Дата документу Справа № 314/5196/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/149/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 314/5196/16-к Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
захисника адвоката ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Вільнянською виправною колонією УДПтСУ в Запорізькій області (№20) кримінальне провадження щодо засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання у Вільнянській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20),

встановила:
До суду апеляційної інстанції на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 вересня 2016 року про відмову в задоволенні подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 , з апеляційними скаргами звернулись засуджений ОСОБА_8 від 01.10.2016 року /а.п. 52-53/ та його захисник адвокат ОСОБА_7 від 04.10.2016 року /а.п. 55/, в яких:

засуджений просить скасувати ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 вересня 2016 року та задовольнити подання адміністрації колонії.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що суд не взяв до уваги обставини провадження та дані про його особу, які мають значення для правильного вирішення подання, та дають підстави для його звільнення. Зазначає, що суд першої інстанції мав всі підстави для задоволення подання, оскільки під час перебування в місцях позбавлення волі хоча і порушував режим утримання, мав два стягнення, які зняті та погашені у встановленому законом порядку, але за сумлінну поведінку та ставлення до праці 4 рази заохочувався правами начальника колонії та 3 рази правами начальника відділення СПС, до праці ставився сумлінно, був працевлаштований столяром в майстернях установи, з іншими засудженими не конфліктний, дбайливо ставиться до майна установи;

захисник просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання. Вважає, що ОСОБА_8 довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці. Судом не було враховано наявність у засудженого батьків інвалідів, які потребують постійного догляду.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційних скарг, засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційних скарг, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступного висновку.

Згідно із зазначеною ухвалою суду, в задоволенні подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) щодо ОСОБА_8 відмовлено.

Своє рішення суд мотивував тим, що відбуття засудженим певної частини строку покарання, не є обов`язковою підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання, оскільки це є лише правом, а не обов`язком суду, а засуджений повинен довести своє виправлення та перевиховання сумлінною поведінкою і ставленням до праці протягом всього періоду знаходження у виправних установах. На цьому фоні сумнівним та передчасним виглядають твердження подання про те, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення, а його ставлення до праці протягом певного періоду часу пояснюється не намаганням спокутувати свою вину у скоєному, а лише наполегливим намаганням будь-яким засобом вийти з місць позбавлення волі, будучи щиросердно впевненим, що його участь у будь-якій праці безперечно повинна потягнути за собою його умовно-дострокове звільнення.

На переконання колегії суддів, висновок суду першої інстанції не є обґрунтованим.

Так, вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20.12.2011 року ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до семи років позбавлення волі. Початок строку 20.12.2011 року, кінець строку 25.09.2018 року.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суд України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Так, з характеристик засудженого, затверджених начальником Вільнянської ВК УДПтС в Запорізькій області № 20 від 30.06.2016 року, доданої до матеріалів подання, та від 30.03.2017 року, наданої до суду апеляційної інстанції, вбачається, що після прибуття до Вільнянської виправної колонії № 20 засуджений з січня 2015 року по жовтень 2015 року та з листопада 2016 року по теперішній час був працевлаштований столяром в майстернях установи; з листопада 2015 року по листопад 2016 року працевикористовувався без оплати праці, до праці ставився сумлінно, характеризується позитивно.

З громадської характеристики заступника сільського голови, наданої до суду апеляційної інстанції, вбачається, що за місцем мешкання ОСОБА_8 характеризується посередньо, не одружений, проживав з батьками, скарг і заяв від мешканців села на ОСОБА_8 не надходило.

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення, яка надана до апеляційної інстанції, засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання має дев`ять заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці від 01.07.2013 року, 31.03.2014 року, 01.07.2014 року, 25.03.2015 року, 30.12.2015 року, 31.03.2016 року, 25.06.2016 року, 30.12.2016 року, 30.03.2017 року та два стягнення від 18.12.2014 року та 09.06.2015 року, які зняті та погашені у встановленому законом порядку.

Таким чином, за вказаних обставин можливо вважати, що ОСОБА_8 своїм ставленням до праці та сумлінною поведінкою довів своє виправлення.

На момент розгляду апеляційної скарги, відбутий строк покарання засудженого ОСОБА_8 складає 2/3 частини строку покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, не прийнявши до уваги суттєві обставини, які безпосередньо вплинули на законність та обґрунтованість рішення суду.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги засудженого та його захисника підлягають задоволенню, а ухвала Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 вересня 2016 року, на підставі вимог ст. ст. 410, 411, 413 КПК України, - скасуванню з постановленням, на підставі вимог п. 4) ч. 1 ст. 407 КПК України нової ухвали, якою належить апеляційні скарги засудженого та його захисника задовольнити, застосувати до засудженого ОСОБА_8 вимоги ст. 81 КК України, тобто звільнити засудженого ОСОБА_8 умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2011 року, на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 10 днів.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 539 КПК України, ст. 81 КК України,

ухвалила:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 та захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 вересня 2016 року, якою в задоволенні подання адміністрації Вільнянської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№20) щодо ОСОБА_8 відмовлено скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2011 року, на невідбутий строк 1 рік 4 місяці 10 днів.

Ухвала суду набирає чинності з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4