Справа № 163/3096/16-к
Провадження № 1-кп/163/27/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 січня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області
у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000537 про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Люблинець Ковельського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.345 КК України,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 24 жовтня 2016 року приблизно о 00 годин 10 хвилин, перебуваючи на автостоянці біля ресторану «Надія», що по вулиці Володимирська, 49, в м.Любомль Волинської області, під час конфлікту з оперуповноваженим з протидії торгівлі людьми 1-го сектору оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації населений пункт Римачі) оперативно-розшукового управління Північного регіонального управління ОСОБА_4 , який виник з приводу службової діяльності останнього, достовірно знаючи, що він є працівником правоохоронного органу, наніс йому один удар кулаком правої руки в обличчя та в подальшому, через кілька хвилин, продовжуючи свої неправомірні дії, наніс ще близько п`яти ударів руками по обличчю та близько п`яти ударів ногами в ділянку спини та рук потерпілого, заподіявши в такий спосіб останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді синців навколо лівого ока, на розгинаючій поверхні правого ліктьового суглобу, крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи в центрі, садна на шкірі верхньої губи в центрі, на тильній поверхні правої китиці, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням даним працівником службових обов`язків, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину за інкримінованим йому обвинуваченням визнав повністю за фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, та вказав, що у день і час, зазначений в пред`явленому йому обвинуваченні, він приїхав до ресторану «Надія» в м. Любомль та під час розмови з потерпілим, який, як йому було відомо, є прикордонником, обговорюючи питання про проведення обшуків, які напередодні мали місце у жителів с.Висоцьк Любомльського району, щодо контрабанди цигарок, між ними з даного приводу виник конфлікт, в ході якого він дійсно наніс потерпілому тілесні ушкодження, у зв`язку з виконанням останнім своїх службових обов`язків. Вказав, що з ОСОБА_4 вони порозумілися, у нього він попросив вибачення, яке останній прийняв, та на даний час будь-яких претензій матеріального характеру до нього не має. Просив суд його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що він працює на посаді оперуповноваженого з протидії торгівлі людьми 1-го сектору оперативно-розшукового відділу (з місцем дислокації населений пункт Римачі). Перебуваючи в ресторані «Надія» в м.Любомль 24 жовтня 2016 року, на вулиці зустрів ОСОБА_5 , з яким в ході розмови у нього виник конфлікт, пов`язаний з його службовою діяльністю, а саме, з приводу проведення обшуків, що мали місце напередодні у жителів с.Терехи Любомльського району, за результатами яких було вилучено транспортний засіб та 13,5 ящиків тютюнових виробів. В ході даного конфлікту, обвинувачений спричинив йому тілесні ушкодження, однак на даний час будь-яких претензій матеріального та морального характеру до нього він не має, оскільки з останнім вони порозумілися. Просив суд обвинуваченого суворо не карати, не призначати реального покарання та погодився з позицією прокурора, який просив призначити ОСОБА_5 покарання у виді трьох років обмеження волі з іспитовим строком на два роки.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість за інкримінованим йому органом досудового розслідування обвинуваченням, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а учасники судового провадження, кожен зокрема, не мають жодних заперечень щодо встановлених обставин, при цьому їх позиція є добровільною, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення і винуватості обвинуваченого у вчиненні даного суспільно-небезпечного діяння.
У зв`язку з цим, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, обмежився допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням висновку судово-медичної експертизи, а також характеризуючими даними особи обвинуваченого.
Згідно висновку судово-медичного експерта Любомльського міжрайонного відділення СМЕ Волинського обласного бюро судово-медичної експертизи від 24.10.2016 року за №175, у потерпілого ОСОБА_4 при опосвідченні виявлені: синці навколо лівого ока, на розгинаючій поверхні правого ліктьового суглобу, крововилив на слизовій оболонці верхньої губи в центрі, садна на шкірі верхньої губи в центрі, на тильній поверхні правої китиці, утворились від дії тупих предметів можливо у вказаний час 24.10.2016 року, і відносяться до легких тілесних ушкоджень.
За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, доведена повністю, та об`єктивних сумнівів у протилежному та кваліфікації таких його дій у суду немає.
При обранні обвинуваченому міри та розміру покарання, у відповідності до вимог ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно ст.12 КК України, вчинений ОСОБА_5 злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає: щире розкаяння останнього у вчиненому, про що засвідчила його поведінка в судовому засіданні, та добровільне відшкодування потерпілому завданої шкоди, про що ствердили сторони судового провадження.
Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Щодо даних про особу обвинуваченого, то суд враховує молодий вік останнього, його сімейний стан, перебування на утриманні малолітньої дитини та дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, позитивну характеристику з місця проживання, стан здоров`я, те, що до кримінальної відповідальності раніше він не притягувався, має постійне місце проживання, а також його усвідомлення своєї протиправної поведінки, про що свідчать вибачення, які він просив у потерпілого.
Разом з цим, суд не знаходить підстав враховувати такі обставини, на які посилається сторона захисту, як: перебування на утриманні обвинуваченого ще двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу, оскільки дана обставина не підтверджується жодними належними доказами, та активне сприяння ОСОБА_5 у розкритті злочину, так як поведінка останнього зі стадії досудового розслідування до моменту скерування обвинувального акту до суду, ознак даної обставини не відслідковує.
Крім цього, суд зважує й на позицію потерпілого, який претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має та просив не призначати останньому покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі.
Між цим, з огляду на характер вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів проти авторитету органів державної влади…, встановлена в судовому засіданні сукупність пом`якшуючих покарання обставин, на переконання суду не є достатньою для застосування положень ст.69 КК України.
З врахуванням вище наведеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції статті, згідно якої він притягується до кримінальної відповідальності, у виді обмеження волі, та водночас приходить до висновку, що його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів можливе без реального відбування такого покарання, у зв`язку із чим до останнього застосовує положення ст.75 КК України з випробувальним строком, визначеним частиною четвертою даної статті, та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Саме таке, визначене обвинуваченому покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним і достатнім та, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, буде відповідати завданням, загальним засадам призначення покарання та його меті.
Цивільний позов по справі не заявлено, а судові витрати - відсутні.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Клопотання щодо запобіжного заходу, обраного на стадії досудового розслідування та продовженого ОСОБА_5 ухвалою суду від 28.12.2016 року, у виді домашнього арешту, сторонами кримінального провадження не заявлено, тому, до вступу вироку в законну силу, його слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази:
- оптичний носій інформації (диск) DVD-R з заводським маркуванням «KAKTUZ», з об`ємом пам`яті 4,7 GB, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження;
- куртку сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, яка передана на зберігання в камеру зберігання речових доказів Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути ОСОБА_4 .
Запобіжний захід, застосований в ході досудового розслідування, щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній домашній арешт.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: суддя ОСОБА_1