Справа № 357/2123/17
1-кп/357/481/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.03.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква кримінальне провадження № 0000011 від 20.02.2017 року відносно -

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, громадянина України, з середньою-технічною освітою, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшого сержанта який проходить військову службу за контрактом у розпорядженні командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
28 лютого 2017 року до суду для судового розгляду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000011 від 20.02.2017 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Згідно обвинувального акту, з 18 березня 2014 року в Україні діє особливий період, що охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

12 жовтня 2011 року відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) № НОМЕР_4 ОСОБА_4 було прийнято на військову службу за контрактом.

В подальшому, 19 липня 2015 року згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № НОМЕР_5 ОСОБА_4 призначено на посаду головного сержанта взводу командира гармати 3 гаубичної самохідно-артилерійської батареї 2 гаубичного самохідно артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи цієї ж військової частини, що дислокується по АДРЕСА_1 .

18 листопада 2015 року відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 333 ОСОБА_4 було направлено на стаціонарне лікування до лікувального закладу та зараховано в розпорядження командира військової частини.

Під час проходження військової служби старший сержант ОСОБА_4 , як військовослужбовець Збройних Сил України, повинен керуватися вимогами ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 4, 11, 16, 59 Статуту внутрішньої служби ЗС України та ст. 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, які зобов`язують його свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків.

Разом з тим, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України і достовірно знаючи вимоги керівних документів, що регламентували його діяльність, старший сержант ОСОБА_4 11 грудня 2015 року, діючи в порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, умисно, без поважних причин, в умовах особливого періоду, не з`явився вчасно на службу до військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 з лікувального закладу та в період з 11 грудня 2015 року по 20 лютого 2017 року ухилявся від обов`язків військової служби, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків.

20 лютого 2017 року ОСОБА_4 добровільно з`явився до військової частини польова пошта НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в ч. 2 ст. 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

На початковій стадії судового розгляду даного кримінального провадження, в підготовчому судовому засіданні, прокурор надав суду укладену ним з обвинуваченим ОСОБА_4 29.03.2017 року угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і зобов`язався беззастережно визнати висунуте йому обвинувачення в судовому засіданні. При цьому сторони узгодили призначення обвинуваченому покарання за ст. 407 ч. 4 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком на 3 місяці з відбуванням покарання на гаупвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні прокурор і обвинувачений підтвердили зазначену угоду і просять її затвердити, та не заперечує проти затвердження угоди і захисник.

Суд, дослідивши обставини укладення сторонами угоди про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам чинного КПК України, дійшов висновку про те, що клопотання сторін про затвердження вказаної угоди підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам ст.ст. 469, 470 та 472 КПК України.

Зазначена угода містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для даного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене сторонами покарання та згоду обвинуваченого на його призначення, а також містить детальне роз`яснення передбачених ст. 473 КПК України наслідків затвердження цієї угоди судом та наслідків невиконання сторонами умов зазначеної угоди. Угоду підписано обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_5 .

Зогляду на викладене укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам чинного КПК України; дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України кваліфіковані правильно; умови угоди не суперечать інтересам суспільства; права, свободи та інтереси сторін або інших осіб не порушуються; сторони дійшли зазначеної угоди добровільно, без будь-якого впливу зі сторони; фактичні підстави для застосування ст. 69 КК України зазначені в угоді (з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин перенесення гострої стресової ситуації під час участі в бойових діях у зоні проведення АТО і тимчасове небажання після повернення до звичайних умов життя проходити військову службу в умовах бойових дій на Сході України); узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України; обвинувачений має реальну можливість виконати всі взяті на себе за угодою зобов`язання.

За таких обставин укладена прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Речові докази у провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 474-475 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.03.2017 року прокурором військової прокуратури Білоцерківського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000011 від 20.02.2017 року.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 407 КК України з застосуванням ст. 69 КК України з призначенням йому виду покарання більш мякого, ніж визначено санкцією ч. 4 ст. 407 КК України у виді арешту строком на 3 (три) місяці з відбуванням покарання на гаупвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з часу прибуття на гауптвахту ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 діб від дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1 ,