УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року
Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному
В С Т А Н О В И В :
Здійсненим автоматизованою системою документообігу суду розподілом вказане клопотання передане на розгляд слідчому судді ОСОБА_5 .
Захисник підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_4 подала заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_5 з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.75 КПК України.
Заяву обґрунтовує тим, що слідчий суддя ОСОБА_5 не може неупереджено розглянути згадане клопотання, оскільки раніше, 01 листопада 2016 року, ним розглядалося попереднє клопотання того ж слідчого та прокурора у вказаному кримінальному провадженні про продовження строку тримання під вартою усіх трьох підозрюваних, яке було задоволене і, як наслідок, на її переконання, у слідчого судді склалася особиста суб`єктивна думка щодо їх винуватості.
Крім того, у день розгляду клопотання 19 грудня 2016 року о 09 годині 30 хвилин слідчий суддя ОСОБА_5 відхилив заяву ОСОБА_7 про відвід слідчого ОСОБА_6 . При цьому, заявника ОСОБА_7 належним чином про час і місце розгляду його заяви судом не повідомлено. Присутнім на розгляді заяви був тільки слідчий ОСОБА_6 .
Щодо упередженості судді посилається і на те, що про розгляд клопотання про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування судом не вжито жодних заходів для належного повідомлення сторони захисту про час і місце розгляду справи.
В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримала свою заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_5 та підстави відводу, викладені у заяві.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви про відвід слідчого судді і вважає, що підстав для відводу немає.
Заслухавши думку учасників судового засідання, суд прийшов до висновку, що заява адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його упередженості.
Відповідно до частини першої статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Частиною другою статтіст 19 Закону України від 29 червня 2004 року № 1906-ІV «Про міжнародні договори України» передбачено, що якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.
Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
В пункті 30 Рішення Європейського суду з прав людини від 01 жовтня 1982 року у справі П`єрсака проти Бельгії зазначається, що «кожен суддя, щодо неупередженості якого є сумніви, повинен вийти зі складу суду».
Згідно пункту 31 Рішення Європейського суду з прав людини від 22 лютого 1996 року у справі Бюліта проти Австрії зазначається, що «жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження».
Як вказується у пункті 27 Рішення Європейського суду з прав людини від 22 червня 2004 року у справі Пабла Кю проти Фінляндії, «суд має бути вільний від особистих упереджень і особистої зацікавленості в результатах справи».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у всіх випадках особиста безсторонність судді презюмується, доки не доведено протилежного, при цьому надання доказів упередженості судді покладається на зацікавлену особу, що викладено в Постанові Європейського суду (Велика палата) від 22 жовтня 2007 року по справі Лендон, Очаковски-Лоран і Жюлі проти Франції.
Наявність упередженості в контексті пункту першого статті 6 Конвенції Європейський суд визначає на підставі «особистого переконання певного судді у конкретній справі» згідно пункту 58 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 1998 року у справі Джатрін та інші проти Франції, а також «особистих переконань та поведінки конкретного судді у справі» згідно пункту 95 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2004 року у справі Науменко проти України.
Зважаючи на викладене, з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо неупередженості слідчого судді, заяву адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 слід задовольнити.
При цьому суд приймає до уваги та визнає, що викладені у заяві про відвід обставини об`єктивно могли викликати у адвоката сумніми щодо неупередженості слідчого судді.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76,80,81,82 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1