10 лютого 2017 року сел. Підволочиськ
Підволочиський районний суд Тернопільської області суд в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, яка не працює та має на утриманні малолітнього сина, із незакінченою вищою освітою, розлученої, судимої 26.07.2016 року Волочиським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 5100 грн,
яка обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, -
Обвинувачена ОСОБА_5 27 листопада 2016 року близько 01:10 год умисно нанесла один удар долонею правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_4 , чим спричинила останній легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на повіках лівого ока і лівій щоці та крововиливу у слизову оболонку верхньої губи, тобто вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.
Відповідно до обвинувального акта від 19.12.2016 року, злочин скоєно за наступних обставин. 27 листопада 2016 року, близько 01:00 год, ОСОБА_5 спільно зі своєю знайомою ОСОБА_6 , жителькою АДРЕСА_2 , знаходилась в приміщенні бару «Сучасник», що в смт. Підволочиськ, по вул. Д. Галицького, Тернопільської області. Також, у вказаному закладі перебувала ОСОБА_4 , жителька с. Іванівці, Волочиського району, Хмельницької області, яка відпочивала спільно зі своєю компанією. Того ж вечора, близько 01:10 год, у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт з ОСОБА_4 , в ході якого в ОСОБА_5 , виник злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 . Реалізовуючи свій злочинний намір, 27 листопада 2016 року, близько 01:15 год, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні бару «Сучасник», що в смт. Підволочиськ, по вул. Д. Галицького, 39, Тернопільської області, в ході словесного конфлікту з ОСОБА_4 , знаходячись біля неї, умисно нанесла ОСОБА_4 один удар долонею правої руки в ліву частину обличчя, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді синців на повіках лівого ока і лівій щоці та крововиливу у слизову оболонку верхньої губи, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Допитана судом ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому злочині за обставин, викладених в обвинувальному акті визнала, цивільний позов визнала в частині матеріальних збитків, від надання пояснень відмовилася.
Свідок ОСОБА_6 , яка є подругою обвинуваченої, в судовому засіданні показала, що 27 листопада 2016 року, близько 01:00 год в барі «Сучасник», що в смт. Підволочиськ, у неї виник словесний конфлікт з ОСОБА_4 , під час якого вони шарпалися, а згодом словесний конфлікт виник між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Моменту нанесення обвинуваченою тілесних ушкоджень ОСОБА_4 вона не бачила.
Свідок ОСОБА_7 , яка є подругою потерпілої, в судовому засіданні показала, що 27 листопада 2016 року близько 01:00 год відпочивала разом з ОСОБА_4 в барі «Сучасник», що в смт. Підволочиськ, та бачила як у потерпілої виник конфлікт з ОСОБА_6 , а згодом вмішалася ОСОБА_5 . Моменту нанесення обвинуваченою тілесних ушкоджень ОСОБА_4 вона не бачила, оскільки в той час розмовляла з ОСОБА_6 . Вона була свідком того як потерпіла падала без свідомості на диван, звідки сповзла на підлогу. Надавала потерпілій допомогу, приводячи її до тями.
Свідок ОСОБА_8 , перебуває в нейтральних стосунках як з обвинуваченою так і з потерпілою, в судовому засіданні показав, що 27 листопада 2016 року близько 01:00 год разом з охороною бару розбороняв ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , а згодом надавав допомогу потерпілій.
Показання свідків узгоджуються між собою, вони не є суперечливими, є послідовними і логічними, підтверджуються висновком судово-медичної експертизи та доповнюють його.
Згідно з висновком експерта №1920 при судово-медичній експертизі, проведеній з 28 по 28 листопада 2016 року, у гр-ки ОСОБА_4 виявлені синці на повіках лівого ока і лівій щоці та крововилив у слизову оболонку верхньої губи, які виникли від дії тупих предметів приблизно за 1-2 доби до проведення експертизи та належать до легких тілесних ушкоджень. Утворення цих ушкоджень від ударів руками, на які посилалася ОСОБА_4 при експертизі, не виключається.
Даний висновок експерта відповідає вимогам законодавства, є науково-обґрунтованим, з наданням повних відповідей на поставлені питання, переконливим, зробленим кваліфікованим експертом, узгоджується з фактичними обставинами кримінального провадження, водночас базується і відповідає доказам у провадженні, і сумнівів у суду не викликає.
Враховуючи в сукупності встановлені в даному провадженні відомості про розвиток подій в ході конфлікту, об`єктивну обстановку на місці події, те, що ОСОБА_5 не заперечується вчинення протиправних діянь щодо ОСОБА_4 , суд приходить до переконання, що обвинувачена застосовуючи фізичне насильство до потерпілої, передбачала можливість заподіяння зазначених тілесних ушкоджень і бажала їх спричинити, тобто діяла з прямим умислом.
Отже, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, безпосередньо дослідивши надані докази, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, приходить до висновку, що дії обвинуваченої відносно потерпілої були спрямовані на заподіяння їй тілесних ушкоджень, а тому кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує те, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу обвинуваченої, позицію потерпілої, а також вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 125 КК України, робить висновки про призначення обвинуваченій покарання в межах санкції, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, у виді штрафу.
До початку судового розгляду кримінального провадження від потерпілої ОСОБА_4 поступив цивільний позов у якому вона вказала, що понесла матеріальні витрати у зв`язку із заподіянням їй тілесного ушкодження, оскільки витратила на лікування 1200 гривень.
Згідно вимог ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Нормами ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ЦПК); доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Цивільний позивач на підтвердження своїх витрат подала чеки від 29.11.16р., 30.11.16р., 01.12.16р., 02.12.16р., 03.12.16р., 06.12.16р., 07.12.16р., на придбання медикаментів та просить стягнути в обвинуваченої 1200 грн. Виходячи із наведеного, на підставі ст. 1166 ЦК України із винної слід стягнути 1200 гривень за майнову шкоду, завдану її неправомірними діями щодо потерпілої.
Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також у завданні шкоди діловій репутації фізичної або юридичної особи.
При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченої ОСОБА_5 суд виходить із засад розумності, виваженості, справедливості та враховує характер та обсяг страждань, які зазнала потерпіла, її моральні переживання, характер взаємовідносин між нею та обвинуваченою, причини і наслідки неправомірних дій останньої, і приходить до висновку, що сума в розмірі 2000 гривень є достатньою компенсацією за спричинені моральні страждання, а цивільний позов у частині відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення.
Речові докази, судові витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 128, 129, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-
ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_4 , 1200 (одну тисячу двісті) гривень завданої злочином матеріальної шкоди та 2000 (дві тисячі) гривень завданої злочином моральної шкоди.
В частині стягнення 13 000 (тринадцяти тисяч) гривень завданої злочином моральної шкоди, - відмовити.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Суддя ОСОБА_1