Номер провадження № 1-кп/243/192/2017
Номер справи 243/13/17-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«10» березня 2017 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

- прокурора ОСОБА_4 ,

- потерпілої ОСОБА_5

- представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7

- захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 19 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000842 від 03 квітня 2016 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло зі Слов`янської місцевої Прокуратури Донецької області 03 січня 2017 року по обвинуваченню

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майдан Слов`янського району Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей на утримані не має, інвалідом не являється, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
02 квітня 2016 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 знаходячись у приміщенні кафе «Рандеву» за адресою: Донецька область, місто Слов`янськ, вулиця Карла Маркса, 47, з раніше знайомими йому ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вживали спиртні напої. Близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_10 направився за місцем свого проживання, а ОСОБА_11 та ОСОБА_7 залишились в зазначеному кафе.

02 квітня 2016 року близько 21 години 00 хвилин ОСОБА_11 та ОСОБА_7 вийшли з кафе та продовжили розпивати спиртні напої на вищевказаній вулиці біля будівельного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого поряд з кафе «Рандеву», де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин трапилась сварка. В ході сварки ОСОБА_7 діючи зі злочинною недбалістю, розуміючи небезпечність своїх дій та суспільну небезпеку, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння - завдання смерті ОСОБА_11 , хоча за даних конкретних обставин ОСОБА_7 повинен був та міг їх передбачити наніс щонайменше один удар кулаком правої руки в область підборіддя та ротової порожнини потерпілого ОСОБА_11 , від якого останній не устоявши на ногах впав на землю та вдарився об асфальтне покриття тім`яною областю голови.

Таким чином, противоправними діями ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_11 було спричинено наступні тілесні ушкодження: забійна рана на шкірі нижньої губи зліва, крововиливи під слизову оболонку верхньої губи в центрі та нижньої губи на всьому протязі, садна тильної поверхні лівої кісті утворились від дії тупих предметів не задовго до настання смерті, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Закрита черепно-мозкова травма: забійна рана тім`яної області зліва, забій м`яких тканин волосистої частини голови, крововилив в білу речовину головного мозку великих півкуль, в стовбур головного мозку, крововилив під тверду мозкову оболонку утворились від дії тупих предметів не задовго до настання смерті, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя.

В результаті отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у період часу з 23.00 годин до 00.00 годин на місці скоєння злочину.

Отримані тілесні ушкодження та настання смерті ОСОБА_11 знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_7 викривається наступними доказами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 визнав повністю свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України та суду пояснив, що був знайомий з ОСОБА_11 близько 3-4 років, відносини були дружніми. 02 квітня 2016 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, він знаходячись у приміщенні кафе «Рандеву» за адресою: Донецька область, місто Слов`янськ, вулиця Карла Маркса, 47, з раніше знайомими йому ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вживали спиртні напої. Випили 6 пляшок горілки втрьох. Між ним та ОСОБА_11 виник конфлікт з приводу роботи. В кафе була тільки словесна сварка, бійки не було, ударів ніхто нікому не наносив Близько 20 години 00 хвилин кафе закривали і вони пішли в сторону магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », але він був закритий. ОСОБА_13 направився на зупинку, щоб їхати на вокзал, а потім у м. Дружківка. за місцем свого проживання, а він та ОСОБА_11 продовжили розпивати спиртні напої на вищевказаній вулиці біля будівельного магазину «Вікна та двері», розташованого поряд з кафе «Рандеву», де між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин продовжилась сварка, яка розпочалася ще в приміщенні кафе. ОСОБА_11 його вдарив долонею правої руки. В ході сварки він наніс один удар кулаком правої руки в область підборіддя та ротової порожнини потерпілого ОСОБА_11 , від якого останній не устоявши на ногах впав на землю та вдарився об асфальтне покриття тім`яною областю голови. До цього у ОСОБА_11 ніяких тілесних ушкоджень на обличчі або руках не було. Він по руках ОСОБА_11 не бив. Вважає, що тілесні пошкодження, які були у ОСОБА_11 на руках не від його дій. Він вдарив ОСОБА_11 один раз, від чого той упав на спину. Він намагався підняти ОСОБА_11 , але він його прогнав. Після цього він пішов в сторону кафе «Рандеву», а ОСОБА_11 залишився на тому місці, де впав, він був живий. Біля кафе «Рандеву» метрів за 30-50 від того місця, де залишився ОСОБА_11 він впав і заснув. Через деякий час його знайшли військові, розбудили та зателефонували його батькові. Військові Протокол не складали. Батько приїхав близько 21 години та забрав його.

Провину свою у вчиненні даного кримінального правопорушення він визнає повністю. На досудовому слідстві ніякого тиску з боку працівників правоохоронних органів на нього не було. Спричинену матеріальну шкоду до теперішнього часу потерпілій він не відшкодував.

Його провина в тому, що він вдарив ОСОБА_11 і той впав, але вбивати його не хотів. Не думав, що від одного удару може настати смерть. Коли він вдарив ОСОБА_11 той стояв, потім впав на спину, вдарився головою об асфальтне покриття. Коли він нагнувся до ОСОБА_11 крові не було. Свідомість ОСОБА_11 не втрачав, наполягав, щоб він пішов від нього. Після того, як ОСОБА_11 впав, він похлопав його по щокам.

Він повністю згоден з тим, що саме від його дій наступила смерть ОСОБА_11 , визнає себе повністю винним у вчиненні кримінального правопорушення.

У тому, що вчинив вказане кримінальне правопорушення, він щиро розкаявся.

Позовні вимоги потерпілої ОСОБА_5 він визнає в повному обсязі.

Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_7 в тій частині, що саме від його протиправних необережних дій наступила смерть ОСОБА_11 у сукупності з іншими, дослідженими в судовому засіданні доказами, суд вважає, що ці показання обвинуваченого ОСОБА_7 є правдивими, такими, що відповідають об`єктивній дійсності, оскільки повністю узгоджуються з іншими доказами, які були досліджені судом.

Так, потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що загиблий ОСОБА_11 її син. Очевидцем вчиненого кримінального правопорушення вона не була. З обвинуваченим ОСОБА_7 вона раніше знайома не була, але бачила його. 02 квітня 2016 року до її сина прийшли два чоловіки, в тому числі і ОСОБА_7 , які принесли для продажу планшет і мобільний телефон. Але вона відмовилася купити ці речі. Її син сказав, що піде з ними, але не надовго. Коли вона в той день поїхала на роботу, син зателефонував їй і сказав, що в нього все добре. Вранці наступного дня працівники поліції повідомили, що її син загинув. ОСОБА_7 протягом всього часу, після загибелі її сина, перед нею не вибачився, не намагався відшкодувати їй спричинену шкоду. Вона оглядала тіло сина і бачила тілесні ушкодження, які не були зафіксовані в медичних документах. Раніше у її сина були тілесні ушкодження на голові, він лікувався.

Позовні вимоги підтримує і просить суд їх задовольнити.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що з 2005 року працював в органах міліції, а з січня 2017 року працює в органах поліції. 02 квітня 2016 року він заступив на службу для патрулювання разом з військовими від площі Соборної до Управління Керамічного комбінату, в тому числі і Автовокзал. В 20 годин 30 хвилин вони проходили через територію Автовокзалу, де в районі кафе, біля паркану побачили чоловіка, який лежав на землі. Точного часу він не пам`ятає, але це був кінець зміни. Вони його розбудили, він знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння. Це був ОСОБА_7 , який повідомив, що мешкає в с. Майдан, але в м. Слов`янську мешкають його батьки. Вони зателефонували його батькові, повели ОСОБА_7 до будівлі Автовокзалу, почекали хвилин 15, доки приїхали його батьки. У ОСОБА_7 була розбита губа, текла кров. Одежа у ОСОБА_7 була мокра і він не бачив слідів крові на ній або на взутті ОСОБА_7 .

Аналізуючи показання свідка ОСОБА_14 в тій частині, що у ОСОБА_7 була розбита губа, текла кров, суд вважає, що ці ствердження свідка повністю підтверджують показання обвинуваченого в тій частині, що в момент сварки ОСОБА_11 дійсно вдарив ОСОБА_7 долонею правої руки.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, показань потерпілої та свідка, провина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Із Протоколу огляду трупа від 03 квітня 2016 року вбачається, що під час огляду трупа виявлено, що труп невідомого чоловіка віком приблизно 25 років. Знаходиться у положенні лежачи на спині, руки зігнуті до тулуба, ноги витягнуті уздовж тулуба, ліва нога знаходиться на правій. Розташовується на ділянці місцевості розміром 10х8м, на відстані 5 метрів від громадської зупинки по вул. Центральна (К.Маркса) в м. Слов`янськ Донецької області (а.с.42-44).

Із Висновку судово-медичної експертизи № 187 від 04 квітня 2016 року вбачається, що «на підставі судово-медичного дослідження трупа, впізнаного як труп ОСОБА_11 , і даних лабораторних досліджень приходжу до наступних висновків: При дослідженні трупа виявлено наступні пошкодження: садни на шкірі тильної поверхні лівої кісті, утворилися від ударно-ковзної дії тупого предмета, незадовго до смерті, ніякого відношення до причини смерті не мають і у живої людини мали б ознаки легких тілесних ушкоджень; забита рана лівої тім`яної області голови, утворилася від ударної дії тупого предмета, незадовго до смерті, можливо, при падінні в періоді вмирання і ударі лівою тім`яною областю голови об тупий предмет, до причини смерті відношення не має і у живої людини мала б ознаки легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, яка вимагає для свого загоєння терміну понад 6-ти, але менше 21-го дня (3-х тижнів); забита рана верхньої губи,крововиливи на слизовій верхньої губи утворилися від ударної дії тупого предмета незадовго до смерті, і самі по собі мали б ознаки легких тілесних ушкоджень; субдуральна гематома над правою півкулею головного мозку і в передній черепній ямці об`ємом до 140 см.куб. з ознаками організації, фіброз м`яких мозкових оболонок, утворилися в результаті дії тупого предмета, мають давність утворення понад семи діб до моменту смерті, свіжі крововиливи в товщі твердої мозкової оболонки - є ознаками повторної травматизації (незадовго до моменту настання смерті), перебувають з причиною смерті в прямому зв`язку і у живої людини мали б ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. Інших пошкоджень при дослідженні трупа, не знайдено. Причиною смерті ОСОБА_11 є отримана ним закрита черепно-мозкова травма, що супроводжувалась субдуральною гематомою над правою півкулею головного мозку і в передній черепній ямці об`ємом до 140см.куб. ускладнена розвитком набряку і здавлення речовини головного мозку. Кров трупа відноситься до групи В з ізогемагглютінінов анти-А. У момент смерті ОСОБА_11 знаходився в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується наявністю спирту етилового в кількості в крові трупа 1,87% о, в сечі - 3,17% о. Відносно живої людини дана концентрація спирту етилового може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння (а.с.45-47).

Із Протоколу пред`явлення трупа для впізнання від 04 квітня 2016 року вбачається, що в пред`явленому трупі ОСОБА_5 , впізнала труп ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за зовнішнім виглядом, за наявними на тілі татуіровками (а.с.50).

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 06 серпня 2016 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії свідок ОСОБА_7 докладно розповів та показав обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: підозрюваний ОСОБА_7 вказав на кафе «Рандеву», де вони розпивали спиртні напої. ОСОБА_7 вказав на стіл в кафе «Рандеву», за яким він разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 розпивали спиртні напої. ОСОБА_7 вказав на тротуарну доріжку, з правого боку кафе «Рандеву», яка веде на зупинку громадського транспорту «Автовокзал». ОСОБА_7 вказав на магазин, який в той час мав назву « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». ОСОБА_7 на статисті вказав, як він наніс один прямий удар кулаком правої руки в підборіддя ОСОБА_11 (пояснивши при цьому, що удар наніс на відстані витягнутої руки). ОСОБА_7 вказав, як ОСОБА_11 упав на тротуар та в якому положенні лежав (руки та ноги витягнуті вздовж тіла) (а.с.66-71).

