьківських прав; його батько оголошений в розшук ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 07.08.2015; на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, серйозних вад здоров`я не має, може повністю усвідомлювати значення свої дій і керувати ними; обставини, що пом`якшують покарання часткове визнання вини, часткове відшкодування шкоди, вчинення правопорушення в неповнолітньому віці; за відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі.
Відповідно до ст. 17.1 Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй, що стосуються відправлення правосуддя у відношенні неповнолітніх (Пекінських правил), прийнятих резолюцією 40/33 Генеральної Асамблеї від 29.11.1985 р. неповнолітнього правопорушника не слід позбавляти особистої свободи, якщо тільки він не визнаний винним у відношенні до тяжкого діяння з застосуванням насильства проти іншої особи або у неодноразовому вчиненні інших тяжких правопорушень, а також при відсутності іншої відповідної міри впливу, ст.. 19 Правил, що поміщення неповнолітніх в будь-яку виправну установу завжди повинно буди крайньою мірою. Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив тяжкі злочини неодноразово, суд не вбачає підстав для застосування щодо нього положень ст. 75, 104 КК України.
Разом з тим, ураховуючи обставини злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, а саме те, що тяжких наслідків не настало, потерпілий не має претензій, наявність кількох пом`якшуючих обставин відшкодування шкоди, вчинення злочину у неповнолітньому віці, які істотно знижують ступінь тяжкості зазначеного злочину, з урахуванням особи винного, який раніше не судимий, суд вважає за можливе при призначенні покарання за цим злочином застосувати ст.. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини цієї статті. Оскільки ОСОБА_3 вчинив цей злочин у неповнолітньому віці, відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна до нього не застосовується.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину (ч. 2 ст. 187 КК України); обставини справи; особу винного, який раніше судимим не був, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризуються позитивно; обставини, що пом`якшують покарання відшкодування шкоди, наявність постійного місця роботи, проживання, сім`ї та малолітньої дитини, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.
Також, ураховуючи обставини злочину, а саме те, що тяжких наслідків не настало, потерпілий не має претензій, наявність кількох пом`якшуючих обставин відшкодування шкоди, наявність постійного місця роботи, проживання, сім`ї та малолітньої дитини, які істотно знижують ступінь тяжкості зазначеного злочину, з урахуванням особи винного, який раніше не судимий, суд вважає за можливе при призначенні покарання за цим злочином застосувати ст.. 69 КК України та призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини цієї статті.
Вирішуючи цивільні позови потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_25 про відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з того, що матеріальна шкода, заподіяні злочином, в силу ст. 1166 ЦК України підлягають стягненню з особи, що спричинила шкоду.
Потерпілою ОСОБА_17 заявлено цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1 030 грн, ОСОБА_13 - 2 270 грн, ОСОБА_11 - 1 799 грн 80 коп, ОСОБА_25 - 2 490 грн.
Відповідно до ст. 1179 Цивільного кодексу України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов`язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.
Як вбачається зі свідоцтва про народження - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є неповнолітнім, який досяг 16 років (Том № 3 а.с. 13).
Рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 19.08.2015 ОСОБА_74 позбавлена батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина ОСОБА_3 ; його батько ОСОБА_75 оголошений в розшук ухвалою Нікопольського міськрайонного суду від 07.08.2015.
Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 13.01.2016 призначено ОСОБА_7 піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Оскільки суд вважає доведеним розмір спричиненої шкоди потерпілим, в зв`язку з цим позовні вимоги потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_25 підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 , на даний час досяг 16-ти років, його мати позбавлена відносно нього батьківських прав, а батько оголошений у розшук до скоєння обвинуваченим інкримінованих йому злочинів, 13.01.2016 рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради призначено ОСОБА_7 піклувальником над неповнолітнім обвинуваченим, тому стягнення матеріальної шкоди у розмірах визначених судом здійснюється з обвинуваченого, проте при недостатності, або відсутності майна у неповнолітнього ОСОБА_3 - стягнення суми матеріальної шкоди на користь потерпілих здійснюється з його піклувальника - ОСОБА_7 . Після досягнення обвинуваченим ОСОБА_3 повноліття обов`язок його піклувальника щодо відшкодування шкоди припиняється.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 тримання під вартою слід залишити без змін. Строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 скінчився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази:
мобільний телефон «Nokia 301Doos», балонову куртку та спортивну шапку, що знаходяться у потерпілої ОСОБА_23 залишити їй;
мобільний телефон «Nokia Lumia 525» та чохол на мобільний телефон (бампер), що знаходяться у потерпілої ОСОБА_27 залишити їй;
мобільний телефон «Philips S307», що знаходяться у потерпілої ОСОБА_15 залишити їй;
мобільний телефон «LG Е612», що знаходяться у потерпілого ОСОБА_20 залишити йому;
речовий доказ, що зберігається у камері схову Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. розкладний ніж передати власнику ОСОБА_4 , при відмові його отримувати, знищити;
речові докази, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0002432 - паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий 27.02.2016 року Нікопольським РВ ГУ ДМС на ім`я ОСОБА_28 та два квитки Укрзалізниці на ім`я ОСОБА_28 , залишити в матеріалах кримінального провадження.
На підставі наведеного, керуючись ст.. 370, 371, 374, 484, 485, 487 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України і призначити покарання:
за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2(два) роки;
за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
за ч. 2 ст. 187 КК України із застосування ст.. 69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна;
за ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді арешту на строк 25(двадцять п`ять) діб;
за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді арешту на строк 30 (тридцять) діб.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання за цим вироком ОСОБА_3 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.
Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу залишити тримання від вартою. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Строк покарання рахувати з моменту проголошення вироку.
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 187 КК України і призначити покарання із застосування ст.. 69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією всього належного йому майна
Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільні позови потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_25 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 , а у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_7 - законного представника і піклувальника неповнолітнього ОСОБА_3 на користь потерпілих:
ОСОБА_17 у відшкодування матеріальної шкоди 1 030 (одну тис. тридцять) грн;
ОСОБА_13 у відшкодування матеріальної шкоди 2 270 (дві тис. двісті сімдесят) грн;
ОСОБА_25 у відшкодування матеріальної шкоди 2 490 (дві тис. чотириста дев`яносто) грн;
ОСОБА_11 у відшкодування матеріальної шкоди 1 799 (одну тис. сімсот дев`яносто дев`ять) грн 80 коп.
Речові докази: мобільний телефон «Nokia 301Doos», балонову куртку та спортивну шапку, що знаходяться у потерпілої ОСОБА_23 залишити їй; мобільний телефон «Nokia Lumia 525» та чохол на мобільний телефон (бампер), що знаходяться у потерпілої ОСОБА_27 залишити їй; мобільний телефон «Philips S307», що знаходяться у потерпілої ОСОБА_15 залишити їй; мобільний телефон «LG Е612», що знаходяться у потерпілого ОСОБА_20 залишити йому; речовий доказ, що зберігається у камері схову Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській обл. розкладний ніж передати власнику ОСОБА_4 , при відмові його отримувати, знищити; речові докази, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0002432 - паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий 27.02.2016 року Нікопольським РВ ГУ ДМС на ім`я ОСОБА_28 та два квитки Укрзалізниці на ім`я ОСОБА_28 , залишити в матеріалах кримінального провадження.
Зарахувати у строк відбування покарання час досудового тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою з 25.07.2016 до дня проголошення вироку.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - з 25.07.2016 до дня набрання вироком законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1