УХВАЛА

28 березня 2017 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина
України, зареєстрованого та проживаючого за адресою:
АДРЕСА_1

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 23 січня 2017 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України та йому призначене покарання у виді арешту строком на один місяць.

Не погодившись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду та ухвалити новий, яким ОСОБА_5 призначити покарання у виді арешту строком на чотири місяці.
В доводах апеляційної скарги прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин злочину, правильності кваліфікації дії обвинуваченого, вважає, що судом першої інстанції призначене надто м`яке покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.
Прокурор вважає, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого, а тому просить скасувати вирок та ухвалити новий.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , який був засуджений і відбував покарання в Бучанській виправній колонії № 85, ухвалою Ірпінського районного суду Київської області від 03 квітня 2014 року був встановлений адміністративний нагляд на два роки після його звільнення з місць позбавлення волі та обрані обмеження, а саме: заборонено залишати своє місце проживання в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., заборонено відвідувати місця, де дозволена торгівля спиртними напоями, чотири рази на місяць з`являтися на реєстрацію в ОВС та заборонено виїзд за межі постійного місця проживання без дозволу органів внутрішніх справ.

27 травня 2014 року ОСОБА_5 був ознайомлений з ухвалою суду та попереджений про кримінальну відповідальність за порушення адміністративного нагляду, після звільнення з місць позбавлення волі, з метою ухилення від адміністративного нагляду та невиконання встановлених обмежень, ОСОБА_5 на облік не став, самовільно без поважних причин та повідомлення працівників міліції не прибув за місцем проживання та не повідомив співробітників Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, які здійснюють адміністративний нагляд, про своє дійсне місце проживання, тим самим порушив встановлені щодо нього правила адміністративного нагляду.

Під час апеляційного розгляду прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 та правильно кваліфікував його дії за ст. 395 КК України як самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також не прибуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.
Висновки суду в частині доведення винуватості та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання, в повній мірі дотримався вимог закону.
Колегія суддів зазначає, що призначення покарання носить індивідуальний характер і його вид, розмір визначається з урахуванням положень ст. 65 КК України.
Відповідно до встановлених обставин, ОСОБА_5 надав показання в суді першої інстанції та визнав свою вину в повному обсязі.
Судом правильно визнано обставиною, що пом`якшує покарання щире каяття обвинуваченого.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Крім того, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії невеликої тяжкості, а також дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

На підставі цього суд зробив висновок про призначення ОСОБА_5 покарання у виді арешту строком на один місяць.
З таким висновком погоджується колегія суддів.
Доводи прокурора про те, що судом першої інстанції не в повній мірі враховано ступінь тяжкості злочину та особу обвинуваченого ОСОБА_5 є безпідставними, оскільки як вбачається з вироку суду, ці обставини були предметом обговорення та враховані при ухваленні вироку.
Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, колегія суддів не знаходить підстав вважати призначене ОСОБА_5 покарання мяким, оскільки воно призначене в межах санкції ст. 395 КК України.
За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання є справедливим та достатнім, а вирок суду законним і обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Соломянського районного суду міста Києва від 23 січня 2017 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаного винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3