Справа № 182/8886/13-к
Провадження № 1-кп/0182/2/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.06.2017 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.06.2013 за № 0004502 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Капулівка Нікопольського р-ну., Дніпропетровської обл., громадянина України, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , не працюючого, з освітою 9 кл., неодруженого, раніше не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 , -
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_3 на початку червня 2013 р. приблизно о 23.50 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , який засуджений вироком Нікопольського міськрайонного суду від 27.09.2013, знаходячись на алеї навпроти будинку № 53 по пр. Трубників в м. Нікополі Дніпропетровської області, наздогнали ОСОБА_6 , де ОСОБА_3 порожньою скляною пляшкою з-під пива вдарив останнього по голові, внаслідок чого ОСОБА_6 впав на землю, після чого вони разом нанесли декілька ударів ногами та руками по тулубу потерпілого та по голові. Внаслідок чого спричинили потерпілому тілесні ушкодження у вигляді - синців навколо обох очей з крововиливами у білкові оболонки, синця лобу, синця лівої вушної раковини, синця лівої завушної області, садна шиї, синця лівого плеча, садна правого плеча, садна тулубу, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 11.03.2016 № 145 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, тобто застосували насилля, яке не є небезпечним для його життя і здоров`я. Після чого, скориставшись тим, що можливий опір з боку потерпілого придушений, обшукали кишені потерпілого та відкрито умисно з корисливих мотивів викрали мобільний телефон моделі «Айфон 4» вартістю 3 000 грн, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 10 грн, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 2 грн, мобільний телефон «Самсунг» вартістю 200 грн, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф», вартістю 10 грн, на рахунку якої були грошові кошти в сумі 5 грн, з шиї потерпілого зняли золотий ланцюжок вагою 18 гр вартістю 16 000 грн з золотим хрестиком вагою 7 гр вартістю 2 500 грн, що належать потерпілому ОСОБА_6 чим заподіяли потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 21 757 грн. Викрадене продали, грошові кошти витратили на особисті потреби.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що літом 2013 р. близько 23-24 год. він з ОСОБА_7 знаходилися в районі вул. Малиновського в м. Нікополі. Були в стані алкогольного сп`яніння, так як пили пиво. Побачили потерпілого, який також знаходився у стані алкогольного сп`яніння, т.я. йшов, хитаючись. ОСОБА_7 запропонував пограбувати потерпілого, він погодився. Підбіг до потерпілого і ззаду вдарив його скляною пляшкою по голові. Від удару потерпілий упав, при цьому у потерпілого з кишені випали два мобільні телефони. Він їх підняв. Підбіг ОСОБА_7 і зняв з шиї потерпілого ланцюжок з хрестиком. Після цього вони побігли. На наступний день він продав ланцюжок на автобусній зупинці за 7-8 тис. грн. ОСОБА_7 продавав телефони, за яку суму він не пам`ятає. Гроші розділили порівну. Цивільний позов визнає, зобов`язується відшкодувати шкоду. Кається у скоєному. Просить суворо не наказувати його за застосувати ст.. 75 КК України.
Винуватість обвинуваченого також підтверджується показами потерпілого, письмовими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_6 показав, що з обвинуваченим раніше знайомий не був. На початку червня 2013 р. він йшов до своєї дівчини. Перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Відчув удар ззаду. З кишені забрали мобільні телефони, а з шиї зняли ланцюжок з хрестиком. Також забрали паспорт і втекли. Йому були спричинені тілесні ушкодження. Заявлений цивільний позов підтримує та просить стягнути спричинену матеріальну шкоду у сумі 21 757 грн.
Винуватість також підтверджується письмовими доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0004502
-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) потерпілого ОСОБА_6 , у якому він зазначає, що невідомі особи 09.06.2013 спричинили йому тілесні ушкодження та викрали 2 мобільні телефони та золотий ланцюжок з хрестиком (том № 1 а.п. 14-15);
-Копією документів, що підтверджують придбання мобільного телефону (Том № 1 а.п. 24);
-Висновком судово-медичної експертизи № 145 від 19.03.2016 р., яка проведена за ухвалою суду, відповідно до якої у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців навколо обох очей з крововиливами у білкові оболонки, синця лобу, синця лівої вушної раковини, синця лівої завушної області, садна шиї, синця лівого плеча, садна правого плеча, садна тулубу відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному обстежуваним.
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають вірну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких; обставини справи; особу винного, який ніде офіційно не працює, за місцем реєстрації характеризувався посередньо, але там не проживає тривалий час; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, вважає за необхідне призначити обвинуваченому мінімальне покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у вигляді позбавлення волі.
Враховуючи всі обставини справи, особу винного, а також те, що він переховувався від суду, тому двічі оголошувався у розшук, що з моменту вчинення злочину минуло понад 4 роки, але обвинувачений не вживав жодних заходів щодо відшкодування завданої шкоди, враховуючи думку потерпілого, який наполягає на призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, підстав для застосування ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.
Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з того, що матеріальна шкода, заподіяна злочином, в силу ст. 1166 ЦК України підлягає стягненню з особи, що спричинила шкоду.
Потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 21 757 грн. Обвинувачений цивільний позов визнав у повному обсязі.
Оскільки суд вважає доведеним розмір спричиненої шкоди потерпілому, в зв`язку з цим позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 підлягають задоволенню.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 тримання під вартою слід залишити без змін.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази по справі відсутні.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 186 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу залишити тримання від вартою. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Строк покарання рахувати з моменту проголошення вироку.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 21 757 (двадцять одна тис. сімсот п`ятдесят сім) грн.
Зарахувати у строк відбування покарання час досудового тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою з 22.03.2017 до дня проголошення вироку.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - з 22.03.2017 до 21.06.2017.
Речові докази по справі відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.
Суддя: ОСОБА_1