УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2017 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, з метою забезпечення в тому числі й збереження речового доказу, яке вилучено 24.07.2017 року в період часу з 02 години 30 хвилин по 03 годину 00 хвилин, при проведенні обшуку гр. ОСОБА_5 яка знаходилася за адресою м. Київ, вул. Ентузіастів, 11., а саме:
- грошові кошти в сумі 152 гривні (купюрами 100 гривень 1 штука, серія БА 6975424; 50 гривень 1 штука, серія ПД 9815244, 1 гривня 2 штуки, серія ТЕ 8906204, серія ТЗ 7343381), які знаходились у правій кишені шорт гр. ОСОБА_5 ;
- викрутку з сіро-помаранчевою рукояткою, металеві кусачки, викрутку з дерев`яною рукояткою, викрутку з помаранчевою рукояткою, металевий гайковий ключ, які знаходились в рюкзаку, який гр. ОСОБА_5 мала при собі;
- мобільний телефон марки «Нокіа», моделі «1280», імеі НОМЕР_1 , з сім-картою мобільного оператора «лайфселл», № НОМЕР_2 , який знаходився в рюкзаку, який гр. ОСОБА_5 мала при собі;
Безпосередньо після вчинення злочину працівниками поліції за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, 11, було затримано особу, причетну до вчинення даного кримінального правопорушення, на яку чітко вказала потерпіла, та нею виявилася гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Києва, українка, громадянка України, з повною загальною середньою освітою, не заміжня, яка має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працездатна, яка не працює та не навчається, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:
- 07.06.2005 Дніпровським районним судом м. Києва, із змінами внесеними ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.09.2005 за ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 69, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 06.11.2008 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 23.09.2010 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 23.09.2011 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 11.12.2015 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- відносно якої 29.02.2016 Київською місцевою прокуратурою № 4 направлено обвинувальний акт до Дніпровського районного суду м. Києва, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України;
- відносно якої 20.09.2016 Київською місцевою прокуратурою № 4 направлено обвинувальний акт до Дніпровського районного суду м. Києва, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
В подальшому, на місце події виїхала слідчо-оперативна група Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, по прибуттю якої, слідчим було прийнято рішення про проведення обшуку громадянки ОСОБА_5 , яка знаходилася за адресою АДРЕСА_2 .
Після чого, відповідно до ст. 237 КПК України, слідчим СОГ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві, 24.07.2017 в період часу з 02 години 30 хвилин по 03 годину 00 хвилин, в присутності двох запрошених понятих жіночої статі, було проведено невідкладний обшук громадянки ОСОБА_5 , яка знаходилася за адресою АДРЕСА_2 .
В ході обшуку гр. ОСОБА_5 було виявлено та в подальшому вилучено:
- грошові кошти в сумі 152 гривні (купюрами 100 гривень 1 штука, серія БА 6975424; 50 гривень 1 штука, серія ПД 9815244, 1 гривня 2 штуки, серія ТЕ 8906204, серія ТЗ 7343381), які знаходились у правій кишені шорт гр. ОСОБА_5 ;
- викрутку з сіро-помаранчевою рукояткою, металеві кусачки, викрутку з дерев`яною рукояткою, викрутку з помаранчевою рукояткою, металевий гайковий ключ, які знаходились в рюкзаку, який гр. ОСОБА_5 мала при собі;
- мобільний телефон марки «Нокіа», моделі «1280», імеі НОМЕР_1 , з сім-картою мобільного оператора «лайфселл», № НОМЕР_2 , який знаходився в рюкзаку, який гр. ОСОБА_5 мала при собі.
Крім того, в ході обшуку було зроблено змиви з викрутки з сіро-помаранчевою рукояткою, які було вилучено.
Даний факт підтверджує причетність гр. ОСОБА_5 до даного кримінального правопорушення.
Згідно з ч.2 ст.167 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду. Відповідно ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна допускається з метою забезпечення в тому числі й збереження речових доказів.
Постановою слідчого від 24.07.2017 року вищевказані вилучені речі визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженні.
Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення, в тому числі й збереження речових доказів, а також попередження відчуження, зникнення, втрати або пошкодження вищезазначеного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий просить накласти арешт на вищевказане майно, шляхом заборони використання, розпорядження, відчуження майна.
Згідно ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя доходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 . У ньому зазначено підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, перелік і види майна, що належить арештувати, документи, тобто клопотання оформлене відповідно до вимог ст.171 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та обставини, викладені у клопотанні.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Крім того, ч.3 ст.170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Вирішуючи питання про задоволення клопотання слідчого, погодженого з прокурором та накладання арешту на вказане майно, суд враховує вимоги, передбачені ч.2 ст.173 КПК України та приходить до висновку, що існують правові підстави для арешту майна, є можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні, наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співмірність обмеження права власності завданим кримінальним правопорушенням, наслідки арешту майна для підозрюваного і третіх осіб.
Таким чином, слідчим суддею встановлено, що існують підстави, визначені у ч.2 ст.170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене вище майно шляхом заборони розпорядження та користування вказаним майном з метою збереження речових доказів.
При цьому, з огляду на положення ч.ч.1, 3 ст.170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, і у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить об`єктивному встановленню обставин кримінального провадження.
Враховуючи викладене, а також виправдані інтереси держави, пов`язані з порушенням загальносуспільних інтересів, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні слідчого, що визнано речовим доказом, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись ст.ст. 167-175, 309, 369, 372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучено 24.07.2017 в період часу з 02 години 30 хвилин по 03 годину 00 хвилин, при проведенні обшуку гр. ОСОБА_5 яка знаходилася за адресою м. Київ, вул. Ентузіастів, 11., а саме:
- грошові кошти в сумі 152 гривні (купюрами 100 гривень 1 штука, серія БА 6975424; 50 гривень 1 штука, серія ПД 9815244, 1 гривня 2 штуки, серія ТЕ 8906204, серія ТЗ 7343381), які знаходились у правій кишені шорт гр. ОСОБА_5 ;
- викрутку з сіро-помаранчевою рукояткою, металеві кусачки, викрутку з дерев`яною рукояткою, викрутку з помаранчевою рукояткою, металевий гайковий ключ, які знаходились в рюкзаку, який гр. ОСОБА_5 мала при собі;
- мобільний телефон марки «Нокіа», моделі «1280», імеі НОМЕР_1 , з сім-картою мобільного оператора «лайфселл», № НОМЕР_2 , який знаходився в рюкзаку, який гр. ОСОБА_5 мала при собі.
Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим у кримінальному провадженні №0010392 від 24 липня 2017 року.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Арешт може бути скасовано відповідно до ст. 174 КПК України.
Слідчий суддя ОСОБА_1