Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1063/16-к
Провадження № 1-кп/553/9/2017
В И Р О К
Іменем України
16.02.2017м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві, кримінальне провадження по обвинуваченню,-

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Андріївка, Машівського району, Полтавської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-15.01.2002 року Машівським р/с Полтавської обл. за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим стоком 2 роки;
-11.04.2002 року Машівським р/с Полтавської обл. за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано 6 місяців позбавлення волі за вироком Машівського р/с від 15.01.2002 року за ч.3 ст.185 КК України - кінцеве покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 26.01.2006 року Машівським р/с Полтавської обл. за ч. 2 ст. 296 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України приєднано 1 рік позбавлення полі за вироком Машівського р/с Полтавської обл. від 11.04.2002 року, кінцеве покарання 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;
- 04.07.2006 року Машівським р/с Полтавської обл. за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України приєднано 6 місяців позбавлення волі за вироком Машівського р/с Полтавської обл. від 26.01.2006 року за ч.2 ст.296, ст.71 КК України , кінцеве покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
-23.02.2010 року Машівським р/с Полтавської обл. за ст.395, 69 КК України до 240 годин громадських робіт;
-03.12.2010 року Кіровським р/с м. Дніпропетровська за ч. 1 ст.309 КК України до 3 місяців арешту, на підставі ст.71, 72 КК України частково приєднано невідбутий строк 5 днів арешту за вироком Машівського р/с Полтавської обл. від 23.02.2010 року, кінцеве покарання 3 місяці 5 днів арешту;
- 29.11.2011 року Машівським р/с Полтавської обл. за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.289, ст.70 КК України на 5 років позбавлення волі;
-19.02.2015 року за рішенням Крюківського р/с м. Кременчука, Полтавської обл. від 11.02.2015 року на підставі ст.81 КК України звільнений умовно-достроково, невідбутий строк 1 рік 5 місяців 29 днів,-

у вчиненні злочину передбаченого ст. 345 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.02.2016 року, близько 09.00 години, між обвинуваченим ОСОБА_4 та громадянином ОСОБА_5 виник конфлікт з приводу крадіжки мобільного телефону «Nokia», належного ОСОБА_5 в приміщенні станції «Полтава-Південна», за адресою м. Полтава, вул. Площа Слави, 1. В ході виниклого конфлікту ОСОБА_5 звернувся до старшого інспектора батальйону патрульної служби поліції особливого призначення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , який виконував обов`язки по охороні громадського порядку на станції «Полтава-Південна». Після цього ОСОБА_6 запропонував обвинуваченому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пройти до приміщення пункту охорони громадського порядку. Після чого обвинувачений ОСОБА_4 , з прямим умислом, раптово наніс один удар кулаком в ділянку передньої черевної стінки потерпілому ОСОБА_6 .

В результаті вказаних дій, потерпілому ОСОБА_6 були спричинені тілесне ушкодження у вигляді синця передньої черевної стінки, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження (згідно висновку експерта № 273 від 19.02.2016 року).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінуємого йому злочину визнав повністю. Крім того, в судовому засіданні пояснив наступне, а саме, що 16.02.2016 року він перебував на ст. Південна залізниця у м. Полтава та з незнайомим йому чоловіком розпивав спиртні напої. Пізніше незнайомець почав пред`являти претензії до нього з приводу крадіжки мобільного телефону. Вони почали голосно сваритись і до них підійшли працівники поліції та запропонували пройти до кімнати для того щоб розібратися що сталось. В цей час він вдарив одного поліцейського кулаком в область черевної порожнини. Після цього працівником поліції до нього був застосований газовий балончик та він був затриманий. Нюансів події дуже не пам`ятає так як в той день вживав горілку та пиво і знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння. Щиро розкаюється у скоєному, просив вибачення у потерпілого. Просив суворо не карати.

Однак, незважаючи на повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ст. 345 ч.2 КК України, винність його у вчиненні злочину передбаченого даною статтею підтверджується наступними доказами, наданими стороною обвинувачення, наявними у матеріалах справи, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в суді пояснив, що 16.02.2016 року з 8 год. ранку він заступив на охорону громадського порядку на Південний залізничний вокзал м. Полтави. Там він входе в наряди по охороні громадського порядку вже більше місяця, так як в проміжках між ротаціями, коли їзде в АТО. Вони охороняють громадський порядок згідно наказу командира батальйону і начальника Управління Поліції області. Близько 9 год. ранку він почув у коридорі в холі вокзалу шум. Вийшов подивитись, що сталося. Вийшовши, побачив двох громадян, які між собою сварилися. Один звинувачував іншого у крадіжці телефону. Він представився працівником поліції і запропонував обом громадянам зайти до опорного пункту з охорони громадського порядку для того, щоб з`ясувати, що сталось. У відповідь обвинувачений ОСОБА_4 , висловився в його сторону нецензурною лайкою і наніс удар лівим кулаком руки в область черевної порожнини. На свій захист він застосував заходи фізичного впливу та попросив його заспокоїться, не битися, не кричати на що ОСОБА_4 продовжував його ображати нецензурно і намагався декілька раз ударити в обличчя руками, при цьому розмахуючи кулаками. Він був змушений оборонятися, дістав балончик сльозоточивого газу «Терен 4» і застосував до обвинуваченого з відстані 1 метра. Після чого він заспокоївся. Став нормально себе вести. Пояснив, що він раніше судимий і не повинен підчинятися правоохоронцям. Він доповів своєму керівництву по телефону, після чого приїхала оперативна група Ленінського відділу поліції і затримали громадянина ОСОБА_4 ;

- показаннями свідка ОСОБА_5 , який в суді пояснив, що на південному вокзалі м. Полтави йому стало погано через біль в серці. Коли він прокинувся були лікарі і військові. Йому запропонували поїхати в лікарню, але він відмовився. У вокзалі до нього підійшли люди та запитали де його сумка, а оскільки її не було, жінка йому показала на двох хлопців які забрали його сумку. Він підійшов до одного з них, тобто до ОСОБА_4 та запитав навіщо він брав його сумку. Він був в стані алкогольного сп`яніння, відповів йому нецензурною лайкою та вони почали сваритися. Через голосну сварку до них підійшов чоловік у військовій формі та запитав, що сталось, запропонував пройти до кімнати, щоб там розібратись в ситуації яка склалась. ОСОБА_4 відповів йому нецензурним словом і ударив його кулаком в живіт. Поліцейський встиг скрутити йому руки, а потім застосував до нього газовий балончик;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , який в суді пояснив, що 16.02.2016 року він заступив на зміну на Південний вокзал у м. Полтаві. В його функції входить охорона майна залізниці. Ці події відбувалися десь з 8:30 9 год. Він стояв в залі і бачив як ОСОБА_4 та ще двоє і між ними зав`язалась бійка. Він не встиг до них підійти, як з опорного пункту відкрилися двері і звідти вийшов працівник поліції. Він показав посвідчення та почав їх розбороняти. І обвинувачений ОСОБА_4 , який явно був у стані алкогольного сп`яніння, вдарив поліцейського з лівої сторони в живіт кулаком. Потім працівник міліції застосував до нього сльозоточивий газ, бо інакше його не можливо було приборкати;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який в суді пояснив, що 16.02.2016 року, близько 9 години ранку він проводжав свою дівчину на залізничному вокзалі. Коли повертався назад через хол, помітив біля залу очікування, напроти кімнати поліції двох людей, які були у нетверезому стані та одного чоловіка у формі. В них була словесна перепалка в якій обвинувачений ОСОБА_4 вдарив поліцейського кулаком в живіт. Чоловік в формі почав затягувати його в кімнату поліції. Друг його втік. Затягнувши його через секунд 20 поліцейський вийшов з кімнати і почав запитувати людей, хто бачив дані події, на що він повідомив, що він бачив. Він записав його дані та номер телефону. Через день його викликали працівники поліції для дачі показів.

-Дослідженими та оголошеними в суді :

1. Поясненнями ОСОБА_5 ( а.с. 47).

2. Поясненнями ОСОБА_7 ( а.с. 40).

3. Поясненнями ОСОБА_4 ( а.с. 41).

