АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/3698/2017 Слідчий суддя у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 303 КПК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю слідчого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 25 травня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) 04 травня 2017 року за № 0001336.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що під час досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0001336 слідчим проведено необхідний обсяг слідчих дій, спрямованих на перевірку обставин, викладених ОСОБА_7 у заяві про злочин, зокрема допитано заявника та слідчого ОСОБА_8 , на наявність в діях якого складу злочину вказував ОСОБА_7 , витребувано та долучено частину матеріалів кримінального провадження № 0003668, які мають значення для кримінального провадження, а висновок слідчого в постанові про закриття кримінального провадження про відсутність об`єктивних даних, які б свідчили про наявність в діях слідчого ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, достатньо обґрунтований, оскільки ухвалою слідчого судді від 21 лютого 2017 року, якою було скасовано постанову слідчого в особливо важливих справах прокуратури Київської області ОСОБА_9 від 12 січня 2017 року про відмову у визнанні ОСОБА_7 потерпілим у кримінальному провадженні № 0003023, на слідчого не було покладено обов`язку вжити будь-яких заходів, направлених на виконання цього рішення.

Водночас слідчий суддя погодився з доводами представника заявника щодо недоліків постанови слідчого в частині стилістичного викладенні її тексту, проте вважав, що зазначене не є достатньою підставою для скасування процесуального рішення про закриття кримінального провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 червня 2017 року та скасувати її, як незаконну і необґрунтовану, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу і скасувати постанову слідчого (старшого слідчого в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління з розслідування злочинів, вчинених працівниками органів, які ведуть боротьбу із злочинністю Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 ) від 25 травня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0001336 від 04 травня 2017 року за ч. 3 ст. 382 КК України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, апелянт зазначає, що старшим слідчим в особливо важливих справах першого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003023 щодо кримінального правопорушення, під час якого народним депутатом України ОСОБА_10 йому було завдано вогнепальне поранення. За його заявою про залучення як потерпілого до кримінального провадження, 12 січня 2017 року слідчим винесена постанова про відмову у визнанні потерпілим, яка ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року скасована, що свідчить про набуття ним, виходячи з положень ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 55 КПК України, статусу потерпілого. З метою реалізації процесуальних прав потерпілого, його представником 23 лютого 2017 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 56, ч. 4 ст. 58, ч. 6 ст. 223, ст. 220 КПК України подано слідчому 5 клопотань, в яких містилася інформація про ухвалене слідчим суддею рішення, проте слідчий ОСОБА_8 , достовірно знаючи про набрання законної сили судовим рішення, отже про його статус потерпілого у кримінальному провадженні, діючи умисно, 27 лютого 2017 року відмовив у задоволенні клопотань, пославшись на відсутність у нього такого процесуального статусу, що доводить вчинення ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Проте, як зазначає апелянт, слідчий за його заявою про злочин провів формальне досудове розслідування, допитавши лише його та слідчого ОСОБА_8 , але належної правової оцінки указаним показанням не надав. в той же час висновки слідчого в постанові, як підстави для закриття кримінального провадження, про те, що в резолютивній частині ухвали слідчого судді, яка не була виконана слідчим ОСОБА_8 , не міститься зобов`язання будь-яких осіб вчинити певну дію чи не вчиняти певну дію, а також про те, що ОСОБА_7 не є потерпілим у кримінальному провадженні № 0003023, бо потерпілого можна бути визначити і визнати лише після встановлення наявності в діянні особи складу злочину та здійснення повідомлення про підозру, суперечать вимогам ст.ст. 55, 309, 532, 533 КПК України, конституційному принципу обов`язковості виконання судового рішення, бо відсутність в ухвали слідчого судді вказівок на конкретні зобов`язання конкретних осіб в даному випадку не впливає на обов`язковість та необхідність його виконання.

За таких обставин апелянт вважає незаконною та необґрунтованою постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

На обґрунтування своїх доводів щодо незаконності ухвали слідчого судді, постановленої за результатами розгляду скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, апелянт указує на те, що слідчий суддя мотивував свої висновки тими ж обставинами, що і слідчий в постанові, які суперечать як фактичним обставинам провадження, так і вимогам кримінального та кримінального процесуального закону.

З посиланням на те, що повний текст ухвали слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва був проголошений 03 липня 2017 року, що і стало перешкодою для своєчасного подання апеляційної скарги, ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 29 червня 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення слідчого, який вважав апеляційну скаргу безпідставною, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 червня 2017 року колегія суддів вважає обґрунтованими, а тому поновлює йому строк оскарження судового рішення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_7 у червні 2017 року звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 25 травня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 04 травня 2017 року за № 0001336.

Ухвалою від 29 червня 2017 року слідчий суддя відмовив у задоволенні вказаної скарги, визнавши, що прийняте слідчим рішення у кримінальному провадженні № 0001336 в цілому відповідає вимогам ст. 110 КПК України, ґрунтується на правильно встановлених слідчим фактичних обставин провадження, оцінці доказів та положеннях закону про кримінальну відповідальність.

Таке рішення слідчого судді суду першої інстанції, на переконання колегії суддів, є законним і обґрунтованим, з наступних підстав.

