Справа № 347/2004/16
Провадження № 11-кп/779/304/2017
Категорія ч.2 ст.286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 липня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів:

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_8 на вирок Косівського районного суду від 13 травня 2017 року кримінальне провадження № 0000134 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , за ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України ( далі КК ), за участю прокурора ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , законного представника ОСОБА_11 , законного представника ОСОБА_12 , обвинуваченої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_13

в с т а н о в и л а:

вироком Косівського районного суду від 13 травня 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , з вищою освітою, одружена, перебуває у декретній відпустці за місцем роботи в Черемошнянській ЗОШ І-ІІІ ступенів на посаді вчителя, має на утримані одну малолітню дитину, громадянка України, раніше не судима

визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 ( три ) роки.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави 1847 гривень 16 копійок судових витрат.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Запобіжного захід у вигляді особистого зобов`язання залишено без зміни до вступу вироку в законну силу.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою в тому, що вона 09.04.2016 року приблизно о 17.20 год., керуючи автомобілем марки « OPEL CORSA », реєстраційний знак НОМЕР_1 , рухалася ділянкою автодороги Р-24 сполученням Татарів - Камянець-Подільський по вул. Черемшини в м. Косів у напрямку центральної частини міста. При цьому всупереч вимогам п.31.4.5 «г» Правил дорожнього руху, що забороняє експлуатацію транспортних засобів та впливає на курсову стійкість автомобіля, у керованому ОСОБА_7 транспортному засобі було виявлено невідповідність стану шин, встановлених на передній осі автомобіля, що носить експлуатаційний характер, та виникла до настання ДТП і тому водій мав можливість її виявити під час підготовки автомобіля до експлуатації.

При наближенні до заокругленої ділянки дороги праворуч, ОСОБА_7 проявила неуважність, не врахувала дорожню обстановку та стан транспортного засобу для того, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, своєчасно не вжила заходів до зменшення швидкості, яка б дозволяла безпечно проїхати заокруглення дороги праворуч, не справилась із керуванням та виїхала на зустрічну смугу руху, допустивши зіткнення із мотоциклом марки « Viper 5 » без реєстраційного номерного знаку, під керуванням ОСОБА_10 , що рухався по своїй смузі руху у зустрічному напрямку із пасажиром ОСОБА_14 .

При цьому, водій ОСОБА_7 порушила вимоги Правил Дорожнього руху, а саме:

- п.2.3., де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п.10.1., згідно якого водій перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п.12.1., в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

- п.12.3., в якому зазначено, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечно для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п.31.4,. відповідно до якого, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

31.4.5. Колеса і шини:

г) на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів.

У результаті порушення ОСОБА_7 Правил дорожнього руху відбулась ДТП, внаслідок якої водій ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому лівого плеча із зміщенням уламків, які згідно із висновком судово-медичного експерта відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення, та тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку середнього ступеня, закритого уламкового перелому правого стегна із зміщенням уламків, закритого перелому обох сідничних кісток та правої лонної кістки, які супроводжувались травматичним шоком ІІ ступеня, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент їх спричинення. Інші тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Пасажир ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку важкого ступеня з дифузними аксональними пошкодженнями, апалічним синдромом, що згідно висновку експерта відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як таких, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення, та тілесні ушкодження у вигляді закритої травми тазу із розривом лобкового симфізу, закритої травми грудної клітки із правобічним пневмотораксом із розвитком вентиляторної пневмонії, ускладненої поза легеневим синдромом та гнійним ендобронхітом, що відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент їх спричинення. Тілесні ушкодження у вигляді синців повік правого ока із крововиливом у склеру правого ока, гематоми калитки, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У апеляційних скаргах:

- прокурор вважає вирок незаконним з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок м`якості.

Просить скасувати вирок і ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки;

- обвинувачена ОСОБА_7 вважає, що вирок підлягає скасуванню з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону та однобокого і неповного дослідження доказів по данному кримінальному провадженню.