4. Висновком медичного огляду ОСОБА_4 з метою встановлення стану сп`яніння від 16.02.2016 року згідно якого останній перебував у стані алкогольного сп`ягніння ( а.с. 42);

5. Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 17.02.2016 року ( а.с. 43);

6. Копією наказу від 07.11.2015 р. № 6о/с про присвоєння ОСОБА_6 звання старшого лейтенанта поліції ( а.с. 44);

7. Копією службової телеграми ( а.с. 45);

8. Копією графіку чергування на станції Південний вокзал ( а.с. 46);

9. Висновком судово медичної експертизи №273 від 19.02.2016 року згідно якого проведенням судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_6 , з урахуванням наданої медичної документації, виявлене тілесне ушкодження у вигляді: синця передньої черевної стінки, який міг утворитись не менш ніж від однократної дії тупого обмеженого предмету, яким могли бути пальці рук стиснуті в кулак, нога людини у взутті, або інші предмети з подібними характеристиками, можливо в строк та при обставинах, вказаних вище як ЛЕГКЕ тілесне ушкодження. (п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.95 року). В момент отримання тілесного ушкодження підекспертний міг перебувати як у вертикальному так і в горизонтальному положенні або близькому до них, також не виключається, що його положення змінювалось. На тілі підекспертного слідів характерних для захисту руками від ударів не виявлено. Після отримання вищевказаного тілесного ушкодження підекспертний міг виконувати активні дії, рухатися, кричати, кликати на допомогу, певний проміжок, що залежить від індивідуальних особливостей організму. Анатомічна локалізація вищевказаного тілесного ушкодження знаходиться в зонах досяжній для самоспричинення. (а.с. 50-51).

10. Копією журналу обліку потерпілих по травматологічному пунтку 1-ї міської клінічної лікарні ( а.с. 52-53)

11. Протоколом слідчого експерименту від 17.02.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_6 згідно якого останній показав як обвинувачений ОСОБА_4 16.02.2016 року наніс йому удар в область тулубу ( а.с. 54-56).

12. Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 18.02.2016 року ( а.с. 57-58).

13. Протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками ОСОБА_7 від 18.02.2016 року згідно якого останній впізнав ОСОБА_4 як особу яка наносила удар потерпілому ОСОБА_6 ( а.с. 59-60).

14. Протоколом перегляду відеозапису з камер відеоспоспотереження від 19.02.2016 року та СД-диском до нього (а.с.63-64);

15. Постановою про визнання речовим доказом диску з відеозаписом на станції «Полтава Південна» ( а.с. 65).

16. Протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 22.02.2016 року ( а.с. 66-68).

17. Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками ОСОБА_5 від 22.02.2016 року згідно якого останній впізнав ОСОБА_4 як особу яка нанесла удар потерпілому ОСОБА_6 ( а.с. 69-70).

18. Висновком додаткової судово-медичної експертизи №324 від 26.02.2016 року потерпілого ОСОБА_6 згідно якого проведенням додаткової судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_6 , з урахуванням наданої медичної документації, виявлене тілесне ушкодження у вигляді: синця передньої черевної стінки, який міг утворилась не менш ніж від однократної дії тупого обмеженого предмету, яким могли бути пальці рук стиснуті в кулак, нога людини у взутті, або інші предмети з подібними характеристиками, можливо в строк та при обставинах, вказаних вище як ЛЕГКЕ тілесне ушкодження. (п.2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу №6 МОЗ України від 17.01.95 року). Покази потерпілого гр. ОСОБА_6 під час проведення слідчого експерименту від 17.02.2016 року, загалом не протирічать механізму утворення тілесних ушкоджень у останнього (а.с. 73).

19. Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 26.02.2016 року ( а.с.74-75).

20. Протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками ОСОБА_8 від 25.02.2016 року згідно якого останній впізнав ОСОБА_4 як особу яка нанесла удар потерпілому ОСОБА_6 ( а.с. 76-77).

21. Поясненнями ОСОБА_4 (а.с. 78).

22. Довідкою про судимість ОСОБА_4 (а.с.91-95).

23. Характеристикою Начальника Кременчуцької ПВК №69 відносно ОСОБА_4 згідно якої останній характеризується задовільно. (а.с. 99).

24. Довідкою про звільнення ОСОБА_4 згідно якої невідбутий термін покарання становить 1 рік 5 місяців 29 дні (а.с. 100).

25. Довідкою Головного лікаря Машівської ЦРЛ згідно якої ОСОБА_4 перебуває на одліку у лікаря нарколога Машівської ЦРЛ з 2011 року з ДЗ психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. ( а.с. 102).

Вірною є кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 345 ч.2 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.

