У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючогосудді ОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 17 грудня 2015 року та на ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 11 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні № 001785,

в с т а н о в и л а :

у касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд у касаційному порядку зазначених судових рішень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

За вимогами ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Разом з тим, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процессуального закону, засуджений фактично наводить доводи щодо неповноти досудового розслідування та судового розгляду, що не узгоджується з положеннями ст. 438 КПК
Відповідних доводів, з огляду на положення ст. 412 КПК, засуджений у касаційній скарзі не наводить.

Крім того, засуджений у касаційній скарзі вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, однак в обґрунтування наводить доводи, які стосуються фактичних обставин кримінального провадження та невірної, на думку засудженого, оцінки доказів у кримінальному проваджені, що не узгоджується з положеннями ст. ст. 438, 433 КПК.

При цьому відповідних доводів, з огляду на вимоги ст. 413 КПК, засуджений у касаційній скарзі не наводить.

Поряд з зазначеним, вимоги до суду касаційної інстанції, які викладені у касаційній скарзі, не узгоджуються зі змістом касаційної скарги, оскільки за змістом касаційної скарги засуджений, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вказує на невірну кваліфікацію його дій, однак у вимогах засуджений просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 429 КПК у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, вона залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Ураховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати засудженому строк для усунення її недоліків.
Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а :
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та надати йому для усунення вказаних недоліків десятиденний строк з дня отримання ухвали.
У разі, якщо недоліки, наведені в ухвалі суду, не будуть усунуті в установлений строк, касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3