"12" липня 2017 р. Справа № 363/2636/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2017 року слідчий суддя Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , власників майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді клопотання старшого слідчого СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київської області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000197, -
В С Т А Н О В И В:
10 липня 2017 року слідчий Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 погодивши з прокурором Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Вишгородського районного суду Київської з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197 від 13.04.2017 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

Слідчий обґрунтовуючи клопотання тим, що рішенням 31 сесії 5 скликання Вишгородської міської ради від 29 грудня 2009 року № 31/16 передано у безкоштовну приватну власність земельні ділянки 111 громадянам.

Пунктом 56 зазначеного рішення передано у безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0.12 га ОСОБА_8 для ведення садівництва в СТ «Дніпро-8», яке розташоване в адміністративних межах м. Вишгород Київської області.

На підставі вказаного ТОВ «ЛА Земгруп» розроблено технічну документацію, щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам України, в тому числі щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_8

19 жовтня 2010 року на підставі вказаного рішення Вишгородської міської ради ОСОБА_8 отримала державний акт серії ЯЛ № 329869 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :38:095:0172.

Однак, під час судового розгляду цивільної справи № 363/98113-ц, за позовом міжрайонного прокурора за нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері в Київській області, винесено рішення від 28 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили 08 листопада 2013 року про те, що рішення про те, що рішення 31 сесії 5 скликання Вишгородської міської ради Київської області від 29 грудня 2009 року № 31/16 в частині надання у власність ОСОБА_8 земельної ділянки площею 0,12га для ведення садівництва, що розташованого в садовому товаристві «Дніпро-8», визнано незаконним. Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1042га для ведення садівництва, серії ЯЛ № 329869, кадастровий номер :38:095:0172 виданий на ім`я ОСОБА_8 визнано недійсним, про останню було письмово повідомлено.

Однак, ОСОБА_8 , в супереч судовому рішенню та розуміючи, що не має жодного права на користування земельною ділянкою з кадастровим номером :38:095:0172, надає доручення від 17 квітня 2016 року № 453 ОСОБА_9 для продажу зазначеної земельної ділянки.

В подальшому 18 серпня 2016 року ОСОБА_9 діючи від імені ОСОБА_10 на підставі вищевказаного доручення, здійснює продаж земельної ділянки з кадастровим номером :38:095:0172 своєму батькові ОСОБА_11 .

Після чого, 08 жовтня 2016 року ОСОБА_11 в свою чергу здійснює продаж земельної ділянки з кадастровим номером :38:095:0172, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які на даний, час почали здійснювати будівництво на вищевказаній земельній ділянці, чим можуть завдати непоправної шкоди земельній ділянці, оскільки вона є частиною лісового господарства «Вищедубичанського лісгоспу» та була неправомірно передано у власність ОСОБА_8 що підтверджується вищезгаданим рішенням суду.

Посилаючись на вище викладене слідчий просить, накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :38:095:0172, що наданий час перебуває у власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , шляхом заборони використання даної земельної ділянки, а також заборонити розпоряджатися вказаною земельною ділянкою.

Слідчий у судове засідання не з`явився.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав, що в ньому зазначенні.

Захисник заперечував у задоволенні даного клопотання та просив відмовити.

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підтримали думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються, до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання, однак, до матеріалів, які обґрунтовують клопотання не надано документів, які підтверджують доводи слідчого та прокурора, та не зазначені вимоги, передбачені ч. 2 ст. 171 КПК України.

Крім того, ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності вимог кримінально-процесуального закону та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б підданою необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, ст. 132 КПК України, ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані повинні міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Відповідно п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у визначеному процесуальним законом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Прокурором не наведено законних і достатніх підстав для арешту майна, а тому застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження не є виправданим та може призвести до порушення прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що для задоволення клопотання слідчого відсутні підстави.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст.ст. 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:
В клопотання старшого слідчого СВ Вишгородського ВП ГУ НП в Київської області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000197 - відмовити.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 14 липня 2017 року о 09-35 год.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1