Номер провадження: 11-кп/785/1385/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.11.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 та ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 та обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_8 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 31.05.2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого на Одеському авіаційному заводі слюсарем газового обладнання, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України;

та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого на Одеському авіаційному заводі слюсарем-сантехником, зареєстрованого та мешкаю чого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді виправних робіт строком на 6 (шість) місяців.

Кримінальне провадження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 закрито, із звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Вироком частково задоволені цивільні позови потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 та з обвинувачених солідарно стягнуто:

- на користь потерпілої ОСОБА_10 - 1000 гривень матеріальної та 2000 гривень моральної шкоди,

- на користь потерпілого ОСОБА_11 - 2 593 гривні матеріальної та 5000 гривень моральної шкоди,

встановив:
Вищевказаним вироком ОСОБА_8 і ОСОБА_8 визнані винними та засуджені за вчинення злочинів за таких обставин.

26.04.2013 року, приблизно о 19.00 годині, ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку № 235, розташованого по вул. 5-та Заводська в м. Одесі, на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_11 , заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки у вигляді лінійних переломів IX та X лівих ребер по передній пахвовій лінії без значного зміщення кісткових відламків, ял згідно висновку судово-медичної експертизи № 1480 від 28.05.2013 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Одночасно з цим ОСОБА_8 , перебуваючи за тією ж адресою, тримаючи в руках мент-кутову шліфувальну машину, якою навмисне наніс удар в живіт ОСОБА_12 , після чого наніс декілька ударів кулаком в праве плече та праву кість ОСОБА_10 , в результаті чого заподіяв їй тілесні ушкодження у вигляді садни правої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1481 від 28.05.2013 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

На даний вирок прокурором та обвинуваченими були подані апеляційні скарги.

У своїй апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів та правильності кваліфікації їх дій, вказує, що вважає вирок незаконним у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, просить його скасувати і призначити у кримінальному провадженні новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог прокурор вказує, що після викладу формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, та відомостей щодо визнання обвинуваченими своєї вини у вироку надається оцінка доказам у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, які не мають жодного відношення до кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 і ОСОБА_8 , при цьому не надавши оцінку доказам, що підтверджують вину останніх у вчиненні кримінальних правопорушень.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачені зазначають, що вважають вирок незаконним у зв`язку з невідповідністю викладених у ньому висновків фактичним обставинам справи, просять його скасувати та постановити новий вирок, яким виправдати їх за пред`явленим їм обвинуваченням у зв`язку з відсутністю в їх діях складу інкримінованих їм злочинів.

Мотивуючи свої вимоги, обвинувачені зазначають, що мотивувальна частина оскаржуваного вироку стосується іншої особи, яка не має жодного відношення до даного кримінального провадження.

Крім того, наявні в матеріалах кримінального провадження докази не доводять наявність складу злочину в діях обвинувачених, а навпаки - спростовують цей факт. Так, нанесення потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень у вигляді перелому ребер спростовується консультативним висновком лікаря-рентгенолога МКЛ №1 м. Одеси від 30.04.2013 року та висновком судово-медичного експерта №1277 від 20.05.2013 року, що свідчить про те, що травми були отримані ним не в день конфлікту - 26.04.2013 року, а у невстановлений день, але після 30.04.2013 року.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачені пояснили суду, що районним судом двічі, з інтервалом майже в один рік, надавалося їм останнє слово. Вказане суддя мотивував тим, що він поновив розгляд справи по суті, але вони жодного разу в судове засідання не викликалися і після квітня 2015 року в судових засіданнях районного суду участі не приймали.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги прокурора та частково підтримав доводи апеляційної скарги обвинувачених, просив вирок скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції; пояснення обвинувачених, які підтримали доводи своєї апеляційної скарги і частково підтримали доводи апеляційної скарги прокурора, просили вирок скасувати і постановити виправдувальний вирок, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Під час апеляційного перегляду вироку районного суду були встановлені істотні порушення районним судом вимог КПК України, які тягнуть за собою скасування вироку суду та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України, в мотивувальній частині обвинувального вироку суду зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановлені стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Суд першої інстанції грубо порушив вимоги вищевказаної норми кримінального процесуального Закону.
З оскаржуваного вироку вбачається, що в мотивувальній частині зазначене формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, відносно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_8 . Однак, далі по тексту вироку суд надає аналіз дослідженим доказам та обставин, які обтяжують і пом`якшують покарання, мотиви призначення покарання та висновки щодо задоволення цивільного позову у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який не має жодного відношення до кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_8 . Вказане свідчить по грубе порушення вимог чинного матеріального і процесуального законів, а також незадовільне відношення судді до виготовлення судового рішення у формі вироку.

Крім того, апеляційним судом були досліджені журнали та аудіозаписи судових засідань, з яких вбачається, що суд першої інстанції допустив низку інших істотних порушень вимог кримінального процесуального Закону.

