Справа №: 398/437/17
провадження №: 1-кп/398/331/17
ВИРОК
Іменем України
"25" квітня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001005 від 20 квітня 2016 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрії Кіровоградської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не військовозобов`язаного, неодруженого, непрацюючого, навчається у Державному навчальному закладі «Олександрійський професійний ліцей», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Головківське м. Олександрії Кіровоградської області, громадянина України, з незакінченою базовою загальною середньою освітою, не одруженого, працюючого машиністом (кочегаром) котельні у ТОВ «Захід-Схід-Енерго», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

19 квітня 2016 року, у другій половині дня, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 перебували на території автовокзалу, розташованому по АДРЕСА_5 , де зустріли раніше не знайомого їм ОСОБА_8 , з яким розпивали спиртні напої у кафе на території станції автовокзалу.

Маючи умисел на заволодіння майном ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , запропонували останньому прогулятися і зустріти дівчат.

Близько 19 год. 30 хв. того ж дня, проходячи по затемненій частині вулиці Фрунзе між контейнерами біля центрального ринку м. Олександрії Кіровоградської області, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на безпосереднє заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , діючи із корисливих спонукань, умисно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме: ОСОБА_5 наніс ОСОБА_8 один цілеспрямований удар кулаком руки в ніс, а ОСОБА_4 наніс один цілеспрямований удар кулаком руки у потиличну частину голови, після чого ОСОБА_8 не втримався на ногах і впав на асфальтове покриття дороги, не втрачаючи свідомість. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №29 від 24 січня 2017 року, тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_8 не виявлено.

Продовжуючи реалізацію спільного умислу, діючи відкрито, ігноруючи волю потерпілого, ОСОБА_4 дістав з лівих верхньої та нижньої зовнішніх кишень пальто ОСОБА_8 належне останньому майно, а саме: мобільний телефон марки «Куіvstar Shine» моделі ZTE-P728В, вартістю 648,00 грн., мобільний телефон марки «Flу» моделі FS452, вартістю 1 100,00 грн. та дрібні кошти. В цей час ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що діє спільно з ОСОБА_4 в умовах очевидності для потерпілого, стояв поряд.

Заволодівши у такий спосіб майном потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з місця події зникли, побігши у бік станції автовокзалу, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1 748,00 грн.

Крім того, 19 квітня 2016 року близько 20 год. 00 хв., після відкритого викрадення майна ОСОБА_8 , ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення майна ОСОБА_8 , повернулися до автовокзалу, розташованого по АДРЕСА_5 , де в кафе біля столика, умисно, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи настання наслідків, з корисливих спонукань, повторно, таємно, за попередньою змовою викрали дорожню сумку темно-синього кольору, вартістю 200,00 грн., що належить ОСОБА_8 , в якій знаходилися грошові кошти у сумі 1 700,00 грн. та робочий одяг, продукти харчування, що не представляють цінності для потерпілого.

Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з місця події зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1 900,00 грн.

Суд, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежив дослідження доказів допитом обвинувачених, дослідженням матеріалів, що характеризують особи обвинувачених, матеріалів на обґрунтування цивільного позову, відомостей, які мають значення для вирішення долі речових доказів. Учасники судового провадження проти цього не заперечували. Суд з`ясував, що обвинувачені та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та немає сумнівів у добровільності їх позиції. Суд роз`яснив учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, послідовно дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушень. Щиро кається. Цивільний позов потерпілого визнав у повному обсязі.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, послідовно дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушень. Щиро кається. Цивільний позов потерпілого визнав у повному обсязі.

Таким чином, заслухавши показання обвинувачених, дослідивши матеріали, що характеризують особи обвинувачених, матеріали на обґрунтування цивільного позову, відомості, які мають значення для вирішення долі речових доказів, суд приходи до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, та ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, доведена повністю.

Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України одне з вчинених обвинуваченими кримінальних правопорушень належить до середньої тяжкості, а інше до тяжких, є умисними корисливими злочинами, якими завдано майнової шкоди потерпілому.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що за місцем його проживання скарг та заяв не надходило, що позитивно його характеризує, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, навчається в ДНЗ «Олександрійський професійний ліцей», в якому теж характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. ОСОБА_4 визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, щиро розкаявся, зробив для себе належні висновки, про що свідчить його процесуальна поведінка протягом судового розгляду.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №42 від 27 січня 2017 року ОСОБА_4 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Відмічена аномалія характеру у вигляді іншого специфічного розладу особистості не є проявом психічного захворювання і не впливає на його осудність. Підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що за місцем його проживання скарг та заяв не надходило, що позитивно його характеризує, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює машиністом (кочегаром) котельні у ТОВ «Захід-Схід-Енерго», за місцем роботи теж характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. ОСОБА_5 визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, щиро розкаявся, зробив для себе належні висновки, про що свідчить його процесуальна поведінка протягом судового розгляду.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно з ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Підстав для застосування ст. 69 КК України до обвинувачених судом не встановлено.

У рішенні від 09 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Росії» та в рішенні від 24 березня 2005 року «Фрізен проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи, вказав Європейський суд у рішенні від 16 жовтня 2008 року у справі «Ізмайлов проти Росії».

З врахуванням всіх обставин справи: характеру і тривалості злочинного посягання, наслідків, які завдані кримінальними правопорушеннями потерпілому, осіб обвинувачених, їх молодий вік, щире каяття обвинувачених, усвідомлення ними своєї вини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченим покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, спочатку призначивши покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, потім за ч. 2 ст. 185 КК України, після чого на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому слід застосувати ст. 75 КК України, і звільнити обвинувачених від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченим іспитовий строк та поклавши на них обов`язки, у відповідності до ч. 1 ст. 76 КК України, які сприятимуть їх виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, з урахуванням положень ч. 2 ст. 50 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів.

Потерпілим заявлено цивільний позов до обвинувачених про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2 000,00 грн.

Дослідивши матеріали, якими обґрунтовується цивільний позов, на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи, з`ясувавши характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної кримінальними правопорушеннями, суд, з урахуванням положень ст. ст. 22, 1166 ЦК України, приймаючи до уваги визнання обвинуваченими позовних вимог, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_8 в повному обсязі.

Підстави для застосування до обвинувачених запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначити остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: мобільний телефон марки «Куіvstar Shine» моделі ZTE-P728В, та дорожню сумку темно-синього кольору, що знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 залишити останньому.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок матеріальної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області, через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1