Провадження № 1-кп/638/776/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
перекладача ОСОБА_5
у вчиненні злочину, передбаченого за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.186 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_7 20 жовтня 2016 року приблизно о 7 годині 20 хвилин перебував на зупинці громадського транспорту «Класс» по вул. Клочківській у м. Харкові, зайшов в маршрутне таксі №97, що рухалося до кінцевої зупинки на пл. Свободи в м. Харкові, де побачив раніше незнайому ОСОБА_8 у якої на правій руці перебувала її жіноча сумка. ОСОБА_7 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, відкрив сумку, та таємно викрав жіночий гаманець червоного кольору в якому знаходились гроші у сумі 237 грн. Коли ОСОБА_8 відчула поштовх та побачила що з її сумки викрали гаманець та знаходиться в руках ОСОБА_7 , який в цей час виходив з маршрутного таксі на пл. Свободи у м. Харкові, потерпіла крикнула про те, щоб він повернув належний їй гаманець. ОСОБА_7 розуміючи, що його дії стали відкритими, не бажаючи відмовлятися від свого злочинного наміру, направленого на відкрите заволодіння чужим майном, діючи навмисно, з корисливих мотивів став тікати від потерпілої, утримуючи викрадений гаманець при собі. Дії ОСОБА_7 були помічені свідком ОСОБА_9 , який побачивши потерпілу, яка бігла слідом за ОСОБА_7 , затримав останнього біля скверу за площею Свободи, який викинув гаманець від себе. Таким чином своїми протиправними діями останній намагався заподіяти потерпілій матеріальну шкоду на суму 237 грн.
Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав та відмовився від дачі пояснень.
Незважаючи на позицію обвинуваченого, суд провівши судове слідство у відповідності до положень ч.1 ст.337 КПК України, згідно яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дослідивши докази сторони обвинувачення та захисту, потерпілої сторони, обвинуваченого, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин, яка підтверджується сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів.
Так, потерпіла ОСОБА_8 пояснила про своє знаходження 20 жовтня 2016 року о 7 годині 20 хвилин в маршрутному таксі № 97, яка їхала з Іванівки до центру, коли на передостанній зупинці «Класс» по вул. Клочківській зайшов незнайомий ОСОБА_7 та став на останній сходинці, його руки знаходилися на рівні її сумки. Сіпнулася сумка, та відразу побачила свій гаманець в руках ОСОБА_7 , який вискочив на зупинці. Побігши за ним кричала щоб повернув гаманець, на що останній тікаючи та озираючись говорив «не кричи». Знаходячись поруч пастер з двома чоловіками затримали ОСОБА_7 , який в їхній присутності викинув гаманець у кущі. Після вказаних дій викликали поліцію.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердив що є служителем церкви та своє знаходження 20 жовтня 2016 року приблизно о 7.20 годині у скверу біля площі Свободи, де як пастер здійснював молитву, коли почув слова «віддай гаманець, стій». ОСОБА_7 йшов швидким кроком, за ним жінка, яка вимагала віддати гаманець. В цей час останній викинув гаманець та йшов на нього. Свідок схопив його і поклав на землю, після чого викликали поліцію. Попередивши про скоєння зла, ОСОБА_7 відповів «воровал и буду воровать».
Даними протоколів огляду місця події від 20.10.2016 року та додатками фото таблиць, огляду предметів від 21.10.2016 року, під час проведення яких в присутності двох понятих та потерпілої оглянута місцевість на площі Свободи за майданчиком (колишній пам`ятник ім. Леніна) м. Харкова, де на асфальтному покритті знаходився гаманець червоного кольору, в якому виявлені гроші різними купюрами в загальній сумі 237 грн. Виявлене під час огляду вилучено та долучено до матеріалів кримінального провадження.
Протягом всього провадження у справі ОСОБА_7 не заперечував своє знаходження 20 жовтня 2016 року з ранку в маршрутному таксі №97 поруч з потерпілою ОСОБА_8 та про існування конфлікту з приводу викрадення гаманця останньої; його затримання свідком ОСОБА_9 , а його твердження щодо непричетності до інкримінованого кримінального правопорушення суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за скоєне.
Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, оскільки він скоїв закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність (відсутність) обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думки потерпілої сторони.
ОСОБА_7 вчинив корисливий, тяжкий злочин, раніше судимий, скоїв злочин в період іспитового строку, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання судом під час розгляду справи не встановлено.
Враховуючи викладені дані про особу винного, усі обставини справи, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_7 неможливо без ізоляції від суспільства, а тому призначає покарання в межах санкції інкримінованої статті.
Згідно вимог ст. 71 ч.1 КК України суд частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.05.2015 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбутого покарання знаходження під вартою ОСОБА_7 з 20 жовтня 2016 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили залишити без змін.
Доля речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.
Цивільний позов, судові витрати у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 371, 373 ч.2, 374, 376 КПК України,
У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
В силу ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.05.2015 року - 6 місяців, та остаточно призначити покарання 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Строк покарання відраховувати з часу фактичного затримання з 20 жовтня 2016 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбутого покарання знаходження під вартою ОСОБА_7 з 20 жовтня 2016 року по 29 березня 2017 року.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили залишити без змін.
Речовий доказ по справі - гаманець з грошима в розмірі 237 грн. вважати повернутими потерпілій ОСОБА_8 ..
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.