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 06 серпня 2016 року з участю підозрюваного ОСОБА_7 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих та статиста.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України « До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 06 серпня 2016 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Із Висновку судово-медичної експертизи № 41 від 27 вересня 2016 року вбачається, що « на підставі вивчення описової частини Висновку експерта № 187 від 04 квітня 2016 року за фактом судово-медичного дослідження трупу ОСОБА_11 та вивчення наданого Протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , проведеного 06 серпня 20 16 року приходжу до наступних висновків: не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень - а саме пошкоджень губ, забитої рани голови, повторної травматизації мозку у потерпілого ОСОБА_11 - при механізмі, на який вказав ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту, а саме нанесенні удару в область обличчя з наступним падінням потерпілого на асфальтове покриття дороги. Судячи по характеру ушкодження між спричиненням ушкоджень на обличчі та настанням смерті пройшов проміжок часу, який може рахуватися кількома годинами. Клінічна картина черепно-мозкової травми допускає наявність так званого „світлого проміжку часу", протягом якого потерпілий здатен здійснювати любі самостійні дії. Цій промежок часу сугубо індивідуальний». (а.с.72).

Із Висновку судово-медичної експертизи № 481 від 27 вересня 2016 року вбачається, що « на підставі судово-медичного дослідження наданих медичних документів на ім`я ОСОБА_11 приходжу до наступних висновків: в лікувальному закладі у ОСОБА_11 була виявлена закрита черепно-мозкова травма: садна на шкірі носу та верхньої губи, крововиливи повік очей, закритий перелом кісток носу зі зміщенням, забій головного мозку 1-2-го ступеню зі стисненням пластинчатими субдуральними гематомами правої лобно-скронево-тім`яної області та лівої лобно-тім`яної області, травматичний субарахноїдальний крововилив. Дана травма утворилась від не менш, як одного ударного впливу тупого предмету, можливо, у зазначений у медичних документах час та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечна для життя. Враховуючи локалізацію ушкоджень, вважаю, що можливість утворення даної травми внаслідок самостійного падіння із положення стоячи та ударі о тупий предмет маловірогідна» (а.с.73-74).

Із Висновку комісійної судово-медичної експертизи № 112 від 11 жовтня 2016 року вбачається, що «причиною смерті ОСОБА_11 явилась закрита черепно-мозкова травма з забійною раною тім`яної області зліва, забоєм м`яких тканин волосистої частини голови, крововиливами в білу речовину головного мозку великих півкуль, в стовбур головного мозку, крововиливами під тверду мозкову оболонку на фоні перенесеної 28 лютого 2016 року закритої черепно-мозкової травми з закритим переломом кісток носу, синцями на повіках обох очей, саднами носа та верхньої губи, крововиливами під тверду мозкову оболонку в проекції півкуль із заходженням по ходу серпа, крововиливами під м`яку мозкову оболонку, забоєм головного мозку 1-2 ступеню. Закрита черепно-мозкова травма від 03 квітня 2016 року ускладнилась набряком речовини та оболонок головного мозку. Виявлені при експертизі трупа ОСОБА_11 закрита черепно-мозкова травма: забійна рана тім`яної області зліва, забій м`яких тканин волосистої частини голови, крововилив в білу речовину головного мозку великих півкуль, в стовбур головного мозку, крововилив під тверду мозкову оболонку утворились від дії тупих предметів, незадовго до настання смерті та, згідно п.2.1.3г «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя; вищезазначені тілесні ушкодження полягають в причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 ; забійна рана на шкірі нижньої губи зліва, крововиливи під слизову оболонку верхньої губи в центрі та нижньої губи на всьому протязі, садна тильної поверхні лівої кисті утворились від дії тупих предметів, в той же строк та, згідно п.2.3.2б вищезазначених правил, мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Окрім того при експертизі його трупа виявлені віддалені наслідки, перенесеної 28 лютого 2016 року черепно-мозкової травми з закритим переломом кісток носу, синцями на повіках обох очей, саднами носа та верхньої губи, крововиливами під тверду мозкову оболонку в проекції півкуль із заходженням по ходу серпа, крововиливами під м`яку мозкову оболонку, забоєм головного мозку 1-2 ступеню, яка утворилась від дії тупих предметів, має давність, згідно результатів гістологічного дослідження, не менш 2-х тижнів, що могло мати місце 28 лютого 2016 року, не полягає в причинному зв`язку з настанням смерті та, згідно п.2.2.1в вищезазначених правил, має ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (більш як 21 день). Забійна рана на шкірі нижньої губи зліва, крововиливи під слизову оболонку верхньої губи в центрі та нижньої губи на всьому протязі могли утворитись від одного удару тупим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею, якою могла бути кисть руки, стиснута в кулак, при цьому ОСОБА_11 міг знаходитись в любому положенні, за умови, що в момент їх спричинення він був звернутий передньою поверхнею обличчя до джерела травмуючої сили. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень в області обличчя та тім`яної області зліва, виявлених при експертизі трупа ОСОБА_11 , комісія не виключає можливості утворення тілесних ушкоджень, за механізмом, вказаним свідком ОСОБА_7 в ході Протоколу допиту від 06 серпня 2016 року. Тілесні ушкодження, виявлені при експертизі ОСОБА_11 у вигляді забійної рани тім`яної області зліва, забою м`яких тканин волосистої частини голови, крововиливів в білу речовину головного мозку великих півкуль, в стовбур головного мозку, крововиливів під тверду мозкову оболонку утворились в достатньо короткий проміжок часу, тому судити про послідовність їх утворення не є можливим. Можливість утворення виявленої у ОСОБА_11 черепно-мозкової травми при падінні з висоти власного зросту, як з наданням тілу попереднього прискорення (внаслідок удару в обличчя) так і без нього, з наступним падінням на спину та ударом потиличною областю голови об тупий предмет, не виключається. Утворення вищезазначеної закритої черепно-мозкової травми внаслідок одного удару в обличчя (в підборіддя) виключається. Враховуючи локалізацію крововиливів в стовбур головного мозку, де знаходяться життєво важливі дихальний та судинний центри, комісія вважає, що після утворення вказаної черепно-мозкової травми достатньо швидко настала втрата свідомості та смерть, тому навіть при наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги ОСОБА_11 не міг лишитися жити (а.с.75-84).

