Справа № 381/2264/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/394/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 39 11.04.2017

УХВАЛА
Іменем України
11 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку міста Фастова Київської області, фактично проживаючу по АДРЕСА_1 , не одружену, не працюючу, з середньою спеціальною освітою, українку, громадянку України, раніше судиму: 01.02.2008 року вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком тривалістю в один рік; 04.08.2008 року вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст. 187, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на сім років та шість місяців із конфіскацією майна, звільненої умовно-достроково 06.05.2014 року ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 28.04.2014 року, невідбута частина покарання становить один рік два місяці та двадцять три дні, тобто такої, що в силу ст. 89 КК України має судимість,

визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено покарання 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.08.2008 року та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин. Так, ОСОБА_7 у невстановлений органом досудового розслідуванням час, місці та обставинах, незаконно придбала наркотичний засіб - опій ацетильований, масою сухої речовини 0,240 гр., та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, стала у подальшому його незаконно зберігати в медичному шприці на підвіконні приміщення недіючої молочної кухні поруч з будинком АДРЕСА_2 для власного вживання без мети збуту.

20.04.2015 року об 11 год. 45 хв. працівниками міліції поблизу будинку АДРЕСА_2 на підвіконні приміщення недіючої молочної кухні було виявлено і вилучено вказаний наркотичний засіб, який там залишила ОСОБА_7 .

До того ж ОСОБА_7 , у невстановлений органом досудового розслідуванням час, місці та обставинах, незаконно придбала наркотичний засіб канабіс, загальною масою сухої речовини 33,99 гр., та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій перенесла його до будинку за місцем свого фактичного проживання по АДРЕСА_1 , який там же, стала незаконно зберігати для власного вживання без мети збуту.

20.04.2015 року о 12 год. 50 хв. під час обшуку приміщення домоволодіння по АДРЕСА_1 працівниками міліції було виявлено і вилучено у ОСОБА_7 вказаний наркотичний засіб.

Вилучені у ОСОБА_7 речовини є особливо небезпечними наркотичними засобами опієм ацетильованим та канабісом, відповідно, обіг яких заборонено згідно з Переліком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 року (Таблиця 1, Список № 1), розмір яких не становить великий (Таблиця 1, затверджена наказом МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року).

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачена подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи кваліфікацію кримінального правопорушення та доведеність її вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, не погоджується з вироком суду першої інстанції в частині призначеного покарання, просить вирок суду змінити та призначити більш м`яке покарання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом не враховано пом`якшуючих обставин, а саме щире каяття, її бажання змінити відношення до негативних вчинків.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченої та її захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджуються доказами, які всебічно, повно та об`єктивно досліджено і є обґрунтованими. Дії обвинуваченої правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 309 КК України, що не оспорюється в апеляційній скарзі, тому судова колегія визнає ці висновки правильними.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_7 про призначення їй більш м`якого покарання, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

З вироку суду вбачається, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд врахував конкретні обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості (ч. 2 ст. 309 КК України), що полягав у незаконних діях з особливо небезпечним наркотичним засобом, дані про особу обвинуваченої, яка будучи раніше судимою, належних висновків для себе не зробила, поведінку не виправила, та знову вчинила аналогічний злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що представляє велику небезпеку для суспільства, а також для оточуючих її близьких людей. При тому, що ОСОБА_7 і раніше вчинила умисний тяжкий злочин в період іспитового строку. За місцем проживання характеризуються негативно, не одружена, у неї не має утриманців, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, запевнила суд про те, що бажає змінити свої ставлення до негідних вчинків і виправити поведінку. Судом також враховано обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, обставин, що обтяжують покарання рецидив злочинів.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. №7 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10 грудня 2004 р., № 8 від 12 червня 2009 р. та № 11 від 6 листопада 2009 р.) … призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Колегія суддів вважає, що покарання призначене обвинуваченій ОСОБА_7 з дотриманням вимог ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування чи зміни вироку, судом не допущено.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченої слід залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :
Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Суддя: Суддя: Суддя: