В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.01.2017 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з початковою освітою, не працюючого, одруженого, раніше судимого вироками Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2011 р. за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік і 6 місяців, від 11.09.2012 р. за ст. 185 ч. 2 КК України, на підставі ст. 71 КК України, на 3 роки і 1 місяць позбавлення волі, від 23.10.2012 р. за ст. 185 ч. 3 КК України, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, на 3 роки і 1 місяць позбавлення волі, ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.10.2014 р. звільненого від відбуття покарання призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.10.2012 р. умовно-достроково з не відбутою частиною покарання 11 місяців 11 днів, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 3, 186 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
10 серпня 2015 року, обвинувачений ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, повторно, проник на територію складського приміщення ТОВ «Ужгородміськбуд», розташованого по вул. Володимирській, 71 в м. Ужгород, звідки викрав металеві вироби, а саме: швелер металевий, кутник металевий (2 шт.), кутник металевий (1 шт.), металеву трубу газову (5 шт.), чим завдав ТОВ «Ужгородміськбуд» матеріальну шкоду на загальну суму 6775.39 грн.

Крім того, на початку грудня 2015 року, у невстановлений день, приблизно о 17.00 год., ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, повторно, шляхом вільного доступу, проник на території будинку АДРЕСА_2 , звідки викрав належний ОСОБА_7 велосипед типу «монтенбайк» синьо-сріблястого кольору, вартістю 1500 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.
На початку грудня 2015 року, у невстановлений день, приблизно о 20.00 год., ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, повторно, шляхом вільного доступу, проник на територію будинку АДРЕСА_3 , звідки викрав належну ОСОБА_8 болгарку марки «Матрікс» та електродриль марки «Блекінд Декер», чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1731 грн.
Крім того, на початку грудня 2015 року, у невстановлений день, приблизно о 20.00 год., ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, повторно, шляхом вільного доступу, проник на територію будинку АДРЕСА_3 , звідки викрав належну ОСОБА_9 газонокосарку марки «Фореста», вартістю 1473.9 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.
14 січня 2016 року, приблизно о 19.00 год., ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, повторно, шляхом злому навісного замка на гаражному приміщені по АДРЕСА_4 , проник в дане гаражне приміщення, звідки викрав належний ОСОБА_10 велосипед марки «Десна» червоно-сріблястого кольору, вартістю 1960 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.
Крім того, 19 січня 2016 року, приблизно о 19.00 год., ОСОБА_4 , знаходячись між будинками АДРЕСА_5 та АДРЕСА_6 , умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом ривку без нанесення тілесних ушкоджень, відкрито заволодів належним ОСОБА_11 гаманцем, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 20 грн., посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль, платіжні банківські картки видані на ім`я ОСОБА_12 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 520.96 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся і пояснив, що дійсно, за обставин, викладених в обвинувальних актах, 10.08.2015 р. по вул. Володимирській в м. Ужгород він викрав металеві вироби, на початку грудня 2015 року по вул. Загорська в м. Ужгород викрав газонокосарку, болгарку, електродриль та велосипеди, 14.01.2016 р. в «Новому районі» в м. Ужгород викрав велосипед з гаражу, а 19.01.2016 р. він відкрито заволодів гаманцем. Просить суд суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, так як відповідно до поданої ним заяви просить справу розглядати у його відсутності, оскільки претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 не має, просить призначати ОСОБА_4 покарання згідно чинного законодавства (а.с. 44).

Потерпілий ОСОБА_13 в судове засідання не з`явися, так як подав заяву відповідно до якої просить розглядати справу у його відсутності, оскільки претензій матеріального та морального характеру не має, просить покарати ОСОБА_4 згідно закону (а.с. 45).

Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилася, так як згідно поданої нею заяви просить розглядати справу без її участі, будь-яких матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має і мати не буде, всі процесуальні питання, що вирішуватимуться залишає на розсуд суду (а.с. 46).
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, та як подав заяву відповідно до якої відносно ОСОБА_4 претензій не має, участі у розгляді справи брати не хоче, просить справу розглядати без нього, питання щодо міри покарання залишає на розсуд суду (а.с. 64).
Потерпіла ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, так як подала заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності (а.с. 65).
Представник потерпілого ТОВ «Ужгородміськбуд» ОСОБА_14 в судове засідання не з`явися, так як подав заяву відповідно до якої жодних претензій ні морального, ні матеріального характеру до ОСОБА_4 не має, тому просить розгляд кримінального провадження проводити без його участі (а.с. 68).
З урахуванням думки прокурора, суд розглянув справу у відсутності потерпілих.
Оскільки учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, обвинувачений правильно розуміє зміст вчиненого, у суду відсутні сумніви у добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та оглядом матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого як особу.

Пунктом 1 примітки ст. 185 КК України передбачено, що у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.
Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 р., вирішуючи питання про наявність у діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в житло, інше приміщення чи сховище, суди повинні мати на увазі таке. Під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Під житлом потрібно розуміти приміщення, призначене для постійного або тимчасового проживання людей (будинок, квартира, дача, номер у готелі тощо). До житла прирівнюються також ті його частини, в яких може зберігатися майно (балкон, веранда, комора тощо), за винятком господарських приміщень, не пов`язаних безпосередньо з житлом (гараж, сарай тощо). Поняття «інше приміщення» включає різноманітні постійні, тимчасові, стаціонарні або пересувні будівлі чи споруди, призначені для розміщення людей або матеріальних цінностей (виробниче або службове приміщення підприємства, установи чи організації, гараж, інша будівля господарського призначення, відокремлена від житлових будівель, тощо). Під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо.
Таким чином, з урахуванням наведеного, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 по епізодах крадіжок майна 10.08.2015 р. у ТОВ «Ужгородміськбуд» та 14.01.2016 р. у потерпілого ОСОБА_10 за ст. 185 ч. 3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, дії по епізодах крадіжок майна на початку грудня 2015 року в потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 за ст. 185 ч. 3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, а дії щодо відкритого заволодіння майном 19.01.2016 р. у потерпілої ОСОБА_11 за ст. 186 ч. 2 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, дані про особу винного, який є молодим за віком, раніше неодноразово судимий.

Обставинами справи, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає визнання своєї вини та щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд визнає рецидив злочинів.

Суд також встановив, що вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.10.2012 р. обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки і 1 місяць позбавлення волі, а ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.10.2014 р. його було звільнено від відбуття покарання призначеного за цим вироком умовно-достроково з не відбутою частиною покарання 11 місяців 11 днів.
За таких обставин, оскільки один із злочинів по даному провадженню обвинуваченим ОСОБА_4 було вчинено 10.08.2015 р., тобто в період умовно-дострокового звільнення від покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.10.2012 р., суд вважає, що покарання ОСОБА_4 слід призначити із застосуванням ст. 71 КК України за сукупністю вироків і до покарання призначеного за цим вироком частково приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р., зі змінами від 06.11.2009 р., звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, за наявності рецидиву злочину. Згідно абзацу 7 п. 26 цієї ж постанови, у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.
Враховуючи наведене та ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення умисних злочинів після звільнення з місць позбавлення волі в період умовно-дострокового звільнення від покарання за попереднім вироком знову вчинив умисні злочини, що свідчить про його стійку кримінальну поведінку, суд вважає, що його виправлення і попередження вчинення з його боку нових злочинів можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно обрати покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Разом з цим, ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26.11.2015 р. «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому, суд вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 до строку відбутого ним покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 15.02.2016 р. до набрання вироком законної сили.
Цивільного позову не заявлено.
Процесуальні витрати за проведення товарознавчих та трасологічної експертиз в загальній сумі 2455.2 грн. покласти на обвинуваченого.
Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно обвинуваченого ОСОБА_4 залишити попередній тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 349, 374, 375 КПК України суд,

У ХВ А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 3, 186 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі:

за ст. 185 ч. 3 КК України строком на 3 (три) роки;

за ст. 186 ч. 2 КК України строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 жовтня 2012 року 1 (один) місяць позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки і 1 (один) місяць.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 15 лютого 2016 року, тобто з моменту його затримання.
Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», зарахувати засудженому ОСОБА_4 до строку відбутого ним покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 15 лютого 2016 року до набрання вироком законної сили.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 2455 (дві тисячі чотириста п`ятдесят п`ять) гривень 20 копійок процесуальних витрат за проведення товарознавчих та трасологічної експертиз.
Речові докази: велосипед марки «Десна» червоно-сріблястого кольору залишити у потерпілого ОСОБА_10 ; навісний замок, що переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області повернути потерпілому ОСОБА_10 ; болгарку та електродриль залишити у потерпілого ОСОБА_13 ; велосипед типу «монтенбайк» синьо-сріблястого кольору залишити у потерпілого ОСОБА_7 ; посвідчення водія, технічний паспорт на автомобіль, платіжні банківські картки видані на ім`я ОСОБА_12 залишити у потерпілої ОСОБА_12 ; газонокосарку марки «Фореста» залишити у потерпілої ОСОБА_9 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_4 , який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуюча ОСОБА_1