АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

власника майна ОСОБА_6

представника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 вересня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на грошові кошти в сумі 13050 (тринадцять тисяч п`ятдесят) доларів США та 65000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень, які вилучені 29 серпня 2016 за місцем проживання ОСОБА_6 у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 з забороною користування, розпорядження та відчуження їх на користь третіх осіб.

Слідчий суддя у відповідності до вимог ст. 170 КПК України дійшов висновку про доведеність тієї обставини, що грошові кошти, що були вилучені під час проведення обшуку приміщення відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України та з метою їх збереження задовольнив клопотання слідчого.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого. Вважають ухвалу незаконною та необґрунтованою. Вимоги мотивовані тим, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 15 серпня 2016 року було надано дозвіл на проведення обшуку в рамках кримінального провадження№ 0000558, однак з відмовою в задоволенні клопотання в частині вилучення грошових коштів які використовувались для можливого вчинення кримінального правопорушення. Однак при проведенні обшуку вилучено грошові кошти, що належать ОСОБА_6 та його дружині ОСОБА_8 .

Додають, що ОСОБА_6 не є підозрюваним, обвинуваченим у кримінальному провадженні або особою щодо якого може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації, а тому вчинення таких процесуальних дій як вилучення особистих грошових коштів порушують їх майнові права. На думку апелянтів слідчим суддею не виявлено під час розгляду клопотання підстав вважати, що арештоване майно є предметом чи доказом вчинення злочину, або набуте в результаті його вчинення.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження апелянти зазначають, що розгляд клопотання слідчого був здійснений без їх повідомлення, копію ухвали слідчого судді було отримано 08 лютого 2017 року.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку захисника та власника майна, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просила їх задовольнити, думку прокурора що заперечував проти задоволення апеляційної скарги, та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали справи за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів пришла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000558 від 23.11.2015 за ч. ч. 5 ст. 27, ч.2ст.364, ч.3 ст. 278, ч.2ст. 364, ч.3ст.28 ч.1ст. 368-2, ч.3 ст.28 ч.4ст.368, ч.3ст. 369, ч.3 ст. 368 КК України.

30 серпня 2016 року старший слідчий в ОВС управління з розслідувань кримінальних проваджень у сфері економіки Департаменту з розслідування особливо важливих справ економіки ГПУ ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м.Києва з клопотанням про арешт майна, обґрунтовуючи внесене клопотання його тим, що співробітники ГУ ДФС у Київській області, зловживаючи службовим становищем, з корисливих мотивів, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби зорганізувались для створення протиправної схеми спрямованої на забезпечення ухилення від сплати податків суб`єктами господарювання Київської області, внаслідок чого охоронюваним законом інтересам держави завдано суттєвої шкоди. Так, службові особи з числа керівного складу ГУ ДФС у Київській області за грошову винагороду забезпечили безперешкодне функціонування підприємств з ознаками фіктивності, що полягає у не проведенні перевірок, надання вказівок про підтвердження дійсності операцій під час податкових перевірок (планових, зустрічних, камеральних та ін.), підтвердження юридичних адрес фіктивним підприємствам (при фактичній відсутності), відновлення скасованих податкового стану та електронної звітності (при відсутності за місцем реєстрації).

Під час досудового розслідування на підставі відповідної ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва, 29 серпня 2016 року було проведено обшук у приміщенні за місцем проживання начальника Переяслав-Хмельницької ОДПІ ГУ ДФС в Київській області ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

У ході обшуку в приміщенні, серед інших предметів, також були вилучені грошові кошти ОСОБА_6 - 13050 (тринадцять тисяч п`ятдесят) доларів США та 65000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 000558, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме грошові кошти в сумі 13050 (тринадцять тисяч п`ятдесят) доларів США та 65000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень, слідчий суддя, як вбачається з журналу, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_9 , дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що існують достатні підстави вважати, що грошові кошти, які були вилучені за місцем проживання ОСОБА_6 , є об`єктом кримінальних дій та отримані кримінально-протиправним шляхом, тобто відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України, для задоволення клопотання та накладення арешту на грошові кошти в сумі 13050 (тринадцять тисяч п`ятдесят) доларів США та 65000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень, які вилучені вилучені 29 серпня 2016 за місцем проживання ОСОБА_6 .

При цьому слід зазначити, що постановою від 30 серпня 2016року за підписом старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 вилучені 29 серпня 2016 року вищевказані грошові кошти визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 000558.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Санкцією ч. 3 ст. 369 КК України передбачено додатковий вид покарання як конфіскація майна.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, а завданням такого арешту є запобігання можливості відчуження грошових коштів, їх зникнення, втрати, використання,передачі або перетворення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на грошові кошти вилучені за місцем проживання ОСОБА_6 , врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що питання належності вказаних грошових коштів не тільки ОСОБА_6 , а і його дружині на праві спільної сумісної власності може бути вирішене лише при розгляді даного кримінального провадження по суті на підставі сукупності зібраних у справі доказів, яким має бути надана судом відповідна оцінка, а тому доводи апеляційнох скарги з цих підстав суд не приймає до уваги.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на грошові кошти у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_8 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на грошові кошти в сумі 13050 (тринадцять тисяч п`ятдесят) доларів США та 65000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень, які вилучені 29 серпня 2016 за місцем проживання ОСОБА_6 у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 з забороною користування, розпорядження та відчуження їх на користь третіх осіб - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/1154/2017

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_10 Доповідач: ОСОБА_1