Як встановлено судом, пояснення обвинуваченим, потерпілим та свідками по справі давались особисто і добровільно і в цих поясненнях детально, послідовно, з подробицями, як сам обвинувачений, потерпілий та свідки показали обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину передбаченого ст. 345 ч.2 КК України в приміщенні станції «Полтава-Південна», за адресою м. Полтава, вул. Площа Слави, 1 16.02.2016 року. Фактично обставини щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 заподіяння умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_6 підтвердив і сам обвинувачений при допиті його в судовому засіданні. Викладені обставини вчинення злочину пов`язаного з нанесенням легкого тілесного ушкодження обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 об`єктивно узгоджуються із іншими доказами по справі, висновками судово медичної експертизи потерпілого ОСОБА_6 №273 та №324, висновком медичного огляду ОСОБА_4 з метою встановлення його стану сп`яніння від 16.02.2016 року, графіку чергування на станції Південний вокзал ( а.с. 46); журналу обліку потерпілих по травматологічному пункту 1-ї міської клінічної лікарні ( а.с. 52-53), протоколом слідчого експерименту від 17.02.2016 року, показаннями свідків по справі, які бачили як обвинувачений будучи в стані алкогольного сп`яніння наніс удар потерпілому. Перевіреними судом доказами не встановлено фактів застосування до обвинуваченого в ході досудового розслідування з боку працівників правоохоронних органів фізичного чи психологічного насилля. По справі відсутні будь які відомості про наявність у обвинуваченого ОСОБА_4 , яких - небудь тілесних ушкоджень, фактів виклику в ході досудового розслідування до нього лікаря для огляду, звернення самого обвинуваченого на стадії слідства зі скаргами на дії органів досудового розслідування на застосування до нього незаконних методів слідства.

Виходячи із викладеного, суд приходить до висновку, що показання потерпілого, а також свідків по справі даних в судових засіданнях щодо вчинення ОСОБА_4 злочину передбаченого ст.. 345 ч.2 КК України та нанесення умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 є достовірними та об`єктивними, підтверджуються доказами наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні, а тому суд бере їх до уваги та разом з іншою сукупністю доказів по справі кладе їх в основу обвинувального вироку щодо вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину передбаченого ст. 345 ч.2 КК України.

Аналізом зібраних та перевірених судом доказів встановлено, що хоч сварку обвинувачений з потерпілим не вчиняв, однак в ході скоєння протиправних дій в приміщенні залізничного вокзалу, обвинувачений цілеспрямовано заподіяв умисне легке тілесне ушкодження в тулуб потерпілому ОСОБА_6 , що підтвердили свідки та зафіксовано у висновках судово медичних експертиз потерпілого. Будь-якої небезпеки обвинуваченому з боку потерпілого не було, а тому в даному випадку відсутні були підстави передбачені законом вчиняти будь які дії на свій захист від вказаного потерпілого.

Викладене свідчить, що обвинувачений ОСОБА_4 заходячись в приміщенні станції «Полтава-Південна», за адресою м. Полтава, вул. Площа Слави, 1, умисно наніс удар потерпілому ОСОБА_6 заподіявши йому легке тілесне ушкодження, вчинив ці дії умисно, за що він повинен нести кримінальну відповідальність.

Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання, та виходить з того, що призначене обвинуваченому покарання має бути необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Пом`якшуючими покарання обставинами є щире каяття.

Обтяжуючою покарання обставиною є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Відповідно до ч.1, 6 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Оцінюючи всі докази за даною кримінальною справою в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення ЄС від 11.07.2013 року у справі «Вєренцов проти України»).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 р. передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права».

Виходячи з положень ст. 65 КК України, приймаючи до уваги викладене вище, а також те, що підсудний вчинив злочин середньої тяжкості, злочин вчинив в стані алкогольного сп`яніння, не займається суспільно-корисною працею, раніше судимий, даний злочин вчинив у період умовно дострокового звільнення, тривалий час по даній справі перебував у розшуку, що свідчить, що особа не врахувала власних помилок, не зробила вірних висновків для себе, то, суд при таких обставинах не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, а також щодо призначення міри покарання у виді обмеження волі, а вважає, що необхідним і достатнім покаранням для його виправлення буде призначене покарання у вигляді реального позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373 та 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 345 ч.2 КК України на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Машівського райсуду Полтавської області від 29.11.2011 року у вигляді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 ( трьох) років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 обрати у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу і строк покарання йому рахувати з 16 лютого 2017 року. Взяти під варту засудженого ОСОБА_4 в залі суду негайно.

Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1