Зокрема, на долученому до тому четвертого матеріалів кримінального провадження компакт-диску №1 міститься технічна фіксація судових засідань суду першої інстанції за період з 2014 року по 2015 рік. На компакт-диску №2 міститься фіксація судового засідання від 31.05.2016 року. З аудіозапису вказаного судового засідання вбачається, що судом було проголошено вступну частину вироку, неповно мотивувальну частину та резолютивну частину вироку. При цьому проголошена неповно мотивувальна частина вироку не відповідає тексту мотивувальної частини вироку, долученого до матеріалів кримінального провадження.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в судовому засіданні суду першої інстанції від 20.02.2015 року було закінчене з`ясування обставин кримінального провадження та перевірки їх доказами та судове засідання було відкладене на 27.02.2015 року з метою надання сторонам кримінального провадження часу на підготовку до судових дебатів.

Однак, на компакт-диску №1, долученому до тому четвертого матеріалів кримінального провадження, міститься аудіозапис судового засідання від 02.04.2015 року, з якого вбачається,що в даному судовому засіданні були проведені судові дебати та суд вийшов до нарадчої кімнати для постановлення вироку, а проголошення вироку було призначене на 09.04.2015 року. При цьому матеріали кримінального провадження не містять журналів судових засідань від 02.04.2015 року та 09.04.2015 року.

Згідно з журналами судових засідань наступне судове засідання у даному кримінальному провадженні відбулось тільки 19.05.2016 року, під час якого був відновлений судовий розгляд даного кримінального провадження, замінений прокурор та судове засідання було знову відкладене на 28.05.2015 року. При цьому згідно з журналами судових засідань наступне судове засідання у даному кримінальному провадженні відбулось 27.05.2016 року, тобто через рік після попереднього.

Чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачена можливість відновлення судового розгляду після виходу суду до нарадчої кімнати для прийняття рішення по суті, у зв`язку з чим неможливо зрозуміти, чим керувався суд першої інстанції, вчиняючи вищезазначені дії.

Також вищевказаний компакт-диск містить аудіофіксацію судового засідання від 17.09.2015 року, під час якого повторно завершений процес з`ясування обставин кримінального провадження та перевірки їх доказами, після чого судове засідання було відкладене на 28.09.2015 року. Журналу судового засідання від 17.09.2015 року матеріали кримінального провадження також не містять.

При цьому фактично наступне судове засідання відбулось 27.05.2016 року, тобто через більш ніж півроку.

Долучені до матеріалів кримінального провадження компакт-диски з технічною фіксацією судового розгляду взагалі не містять аудіозапису судового засідання суду першої інстанції від 27.05.2016 року, під час якого згідно з журналом судового засідання були проведені судові дебати та суд видалився до нарадчої кімнати для прийняття остаточного рішення.

Апеляційним судом Одеської області була витребувана архівна копія технічного носія інформації з фіксацією судового розгляду кримінального провадження, однак під час його дослідження було встановлено, що даний технічний носій взагалі не містить фіксації жодного судового засідання, у зв`язку з чим усунути протиріччя між наявними в матеріалах кримінального провадження журналами судових засідань та аудіозаписами судових засідань, що містяться на компакт-дисках, неможливо.

Відповідно до ч.1 та п.7 ч.2 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, в тому числі відсутність у матеріалах провадження журналу судового засідання або технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.
Зазначені порушення вимог чинного КПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції..
У відповідності до п.1 ч.1 ст.415 КПК України, Суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає, що допущені судом істотні порушення вимог КПК України беззаперечно перешкоджали суду прийняти законне, обґрунтоване і мотивоване рішення, а постановлений за результатами такого судового розгляду вирок не відповідає вимогам ст.370, 374 КПК України, що є безумовною підставою для його скасування та призначення нового розгляду в тому ж суді в іншому складі суду.
Враховуючи, що у кримінальному провадженні призначений новий розгляд, апеляційний суд вважає недоцільним перевірку доводів апеляційної скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_8 щодо відсутності в їх діях складу інкримінованих їм кримінальних правопорушень.
Під час нового розгляду суду необхідно повно, всебічно і об`єктивно дослідити усі обставини кримінального провадження, проаналізувати усі наявні у кримінальному провадженні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку, надати їм належну правову оцінку, на підставі чого постановити законне і обґрунтоване рішення з чітким та суворим дотриманням вимог кримінального процесуального Закону.
Апеляційний суд вважає, що допущені судом першої інстанції при розгляді справи підривають загальні завдання та основні засади судочинства, а також негативно впливають на авторитет судової влади в очах суспільства, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне довести інформацію про встановлені порушення до керівництва Малиновського районного суду м. Одеси.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419, 428, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_9 - задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинувачених ОСОБА_8 і ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 31.05.2016 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_8 - скасувати, призначити новий розгляд в тому ж суді в іншому складі суду.

Про допущені порушення вимог КПК України при розгляді кримінального провадження судом першої інстанції повідомити голову Малиновського районного суду м. Одеси.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4