Зі змісту ст. 284 КПК України слідує, що кримінальне провадження закривається в силу наявності обставин, які його виключають, в тому числі якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Водночас прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Згідно з вимогами ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, отже таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі постановлені нею питання, які виключають провадження у справі й обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як слідує з матеріалів закритого кримінального провадження, 03 березня 2017 року ОСОБА_7 звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України, старшим слідчим в особливо важливих справах першого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11 квітня 2017 року зобов`язано уповноважену особу Генеральної прокуратури України внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за вказаною заявою ОСОБА_7 , на виконання якої 04 травня 2017 року внесено відповідні відомості до ЄРДР за № 0001336, з визначенням правової кваліфікації діяння за ч. 3 ст. 382 КК України.

За результатами досудового розслідування старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 25 травня 2017 року винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001336 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні службової особи Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Указане процесуальне рішення слідчого містить зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення кримінального процесуального закону України.

Так, слідчий у постанові виклав суть заяви ОСОБА_7 , проаналізував отримані під час досудового розслідування докази, зокрема: показання ОСОБА_7 та слідчого ОСОБА_8 , а також досліджені ним документи з кримінального провадження № 0003023, досудове розслідування в якому здійснюється слідчим ОСОБА_8 , у тому числі й ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 лютого 2017 року, якою скасовано процесуальне рішення слідчого від 12 січня 2017 року про відмову у визнанні ОСОБА_7 потерпілим у кримінальному провадженні № 0003023; навів зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення та їх обґрунтування, зокрема, вказавши про те, що ухвала слідчого судді не містить зобов`язання слідчого вчинити певну дію або не вчиняти таких дій; а також указав кримінальний процесуальний закон України, яким керувався під час прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

Процесуальне рішення слідчого у формі постанови про закриття кримінального провадження, як вважає колегії суддів, є законним, оскільки відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, а висновки, які виключають провадження в справі та обумовлюють її закриття, хоча і з посиланням на обставини, які не мають значення для цього кримінального провадження, достатньо мотивовані, ґрунтуються на оцінці доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а також на вимогах кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність.

Так, об`єктивна сторона складу злочину, передбаченого ст. 382 КК України, полягає або в невиконанні судового акта (вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили), або в перешкоджанні його виконанню. Невиконання судового акта є бездіяльністю, яка означає незастосування службовою особою передбачених законом і цим судовим актом заходів, необхідним для його виконання, за умови, якщо на цю службову особу покладено відповідний обов`язок виконати цей судовий акт.

З огляду на те, що в ухвалі слідчого судді від 12 січня 2017 року, про умисне невиконання якої слідчим повідомив заявник, було відсутнє зобов`язання слідчого вчинити певну дію або припинити дію, таким рішенням було виключно скасовано постанову слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_7 потерпілим у кримінальному провадженні, наслідком чого не є прийняття слідчим іншого процесуального рішення, бо, виходячи з положень ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого і перешкодою в реалізації особою прав, передбачених ст. 56 КПК України, може бути лише процесуальне рішення слідчого або прокурора у формі постанови про відмову у визнанні потерпілим, яке в даному випадку скасовано слідчим суддею, відсутні й підстави вважати, що в діях слідчого ОСОБА_8 наявні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України.

Та ж обставина, що слідчий, розглянувши в порядку ст. 220 КПК України клопотання представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_11 , 27 лютого 2017 року, тобто після скасування постанови про відмову у визнанні ОСОБА_7 у кримінальному провадженні потерпілим, відмовив у їх задоволенні, обґрунтувавши свої рішення тим, що ОСОБА_7 не являється будь-якою стороною у кримінальному провадженні № 0003023, не доводить факт умисного невиконання ним судового рішення, а лише свідчить про недотримання вимог кримінального процесуального закону, які без будь-якого судового рішення, за відсутності обставин, передбачених ч. 5 ст. 55 КПК України, зобов`язують слідчого виконати вимоги ст. 55 КПК України щодо вручення потерпілому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки і надати такій особі можливість для реалізації прав, передбачених ст. 56 КПК України.

При цьому необхідно зазначити, що слідчий органу досудового розслідування, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог кримінального процесуального закону, несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, як це визначено у ч. 1 ст. 40 КПК України. Проте, в даному випадку, за певних обставин, слідчий може бути суб`єктом кримінальної відповідальності за вчинення іншого, ніж передбачений ст. 382 КК України, кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про невідповідність фактичним обставинам кримінального провадження висновків слідчого в постанові про закриття кримінального провадження та слідчого судді в ухвалі, постановленої у результаті здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Твердження ж апелянта про незаконність постанов слідчого ОСОБА_8 від 27 лютого 2017 року в даному випадку можуть бути предметом розгляду та оцінки слідчим суддею в порядку ст.ст. 303-307 КПК України.

З урахуванням викладеного, за відсутності порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді та постанови слідчого про закриття кримінального провадження, а також таких порушень, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 червня 2017 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Поновити ОСОБА_7 строк оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 червня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 червня 2017 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_7 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 від 25 травня 2017 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 травня 2017 року за № 0001336 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4