Справа №127/7157/17
Провадження №1-кс/127/2736/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2017 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на постанову слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_3 від 27.03.2017 року про повну відмову в задоволенні клопотання на проведення слідчих дій, -

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 в порядку ст. 303 КПК на постанову слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_3 від 27.03.2017 року про повну відмову в задоволенні клопотання на проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000077 (надалі постанова слідчого).

Скаржник ОСОБА_4 просить суд скасувати постанову слідчого ОСОБА_3 від 27.03.2017 року про повну відмову у задоволенні клопотання про проведення одночасного допиту та зобов`язати слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_3 провести одночасний допит підозрюваного ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Мотивувала скаргу наступним. Слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000077 від 15.09.2016 року за ознаками ст. 205, 205-1, 358 КК України.

24.03.2017 року підзахисний ОСОБА_4 - підозрюваний ОСОБА_5 був викликаний слідчим ОСОБА_3 на допит, під час якого надав свої покази щодо обставин справи в письмовому вигляді.

Крім того, 24.03.2017 року через відділ прийому ГУ ДФС у Вінницькій області скаржником було подано клопотання слідчій ОСОБА_7 щодо проведення одночасного допиту підзахисного ОСОБА_5 та іншого підозрюваного ОСОБА_6 з метою з`ясування причин розбіжностей у їхніх показах.

Втім, 27.03.2017 року своєю постановою слідчий ОСОБА_3 повністю відмовила у задоволенні клопотання з підстав, начебто, небажання ОСОБА_6 приймати участь у слідчих діях, за участі ОСОБА_5 .

Скаржник вважає, що зазначена постанова слідчого від 27.03.2017 року про відмову у задоволенні клопотання прийнята всупереч приписам ст.2, ч.2 ст.9, ст. 20, ч.1,2 ст. 22 КПК України, порушує гарантоване Конституцією України та КПК України право на захист, відтак є протиправною та підлягає скасуванню.

ОСОБА_5 29.11.2016 року було повідомлено про підозру в кримінальному провадженні № 0000077.

У зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_6 також мав статус підозрюваного та, за версією слідства, діяв за попередньою змовою з ОСОБА_5 .

Проте до 24.03.2017 року жодної слідчої дії за участю ОСОБА_5 в кримінальному провадженні № 0000077 від 15.09.2016 року проведено не було.

Надані ОСОБА_5 24.03.2017 року покази містять суттєві розбіжності з відомими стороні захисту показаннями ОСОБА_6 .

Зазначені обставини в силу ч.9 ст. 224 КПК України є очевидною підставою для проведення одночасного допиту для з`ясування причин такої розбіжності.

Разом з тим, у постанові від 27.03.2017 року про повну відмову у задоволенні клопотання зазначено, що ОСОБА_6 25.03.2017 року (в суботу) невідомим захисту процесуальним способом повідомив слідчого ОСОБА_3 про відмову від проведення одночасного допиту з ОСОБА_5 та будь яких інших слідчих дій за участі ОСОБА_5 .

Дійсно, ч.4 ст. 224 КПК України унормований обов`язок особи, яка проводить допит зупинити такий допит, у разі відмови підозрюваного відповідати на запитання.

Втім, така відмова повинна бути зафіксована у встановленому КПК України способом, тобто у протоколі допиту.

Для складення такого протоколу допитувана особа повинна бути викликана на допит слідчим. А у разі проведення одночасного допиту кількох осіб, на допит, очевидно, викликаються всі такі особи. І саме у протоколі одночасного допиту і повинна бути зафіксована відмова одного із допитуваних відповідати на запитання.

Крім того, слід враховувати, що відмова підозрюваного відповідати на запитання не є тотожною відмові від проведення слідчих дій, оскільки статус підозрюваного покладає на нього обов`язки, визначені ч.7 ст. 42 КПК України.

Із зазначеного слідує, що давати пояснення або покази є правом особи, але така особа зобов`язана прибути до слідчого для проведення слідчої дії.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Частиною 3 цієї ж статті унормовано, що слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені.

Із вищевикладеного слідує, що отримання слідчим від двох чи більше осіб показів, що містять суттєві розбіжності повинно викликати очевидну необхідність у проведенні одночасного допиту із наданням можливості сторонам поставити одна одній запитання, за для з`ясування істини у справі.

За таких обставин, скаржник зазначає, що досудовим слідством не вжито усіх можливих процесуальних заходів щодо об`єктивного розслідування даного кримінального провадження: не проведені всі можливі та об`єктивно необхідні слідчі дії, котрі б надали слідству можливість підтвердити або спростувати дані показів ОСОБА_6 та встановити істину у справі.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала в повному обсязі вимоги скарги на підставі викладених обставин.

Слідча ОСОБА_3 заперечила проти скарги, суду пояснила, що скаржник намагається будь яким чином затягнути проведення досудового розслідування, скаржник зловживає своїми правами. В межах кримінального провадження виконуються всі необхідні слідчі дії у відповідності та з дотриманням вимог КПК України. Жодних суперечностей між показами ОСОБА_6 та ОСОБА_5 немає, тому проводити одночасний допит підозрюваних ОСОБА_6 та ОСОБА_5 немає необхідності. Просить суд по суті заявлених вимог відмовити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження за № 0000077 від 15.09.2016 року, суд находить, що скарга ОСОБА_4 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно до п. 1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч.9 ст. 224 КПК України слідчий, прокурор має право провести одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб для з`ясування причин розбіжностей у їхніх показаннях. На початку такого допиту встановлюється, чи знають викликані особи одна одну і в яких стосунках вони перебувають між собою. Свідки попереджаються про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань і за давання завідомо неправдивих показань, а потерпілі - за давання завідомо неправдивих показань.
Статтею 20 КПК України підозрюваному, обвинуваченому, виправданому гарантоване гарантовано право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що в рамках кримінального провадження №0000077 скаржником було подано слідчому ОСОБА_3 клопотання від 24.03.2017 року про вчинення слідчої дії, а саме: проведенні одночасного допиту між підозрюваними, оскільки надані ОСОБА_5 24.03.2017 року покази містять суттєві розбіжності з показами ОСОБА_6 (а.с.4).

Суд критично ставиться до пояснень слідчого ОСОБА_3 у оскаржуваній постанові про відмову в задоволенні клопотання, з підстав відмови ОСОБА_6 від проведення будь яких слідчих дій за його участю по кримінальному провадженню, оскільки мотиви вказаної постанови протирічать визначеним приписам чинного КПК України, зокрема ст.2, ч.2 ст.9, ст. 20, ч.1,2 ст. 22 КПК України та порушують гарантоване Конституцією України та КПК України право на захист ОСОБА_5 , а відтак оспорювана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне скасувати постанову слідчого ОСОБА_3 від 27.03.2017 року про повну відмову у задоволенні клопотання про проведення одночасного допиту та зобов`язати слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_3 провести одночасний допит підозрюваного ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № № 0000077.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 20, 303, 307 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 задоволити.

Скасувати постанову слідчого ОСОБА_3 від 27.03.2017 року про повну відмову у задоволенні клопотання про проведення одночасного допиту.

Зобов`язати слідчого СУ ФР ГУ ДФС у Вінницькій області ОСОБА_3 провести одночасний допит підозрюваного ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження № № 0000077.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: