Справа № 165/1406/16-к Провадження №11-кп/773/146/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.191 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої

сторони ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 на вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 14 грудня 2016 року, яким -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, яка народилася с.Стрижів Республіка Польща, проживає в АДРЕСА_1 , не працює, пенсіонер, освіта середня спеціальна, в силу ст.89 КК України судимості немає, -

визнана винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України, та їй призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з веденням бухгалтерського обліку на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинувачену ОСОБА_8 від відбування призначеного судом основного виду покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язано обвинувачену ОСОБА_8 повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу з питань пробації.
Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_8 в користь Садівничого товариства «Мічурінець» 11752 гривень 34 коп. на відшкодування майнової шкоди.
Вироком вирішені питання про речові докази.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнана винною в тому, що вона, в період часу з 01 березня 2016 року по 30 квітня 2016 року в м.Нововолинську у відповідності до цивільно-правових договорів, укладених від 01.07.2015 та від 01.04.2016 «Про надання послуг з ведення бухгалтерського обліку», виконуючи взяті на себе згідно договорів зобов`язання, маючи безпосередній доступ до ввірених їй коштів товариства, які надходили готівкою, як членські і цільові внески, що підтверджується платіжними відомостями №4, №5, №8 та №23 за грудень 2015 - квітень 2016 років, та які за вказівкою голови ради товариства ОСОБА_10 повинна була вносити на рахунок садівничого товариства масиву «Мічурінець» № НОМЕР_1 , відкритому у філії Волинського ОУ AT «Ощадбанк», однак керуючись єдиним умислом, діючи з корисливим мотивом та метою спрямованою на заволодіння коштами, сума яких перевищувала б 10000 гривень, усі кошти на рахунок не вносила, а привласнила їх частину на загальну суму 11752 гривні 34 копійки, чим спричинила садівничому товариству масиву «Мічурінець» майнову шкоду на вказану суму.
У поданій апеляції заступник прокурора області та змінах до неї, не оспорюючи фактичних обставин справи, вважає вирок суду незаконним у зв`язку неправильної кваліфікацією дій обвинуваченої, безпідставного та невмотивованого призначення надто м`якого покарання із застосуванням ст.75 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання обвинуваченій порушено вимоги ст.65 КК України, оскільки суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченої, окрім того вказує про безпідставність посилання суду на наявність судимості в останньої, оскільки така судимість погашена згідно ст.89 КК України. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.3 на ч.1 ст.191 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з веденням бухгалтерського обліку, на строк 3 роки.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, який підтримав змінену апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та просив задовольнити скаргу, обвинуваченої та представника потерпілої сторони, які апеляційну скаргу заперечили та просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.2 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

У відповідності до ст.89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподаткованих мінімумів, якщо вони протягом року з дня відбуття покарання не вчинять нового злочину.

Як вбачається з вироку, судом вказав, про те, що обвинувачена ОСОБА_8 має незняту і непогашену судимість за вироком Нововолинського міського суду від 04.03.2014р. за ч.1 ст.191 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 гривень, штраф був сплачений 26.03.2014р., тобто ОСОБА_8 вважається такою, що немає судимості, що в свою чергу виключає кваліфікуючу ознаку повторність.

Таким чином, дії обвинуваченої судом першої інстанції невірно кваліфіковані за ч.3 ст.191 КК України, а тому підлягають перекваліфікації на ч.1 ст.191 КК України, як привласнення чужого майна, яке було ввірене особі.

Згідно ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної, та зменшення обсягу обвинувачення, у зв`язку із перекваліфікацією дій ОСОБА_8 з ч.3 на ч.1 ст.191 КК України, апеляційний суд вважає за необхідне звільнити обвинувачену від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України, оскільки відсутні підстави для призначення покарання, яке необхідно відбувати реально.

У відповідності до вимог ч.1 ст.76 КК України, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу заступника прокурора Волинської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 14 грудня 2016 року щодо ОСОБА_8 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч.3 ст.191 КК України на ч.1 ст.191 КК України.

Призначити ОСОБА_8 за ч.1 ст.191 КК України покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з веденням бухгалтерського обліку на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_8 від відбування призначеного судом основного виду покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати обвинувачену ОСОБА_8 повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
В решті вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 14 грудня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді