Справа № 196/449/17
№ провадження 1-кп/196/64/2017
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2017 року смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 19 травня 2017 року, укладену в кримінальному провадженні №0000077 від 14 листопада 2016 року, яка надійшла до суду з Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області з обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Сніжне Донецької області, громадянки України, працюючої на посаді заступника головного лікаря з медичного обслуговування населення в КЗ "Царичанська ЦРЛ"ДОР", з вищою освітою, одруженої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 197-1 ч. 2 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
У відповідності до обвинувального акта встановлено, що в період з 2008 року по теперішній час (більш точної дати та часу не встановлено) ОСОБА_5 маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, діючи всупереч вимогам статей 116, 118, 125, 126, 211 Земельного Кодексу України, які регламентують набуття і реалізацію права на землю, при відсутності відповідного рішення уповноваженого органу місцевого самоврядування та державної реєстрації про передачу їй у власність чи надання у користування земельної ділянки, а також в порушення вимог п.1.12 глави 1 розділу V Правил безпеки систем газопостачання, затверджених Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості № 285 від 15.05.2015, фактично заволоділа земельною ділянкою в охоронній зоні газопроводу низького тиску (під якою розташований підземний розподільчій газопровід низького тиску діаметром 76 мм), площею 0,0046 га, яка знаходиться неподалік багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , розмістивши на даній земельній ділянці одноповерхову споруду - гараж, збудований з шлакоблоку.

Згідно акту перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства України від 30.12.2016р., проведеної на підставі ухвали слідчого судді Царичанського районного суду від 15.12.2016р., Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області, встановлено, що використання земельної ділянки, під розміщення гаражу, належного ОСОБА_5 здійснюється самовільно, документи на землекористування відсутні.

Згідно даного акту перевірки розмір шкоди, заподіяної державі внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки площею 0, 0046 га, складає 83,15 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у самовільному зайнятті земельної ділянки, яка знаходиться в охоронній зоні, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України.

Під час досудового розслідування 19.05.2017 року, підозрювана ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_6 та прокурор Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості на тих умовах, що підозрювана ОСОБА_5 беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони погодились на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 197-1 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі. Враховуючи, що відповідно до вимог ст. 66 КК України у відношенні ОСОБА_5 маються обставини, які пом`якшують її покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої шкоди (збитків), на підставі ст. 69 КК України призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу розміром 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.

На момент підписання угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 були зрозумілі наслідки укладення такої угоди, викладені у ст. 473 КПК України і підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (п.1 ч.4 ст.394 КПК України) та касаційному порядку (п.1 ч.3 ст.424 КПК України). Крім того, підозрюваною усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1КК України, в обсязі підозри, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Просила затвердити зазначену угоду та призначити узгоджену в ній міру покарання.
Прокурор, представник потерпілого та захисник обвинуваченої у підготовчому судовому засіданні просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання, посилаючись на те, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України.

Крім того, судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. ст. 468-470, 472 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 197-1 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто відповідно до ч.6 ст. 474 КПК України, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченої.
При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, та наслідки не виконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Крім того, обвинуваченій роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження її права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, аніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їй наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України обвинуваченій зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачена не заперечувала проти затвердження угоди.
Суд переконався, що в даній угоді відсутні підстави для відмови в її затвердженні, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, учасники підготовчого судового засідання не заперечують проти затвердження даної угоди.
При призначені покарання враховано тяжкість злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
Отже, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором та обвинуваченою ОСОБА_5 та призначення останній узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.197-1 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
На підставі вищевикладеного та керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.ст. 315, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 472, 474, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 19 травня 2017 року між прокурором Царичанського відділу Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , обвинуваченою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1КК України та призначити їй узгоджену сторонами міру покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

На вирок може бути подано апеляцію протягом 30 днів з дня його проголошення у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 цього Кодексу.

Суддя ОСОБА_1