Просить вирок скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги, покликаючись на м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання;

- потерпілий ОСОБА_10 , законний представник ОСОБА_11 та законний представник ОСОБА_12 заперечили доводи апеляційної скарги обвинуваченої та підтримали доводи апеляційної скарги прокурора;

- обвинувачена ОСОБА_7 , подавши заперечення на апеляційну скаргу заступника прокурора області, вважає скаргу прокурора необґрунтованою, невмотивованою та суперечливою, а рішення суду таким, що постановлене з порушенням вимог матеріального та процесуального права;

- захисник ОСОБА_13 покликається на неповноту та односторонність судового розгляду, просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, потерпілого ОСОБА_10 , законного представника ОСОБА_11 , законного представника ОСОБА_12 про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, обговоривши доводи й мотиви апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Даних вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК, за обставин, зазначених у вироку, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, та не оспорюється в апеляційній скарзі прокурором.

Фактичні обставини справи не оспорювалися ОСОБА_7 в суді першої інстанції, де вона визнала свою винуватість та не заперечувала порушення нею Правил дорожнього руху, внаслідок чого вчинила наїзд на потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_14 .

Тому суд, відповідно до вимог ч.4 ст.95 КПК України обґрунтував свої висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК, в тому числі й на показаннях обвинуваченої, які вона давала в судовому засіданні.

Такі її показання є несуперечливими й об`єктивно підтверджуються іншими доказами по справі.

Зокрема, з показань потерпілого ОСОБА_10 в судовому засіданні вбачається, що 09.04.2016 року до нього зателефонував ОСОБА_14 та попросив забрати його з м. Косова. Забравши ОСОБА_14 , він їхав повільно, оскільки останній тримав у руках дорогу скрипку. Момент зіткнення і після цього нічого не пам`ятає.

Даними, що містися в протоколі огляду місця події від 09.04.2017 року з доданими фототаблицями та схемою місця ДТП ( а.с.91-104 ) встановлено, що зіткнення автомобіля марки « OPEL CORSA », реєстраційний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 та мотоцикла марки « Viper 5 », яким керував ОСОБА_10 , відбулося на смузі зустрічного руху.

Із висновку експерта ( а.с. 122-123 ) видно, що зіткнення автомобіля марки « OPEL CORSA », реєстраційний номер НОМЕР_1 та мотоцикла марки « VIPER 5 » без реєстраційного номерного знаку відбулось на смузі, призначеній для руху, у напрямку с. Пістинь, в місці, яке у поперечному напрямку знаходиться в межах переміщення автомобіля зафіксованими слідами юзу, у повздовжньому в районі початку ділянки осипу ЛФП та скла, якщо рухатись в напрямку м. Косів, а дані висновку висновку експерта №09/17-366 від 26.05.2016 року свідчать про те, що до настання ДТП 09.04.2016 року на автомобілі марки « OPEL CORSA », реєстраційний номер НОМЕР_1 встановлена невідповідність п.31.4.5 г) ПДР України стану шин, встановлених на передній осі, і вона носить експлуатаційний характер, виникла до настання ДТП, а тому водій мав можливість її виявити під час підготовки автомобіля до експлуатації ( а.с. 108-113 ).

Проведеними у даному провадженні експертизами встановлено характер та тяжкість спричинених потерпілим внаслідок ДТП тілесних ушкоджень.

Зокрема, як свідчать дані висновку судово-медичного експерта №175 від 21.10.2016 року, внаслідок ДТП ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому лівого плеча із зміщенням уламків, які згідно з висновком судово-медичного експерта від 21.10.2016 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення, а тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із забоєм головного мозку середнього ступеня, закритого уламкового перелому правого стегна із зміщенням уламків, закритого перелому обох сідничних кісток та правої лонної кістки, які супроводжувались травматичним шоком ІІ ступеня, відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які спричинили тривалий розклад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент їх спричинення. Інші тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень ( а.с. 84-86 ).

Потерпілому ОСОБА_14 за даними висновку судово-медичного експерта №174 від 21.10.2016 року було спричинено тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку важкого ступеня з дифузними аксональними пошкодженнями, апалічним синдромом, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення, а тілесні ушкодження у вигляді закритої травми тазу із розривом лобкового симфізу, закритої травми грудної клітки із правобічним пневмотораксом із розвитком вентиляторної пневмонії, ускладненої поза легеневим синдромом та гнійним ендобронхітом відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент їх спричинення. Тілесні ушкодження у вигляді синців повік правого ока із крововиливом у склеру правого ока, гематоми калитки відносяться до легких тілесних ушкоджень ( а.с. 89-90 ).

