Справа № 344/1998/17
Провадження № 1-кс/344/492/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Івано-Франківського ВП ГУ НП України в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Івано-Франківської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000527 від 12.02.2017р.,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що 12.02.2017р.близько 10год. ОСОБА_5 , за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, відкрито викрали у потерпілого ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Леново А2020а40» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 2544грн.

Матеріалами клопотання зазначено, що в період часу з 11.01год. по 12.02год. 12.01.2017р. під час огляду місця події за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 11, ОСОБА_6 добровільно видав грошові кошти: купюру номіналом 500 гривень серія ВЕ 6585897, купюру номіналом 200 гривень серія ЗЕ 591515969, купюру номіналом 50 гривень серія УЛ 4828530, дві купюри номіналом по 20 гривень серії: ПЕ 9504243, ШК 7159281, три купюри номіналом 1 гривня серії: НВ 4033196, НН 8997440, ПГ 1021635, договір з відділення №58 ломбарду повне товариство «ЕВ.РО.ЛОМБАРД «ЕВ.РО.ФІНАНСИ ЛТД І КОМПАНІЯ» № 55817157 від 12.02.2017р. та товарний чек № 5243 від 12.02.2017р. Вказані грошові кошти та документи поміщені в спец пакет №2717392, який опечатано в присутності понятих. Вилучені документи та грошові кошти на думку слідчого могли бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, є доходами від них, зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та могли бути використані, як засоби вчинення кримінального правопорушення, тому з метою забезпечення збереження речових доказів просив накласти на них арешт.

Слідчий та володілець майна в судове засідання не з`явились, що відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду такого.

Дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а згідно з ч. 2 - документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в ч. 1 цієї статті.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В той же час стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, поза розумним сумнівом доведено наявність достатніх підстав вважати, що виявлені та вилучені 12.02.2017р. під час огляду місця події за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 11 документи та грошові кошти можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, крім цього, постановою слідчого від 12.02.2017р. їх визнано речовими доказами.

Отже з метою збереження речових доказів вважаю вказаний захід забезпечення доцільним, співмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження, тому клопотання слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання задоволити.

Накласти арешт на тимчасово вилучені 12.02.2017р. під час огляду місця події за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Василіянок, 11, грошові кошти 500 грн. (ВЕ 6585897), 200 грн. (ЗЕ 591515969), 50 грн. (УЛ 4828530), 20 грн. (ШК 7159281), 20 грн. (ПЕ 9504243), 1 грн. (НВ 4033196), 1 грн. (НН 8997440), 1 грн. (ПГ 1021635), договір з відділення №58 ломбарду повне товариство «ЕВ.РО.ЛОМБАРД «ЕВ.РО.ФІНАНСИ ЛТД І КОМПАНІЯ» № 55817157 від 12.02.2017р. та товарний чек № 5243 від 12.02.2017р., - заборонивши володіння, користування та розпорядження ними.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1