Ухвала
іменем україни

26 липня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000212, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 21 листопада 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_5 рішенням суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить його скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно призначив засудженому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, при цьому не врахував даних про особу засудженого, належним чином свого рішення не мотивував, у зв`язку з чим призначене покарання не відповідає вимогам ст. 65 КК України, а судові рішення вимогам статей 370, 419 КПК України. Вказує на те, що судом застосована редакція ст. 76 КК України, яка на час прийняття ухвали не діяла.

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 09 вересня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 10 днів.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 21 листопада 2016 року вирок місцевого суду змінено в частині призначення покарання, визначено вважати засудженим ОСОБА_5 до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за те, що він 09 квітня 2016 року близько 15.30 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, на автодорозі між с. Великі Осняки та с. Велика Вісь Ріпкинського району Чернігівської області, відкрито викрав у ОСОБА_7 грошові кошти, спричинивши останньому матеріальної шкоди в розмірі 707 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання скарги, пояснення засудженого, який заперечив проти скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України в касаційному порядку не оспорюються.
Щодо доводів прокурора, наведених у касаційній скарзі, про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то вони не заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, то він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Як убачається з мотивувальної частини вироку, при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України суд у відповідності до вимог зазначеної статті, крім тяжкості злочину, наявності обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, наявності обставини, яка пом`якшує покарання - часткового добровільного відшкодування потерпілому завданої шкоди, врахував також дані про його особу, зокрема його молодий вік, а також позицію потерпілого, який просив суворо не карати засудженого.
Приймаючи до уваги сукупність цих обставин, рішення суду про можливість виправлення ОСОБА_5 без реального відбування покарання зі встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України є мотивованим, обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.
З урахуванням наведеного колегія суддів уважає призначене засудженому ОСОБА_5 покарання справедливим, підстав для скасування судових рішень через його м`якість не вбачає.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Разом з тим, колегія суддів частково погоджується з доводами касаційної скарги прокурора про неправильне застосування ст. 76 КК України та вважає за необхідне уточнити редакцію закону, на підставі якого на засудженого були покладені обов`язки на час іспитового строку. Так, ОСОБА_5 слід вважати на підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України в редакції Закону, який діяв на час вчинення злочину, зі змінами від 14 квітня 2009 року.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі й тих, на які вказував прокурор, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 21 листопада 2016 року щодо ОСОБА_5 змінити, ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК України вважати звільненим від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України в редакції Закону від 14 квітня 2009 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3