Справа № 161/392/17 Провадження №11-сс/773/108/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
слідчого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 13 січня 2017 року про задоволення клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, що належать підозрюваному ОСОБА_9 , заборонивши розпоряджатись ними,

В С Т А Н О В И В
Слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, а саме: 1) автозаправку за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) 1/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; 3) земельну ділянку площею 0,28 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (0,25 га) та ведення особистого підсобного господарства (0,03 га), розташовану в с. Промінь, Луцького р-ну., Волинської обл.; 4) земельну ділянку, площею 0,55 га, надану для ведення особистого підсобного господарства, розташовану в с. Коршовець, Луцького р-ну., Волинської обл. 5) автомобіль марки «CHEVROLET NIVA 1690», 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , сірого кольору, що належать підозрюваному ОСОБА_9 , заборонивши розпоряджатись ними.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 січня 2017 року клопотання задоволено та накладено арешт на вищезазначене майно, зважаючи на доведеність підстав для накладення арешту та забороною розпоряджатись ним, враховуючи ті обставини, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.229 КК України.

Не погоджуючись із судовим рішенням, підозрюваний ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, у якій ставить питання про поновлення строків на апеляційне оскарження у зв`язку з тим, що отримав ухвалу слідчого судді 03 березня 2017 року. Вказує на незаконність останньої з мотивів порушення норм процесуального законодавства та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що суддею не були враховані ті обставини, що він не є власником арештованого майна, крім того вказане майно перебуває у спільній сумісній власності з дружиною та їх дітьми, а також зазначає, що в порушення норми ст. 91 КПК України слідчим та прокурором не були доведені обставини застосування арешту мана. Крім того вказує, що у тексті ухвали містяться суперечності, щодо кваліфікації діянь. Просить поновити строки на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляцію в повному обсязі та просив її задовольнити, прокурора та слідчого, які її заперечили, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Матеріалами провадження стверджується, що про рішення суду від 13 січня 2017 року підозрюваний ОСОБА_9 дізнався лише 03 березня 2017 року. Крім того з поданої довідки КЗ «Луцький центр первинної Медико-Санітарної Допомоги №2» від 24 лютого 2017 року вбачається, що ОСОБА_9 з 08.12.2016 року перебуває на лікуванні (а.с. 23). За таких обставин, апеляційний суд вважає, що строки апеляційного оскарження підлягають поновленню.
В силу ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Дані вимоги закону слідчим суддею при винесенні ухвали про накладення арешту на майно не були дотримані.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 21.08.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 0000707 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.356, ч.1 ст.388 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 , обіймаючи посаду директора СГПП «Загатенці-Сервіс», будучи 29.08.2015 року під розписку попередженим про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, яке описано слідчим, прийняв на відповідальне зберігання зерно пшениці 5 класу в кількості 139690 кілограм та зерно ріпаку в кількості 100000 кілограм, яке вилучено в ході проведеного 29.08.2015 огляду у кримінальному провадженні № 0000651 від 21.08.2015 слідчим СВ Луцького РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_10 та зобов`язався зберігати це описане майно на тракторній бригаді в АДРЕСА_1 , до прийняття кінцевого процесуального рішення щодо нього у порядку передбаченому КПК України.
Всупереч наявних процесуальних обов`язків по збереженню вищевказаного описаного слідчим майна, яке перебувало згідно постанови слідчого від 29.08.2015 року також у статусі речового доказу у кримінальному провадженні №0000651, ОСОБА_9 приховав це майно від органів досудового розслідування, передавши його 30.09.2015, без згоди слідчого, на зберігання третій особі - ОСОБА_11 та перемістивши його у інше місце зберігання, ніж визначено наданою ним розпискою слідчому у кримінальному провадженні №0000651, у зв`язку з цим 30.12.2016 року слідчим СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 оголошено ОСОБА_9 підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.388 КК України.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Склад вказаного злочину є формальним, розмір матеріальних збитків, завданих ОСОБА_9 , як вбачається з постанови про оголошення підозри, не встановлений, вказана стаття КК України не передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, яке встановлюється відповідно до ч.2 ст.59 КК України за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, можливість заявлення цивільного позову по даному кримінальному провадженню не обґрунтована.
Під час апеляційного розгляду провадження не знайшов свого підтвердження той факт, шо арешт майна ОСОБА_9 , відповідає наведеним вимогам Закону.
Будь-яких даних з цього приводу апеляційним судом не встановлено. Не надано таких доказів слідчим і прокурором.
З огляду на вищенаведене, ухвала слідчого судді підляє скасуванню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 13 січня 2017 року про задоволення клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, що належать підозрюваному ОСОБА_9 , заборонивши розпоряджатись ними скасувати.

В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, що належать підозрюваному ОСОБА_9 відмовити.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :
Судді :