Дії обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК кваліфіковано правильно, так як вона, керуючи транспортним засобом, вчинила порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, що спричинило потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_14 тяжкі тілесні ушкодження.

Доводи апеляційної скарги про те, що порушення ОСОБА_7 п. 31.4.5 Правил дорожнього руху України не знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням ДТП, не ґрунтуються на досліджених по справі доказах, оскільки на схемі ДПТ під час огляду місця події були зафіксовані сліди юзу, а експертом була встановлена невідповідність п.31.4.5 г) ПДР України стану шин, встановлених на передній осі, яка носить експлуатаційний характер, виникла до настання ДТП, а тому водій мав можливість її виявити під час підготовки автомобіля до експлуатації. Тому суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 допустила не тільки порушення правил безпеки дорожнього руху, але й порушення правил експлуатації транспорту.

Не можна погодитися з доводами обвинуваченої, що судом було порушено право на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Судом першої інстанції були дотримані вимоги ст.22 КПК України щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст.26 КПК України щодо диспозитивності кримінального провадження.

Суд оцінив надані сторонами кримінального провадження докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, як це встановлено положеннями ст.94 КПК України.

Порущень вимог кримінального процесуального закону при дослідженні наданих сторонами кримінального провадження доказів в суді першої інстанції колегією суддів не встановлено.

Не ґрунтуються на матеріалах судового провадження твердження обвинуваченої ОСОБА_7 в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а свою вину у порушенні правил безпеки дорожнього руху вона визнала тільки під впливом прокурора та захисника у ході судового розгляду після дослідження доказів.

Як вбачається із журналу судового засідання та даних, що містяться на технічному носії інформації, на якому зафіксовано провадження в суді першої інстанції, під час судового розгляду у першому ж судовому засіданні 25 листопада 2016 року обвинувачена ОСОБА_7 у своїх довільних показаннях зазначала, що, побачивши мотоцикліста, вона перелякалася та виїхала на смугу зустрічного руху, де й відбулося зіткнення, і розуміє, що порушила Правила дорожнього руху. На запитання прокурора ОСОБА_7 відповіла, що перед поворотом повинна була зменшити швидкість руху.

Такі ж показання обвинувачена давала і в наступних судових засіданнях.

Тому її твердження в апеляційній скарзі та засіданні апеляційного суду про те, що в судовому засіданні вона жодним чином не зазначала, що виїхала на смугу зустрічного руху, не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Суд у вироку навів переконливі докази винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, проаналізувавши їх з точки зору належності та допустимості.

Під час апеляційного розгляду не встановлено також підстав для повторного дослідження тих доказів, про дослідження яких ставить питання обвинувачена ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, оскільки ці докази досліджені судом першої інстанції повно та без порушень вимог кримінального процесуального закону. Крім того, в засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_7 не наполягала на дослідженні доказів, зазначених в апеляційній скарзі.

Підстав, передбачених кримінальним процесуальним законодавством, для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, про що ставить питання обвинувачена в апеляційній скарзі, колегія суддів не встановила.

Не можна погодитися і з доводами апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_15 покарання.

Відповідно до положень ст.65 КК при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненного злочину, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

На переконання колегії суддів, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, її визнання вини та каяття у вчиненому, думку потерпілих, а також те, що злочин вчинено нею з необережності.

Судом обґрунтовано визнано та враховано при призначенні покарання обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття та добровільне часткове відшкодування завданих потерпілим збитків, а також дані про особу обвинуваченої: до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на утриманні має малолітню дитину.

У даному провадженні не встановлено обставин, що обтяжують покарання.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченої не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а призначене обвинуваченій судом першої інстанції покарання, на думку колегії суддів, відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК, воно є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Будь-яких порушень вимог кримінального чи кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, які б слугували підставою для скасування чи зміни вироку суду, колегія суддів не встановила та дійшла висновку, що вирок щодо ОСОБА_7 є законним та вмотивованим, а апеляційні скарги прокурора та обвинуваченої такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 376, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Косівського районного суду від 13 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5