154/1536/17
1-кп/154/142/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський в режимі відеоконференції із Іллінецьким районним судом Вінницької області кримінальне провадження № 0000088 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербка Крижопільського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не одруженого, однак перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, тимчасово не працюючого, колишнього військовослужбовця військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 10.03.2015 № 51 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 14.04.2015 № 87 ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону.

Згідно Указу Президента України від 14.01.2015 в Україні оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» діє особливий період.

Проходячи військову службу на вказаній посаді солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний бездоганно та неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку, виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок.

Однак, ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів Збройних Сил України, не отримавши дозволу відповідного начальника, о 08 год. 00 хв. 07.05.2016 року без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану не з`явився вчасно на службу з відрядження у військову частину - польова пошта НОМЕР_1 за наступних обставин:

Так, 05.05.2016 року ОСОБА_4 , перебуваючи у розташуванні військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка у вказаний період часу дислокувалась у населеному пункті Єлізавєтовка Донецької області, отримав посвідчення про відрядження від 05.05.2016 року № 441, для прибуття 07.05.2016 року до пункту постійної дислокації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , з метою звільнення з військової служби.

Однак, 08 год. 00 хв. 07.05.2016 під час ранкового шикування та перевірці особового складу 1 механізованого батальйону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 виявлено факт відсутності на службі ОСОБА_4 .

Будучи військовослужбовцем ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи намір ухилитися від проходження військової служби 07.05.2016 року не прибув у військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , місце дислокації якої розташоване по АДРЕСА_2 .

В подальшому о 08 год. 00 хв. 06.06.2016 року ОСОБА_4 усвідомлюючи, що він не звільнений із Збройних Сил України та перебуває на військовій службі, тобто є військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , повернувся до місця розташування зазначеної частини та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Таким чином, в період з 08 год. 00 хв. 07.05.2016 року по 08 год. 00 хв. 06.06.2016 року ОСОБА_4 , діючи всупереч вище наведеним вимогам законодавства, не з`являвся до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та у вказаний період часу до виконання службових обов`язків за посадою не приступав, вказаний час проводив на власний розсуд за місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати.

На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням документів, які характеризують його як особу.

Таким чином, дослідивши матеріали даного кримінального провадження, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.4 ст.407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини без поважних причин в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обираючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що даний злочин відноситься до тяжких злочинів.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Обставинами, що пом?якшують покарання, суд визнає щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

З врахуванням вищенаведеного, особи винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, являється учасником бойових дій та антитерористичної операції, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд вважає можливим при призначенні покарання ОСОБА_4 за ч.4 ст.407 КК України, застосувати дію ст.69 КК України та перейти до іншого, більш м?якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.407 КК України у вигляді штрафу.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.69 КК України, ст.ст. 349, 370-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому із застосуванням ст.69 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий /-/ підпис

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1