Справа № 125/2004/16-к
Провадження № 1-кп/125/31/2017
Вирок
Іменем України
13 лютого 2017 року

Барський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора Барського відділу Жмеринської місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000312 від 19 липня 2016 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Петрівка Ульянівського району Карагандинської області Казахської СРСР, громадянина України, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживаючий по АДРЕСА_2 , розлучений, не працюючий, учасника бойових дій, раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_4 , 18 липня 2016 року біля 16 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , під час суперечки, яка виникла на ґрунті словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_6 , маючи на меті умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що діє протиправно та бажаючи діяти саме таким чином, наніс потерпілому удари кухонним ножем в область лівої половини грудної клітки, лівого плеча, стегна та гомілки, внаслідок чого на тілі останнього утворилися множинні колото-різані поранення грудної клітки та верхніх і нижніх кінцівок. Згідно висновку експерта Барського районного відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи № 217 від 2 вересня 2016 року колото різані рани лівого плеча, стегна та гомілки за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я з незначною втратою загальної працездатності, та проникаюче поранення лівої половини грудної клітки із ушкодженням лівої легені належить до тяжкого тілесного ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, визнав повністю, та повідомив, що 18 липня 2016 року біля 16 години 00 хвилин він разом із потерпілим ОСОБА_6 перебували в одній з кімнат його будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , де розпивали алкогольні напої. Під час бесіди він сказав потерпілому, що приймав участь в АТО, однак останній почав це заперечувати. Він попросив потерпілого припинити його дратувати, однак останній на його зауваження не реагував та продовжував над ним насміхатися. Після чого він схопив зі стола кухонного ножа та тримаючи його в правій руці почав наносити потерпілому удари в область лівої половини грудної клітки, лівого плеча, стегна та гомілки. Коли потерпілий замовк, він відразу вийшов на вулицю та пішов до сусідів, щоб викликати швидку допомогу. З будинку він вийшов з ножем у руці, який по дорозі викинув. Умислу на позбавлення потерпілого життя у нього не було. Завдані потерпілому ОСОБА_6 збитки він відшкодував, останній не має до нього претензій матеріального та морального характеру. Щиро кається, просить суд суворо не карати.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення повістки про виклик у суд на 13 лютого 2017 року (а.с. 39), однак подав до суду заяву, в якій просить розглянути кримінальне провадження у його відсутності в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 325 КПК України, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, останній відшкодував йому завдану шкоду повністю. Просить обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти волі (а.с. 45).
Учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового розгляду без потерпілого.
Крім того, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, проти чого не заперечували учасники судового провадження, з`ясувавши при цьому, що останні правильно розуміють зміст цих обставин, у добровільності їх позиції немає сумнівів, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім показань обвинуваченого, суд ураховує і висновок експерта Барського районного відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи № 217 від 2 вересня 2016 року відповідно до якого у ОСОБА_6 мало місце проникаюче поранення лівої половини грудної клітки із ушкодженням лівої легені, колото-різані рани лівого плеча, стегна та гомілки. Вказані ушкодження виникли від дії колюче ріжучого предмету (предметів), що не протирічить матеріалам кримінального провадження (протоколи допиту підозрюваного від 30 липня 2016 року та від 22 вересня 2016 року, зазначені у дослідницькій частині висновку експерта) по давності утворення можуть відповідати строку, вказаному у постанові про призначення експертизи 18 липня 2016 року. Проникаюче поранення лівої половини грудної клітки із ушкодженням лівої легені належить до тяжкого тілесного ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння (п. 2.1.3. "й" "Правил судово-медичного визначення ступення тяжкості тілесних ушкоджень" 1995 рік). Колото різані рани лівого плеча, стегна та гомілки за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, або незначну стійку втрату загальної працездатності (а.с. 73, 74).
Зазначені вище докази суд вважає належними та допустимими, а тому бере їх до уваги, оскільки вони прямо підтверджують існування обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а також достовірність і можливість використання інших доказів вини обвинуваченого, зокрема, висновку експерта Барського районного відділення Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи № 217 від 2 вересня 2016 року, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.
Оцінюючи зібрані та досліджені докази у кримінальному провадженні в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому кримінальному правопорушенні повністю доведена, і його дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
При призначенні покарання обвинуваченому суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, яке класифікується як тяжке кримінальне правопорушення; особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, що підтверджується довідкою-характеристикою Лісівської сільської ради Барського району Вінницької області № 289 від 21 липня 2017 року (а.с. 52), є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням, видане МОУ, військова частина НОМЕР_1 , від 01 квітня 2016 року (а.с. 47), на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, що підтверджується довідкою Барської центральної районної лікарні у Вінницькій області від 27 липня 2016 року (а.с. 53), задовільний стан здоров`я обвинуваченого, про що останній повідомив суду, та думку потерпілого.
До обставин, які відповідно до п.п. 1, 2, 2-1 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, надання медичної допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.
До обставин, які відповідно до п. 13 ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд відносить вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо обвинуваченого слід застосувати звільнення від відбування покарання з випробуванням відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки цього буде достатньо для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Питання про речові докази вирішити згідно зі ст. 100 КПК України.
На підставі ст. 65, п.п. 1, 2, 2-1 ч. 1 ст. 66, п. 13 ст. 67 КК України, керуючись п. 4 ч. 9 ст. 100, ч. 3 ст. 349, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369, ст. 370, ч.ч. 1, 2 ст. 371, ч.ч. 2, 3 ст. 373, ст. 374, ч.ч. 1, 3, 6, 7 ст. 376, п. 1 ч. 1, п. 1 ч. 2, ч.ч. 3, 4 ст. 395 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на три роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, тобто періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази у кримінальному провадженні: кухонний ніж з дерев`яною ручкою, футболку жовтого кольору, футболку зеленого кольору із полосами білого кольору, штани камуфляжні зеленого кольору - знищити.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги через Барський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення вироку судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: