Справа № 438/473/16-к
Провадження № 1-кп/438/12/2017
У Х В А Л А
15 серпня 2017 року Бориславський міський суд Львівської області в складі: головуючогосудді ОСОБА_1 ,при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дрогобича Львівської області, проживає АДРЕСА_1 , який не досягнув віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участі сторін судового провадження прокурора ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , законних представників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, ОСОБА_3 , законного представника ОСОБА_9 та захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , представника служби у справах дітей ОСОБА_13 ,-

в с т а н о в и в:
У провадженні суду перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 та стосовно ОСОБА_6 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, з клопотанням про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 , який не досягнув віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 за попередньою змовою з групою осіб з неповнолітнім ОСОБА_5 та з неповнолітнім ОСОБА_6 12 лютого 2016 року близько 15 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом зриву дерев`яних дощок у горищі проникли в квартиру АДРЕСА_2 , яка належить потерпілій ОСОБА_14 , звідки таємно викрали станок точильний електричний вартістю 200 гривень, арматуру в кількості 10 штук загальною вартістю 65 гривень, трубу газову в кількості 7 штук загальною вартістю 70 гривень, лопату штикову в кількості 2 штуки загальною вартістю 60 гривень, молот металевий вартістю 50 гривень, трос металевий вартістю 90 гривень, мотор електричний потужністю 1 кВт в кількості 2 штуки загальною вартістю 360 гривень та мотику в кількості 4 штуки загальною вартістю 120 гривень, що належить ОСОБА_14 , чим завдали останній майнової шкоди на загальну суму 1015 гривень.
Прокурор ОСОБА_15 у судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення неповнолітнім нового злочину.
Неповнолітній ОСОБА_3 , який вчинив суспільно небезпечне діяння після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, просив задовольнити клопотання та застосувати до нього примусові заходи виховного характеру.
Захисник неповнолітнього - ОСОБА_12 , законний представник ОСОБА_3 ОСОБА_9 просили задовольнити клопотання та застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі під нагляд матері.
У судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_3 пояснив, що 12 лютого 2016 року він прийшов у гості до ОСОБА_6 , який запропонував викрасти залізні вироби з будинку АДРЕСА_3 . До них приєднався ОСОБА_5 . Цього ж дня близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 залізли на горище будинку за допомогою драбини, яку взяли з подвір`я ОСОБА_6 , а звідти потрапили у приміщення будинку. З квартири АДРЕСА_4 вказаного будинку вони викрали точильний електричний станок, 10 штук арматури, 7 штук газових труб, лопату, металевий молот, металевий трос, електричний мотор, 4 мотики. ОСОБА_6 у будинок не заходив.
Заслухавши пояснення неповнолітнього ОСОБА_3 , його законного представника матір ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_12 , думку представника служби у справах дітей, яка не заперечила проти задоволення клопотання, враховуючи думку прокурора, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.
Причетність неповнолітнього ОСОБА_3 до вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, повністю підтверджується показами обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що 12 лютого 2016 року він зустрівся з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , які запропонували йому викрасти з будинку на АДРЕСА_3 залізо. Він з ОСОБА_3 залізли на дах за допомогою драбини, яку взяли з подвір`я ОСОБА_6 . Спершу залізли на горище будинку, звідки потрапили у середину приміщення будинку, звідки викрали точильний електричний станок, 10 штук арматури, 7 штук газових труб, лопату, металевий молот, металевий трос, електричний мотор, 4 мотики. ОСОБА_6 у будинок не заходив.
Також причетність неповнолітнього ОСОБА_3 підтверджується показами обвинуваченого ОСОБА_6 , які є аналогічними показам обвинуваченого ОСОБА_5 , а також підтверджується зібраними в ході досудового слідства та дослідженими у суді доказами, а саме: заявою ОСОБА_14 від 16.02.2016 про вчинення крадіжки (арк.крим. провадж. 2); протоколами огляду місця події від 17.02.2016, згідно з яким проведено огляд будинку АДРЕСА_3 та територію подвір`я вказаного будинку, звідки, за повідомленням ОСОБА_14 , було вчинено крадіжку, де на подвір`ї будинку виявлено сліди злочину - пластмасові уламки від корпусу електромотору (арк.крим. провадж. 7-9, 10-12); розпискою ОСОБА_14 від 23.03.2016, згідно з якою вона отримала на зберігання уламки електромотору, що був викрадений (арк.крим. провадж. 19); постановою слідчого від 23.03.2016р., згідно з якою уламки електромотору визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілій ОСОБА_14 (арк.крим. провадж. 30); довідкою про вартість майна (арк.крим. провадж. 44).
Також встановлено, що на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_3 згідно з ст. 22 КК України не досягнув 14 років, тобто він не є суб`єктом злочину, передбаченого ст.185 КК України.
Згідно з ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Згідност.97 ч.2 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.
Згідно з п.3 ч.2 ст.105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.
Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).
Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.
Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують: до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК України).
Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити.
Відповідно до інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 року «Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх», суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК тарозділу ХІ КК України.
До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.
Матеріалами кримінального провадження підтверджується те, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю, яка згодна на передачу їй під нагляд сина, про що подала відповідну заяву (арк.крим. провадж. 50, 106).
Враховуючи дані про особу неповнолітнього ОСОБА_3 , зокрема, те, що ОСОБА_3 на обліку у наркологічному диспансері та на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, на даний час навчається у ЗОШ №4 м.Борислава, враховуючи роль ОСОБА_3 у делікті, наявні кваліфікуючі ознаки, дані про його особу, поведінку у школі, дані про сім`ю, здатність матері забезпечити виховний вплив на ОСОБА_3 та постійний контроль за його поведінкою, здатність позитивного впливу, умови життя, виховання і поведінку неповнолітнього, його ставлення до вчиненого, суд вважає, що до неповнолітнього ОСОБА_3 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме: передання під нагляд батьків, зокрема, його матері.
Таким чином, клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими, матеріалами кримінального провадження та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.
Керуючись ст.22, ч.2 ст.97, ст.105 КК України, ст.ст.369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
клопотання задовольнити.

Застосувати стосовно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно небезпечне діяння після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, передбачена ч.3 ст.185 КК України, примусовий захід виховного характеру у вигляді передачі під нагляд його матері, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , терміном на один рік.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Бориславський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя ОСОБА_1