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 грудня 2016 року вбачається, що ОСОБА_15 заявив, що впізнає хлопця на фотознімку за № 1, який був серед хлопців, котрі між собою сварились приблизно о 18-19 годині 00 хвилин, а після розійшлись у різних напрямках, але стверджувати не буде так, як пройшло багато часу. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 грудня 2016 року вбачається, що на фото № 1 зображено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.85-87).

Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 грудня 2016 року вбачається, що ОСОБА_15 заявив, що впізнає хлопця на фотознімку за № 2, який був серед хлопців, котрі вживали спиртні напої, а після сварились в період часу з 18 години 00 хвилин до 19 годині 00 хвилин, а після розійшлись у різних напрямках, але стверджувати не буде так, як пройшло багато часу. Згідно Довідки до Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 грудня 2016 року вбачається, що на фото № 2 зображено ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.88-90).

Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 24 грудня 2016 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії підозрюваний ОСОБА_7 докладно розповів та показав обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме: підозрюваний ОСОБА_7 вказав на кафе «Рандеву», де він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вживав спиртні напої. Підозрюваний ОСОБА_7 вказав на магазин «Остановочка», куди він разом з ОСОБА_11 пішов для придбання продуктів, але магазин був на той час зачинено. ОСОБА_7 вказав на будівельний магазин, на якому раніше була вивіска з надписом «Вікна та двері», де він разом з ОСОБА_11 вживав спиртні напої. ОСОБА_7 вказав, як він правою рукою завдав одного удару ОСОБА_11 в область підборіддя та роту. ОСОБА_7 вказав, як ОСОБА_11 впав на спину після нанесеного удару (а.с.92-97).

У відповідності до вимог ст. 94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 24 грудня 2016 року з участю підозрюваного ОСОБА_7 був проведений з додержанням вимог ст. 223, 240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих та статиста.

Окрім того, у відповідності до ч. 3 ст. 240 КПК України « До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обґрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 24 грудня 2016 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України.

Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.

Із Висновку додаткової судово-медичної експертизи № 61 від 26 грудня 2016 року вбачається, що «судово-медична експертиза не виключає можливості утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 при механізмі, на який вказав ОСОБА_7 під час проведення 24 грудня 2016 року слідчого експерименту а саме нанесення удару в обличчя ОСОБА_11 з послідуючим його падінням. Судячи з динаміки розвитку трупних явищ, встановлених при огляді трупу на місці знаходження та при дослідженні його у морзі вважаю, що смерть ОСОБА_11 могла наступити за 3-5 годин до моменту огляду трупу на місці знаходження» (а.с.98).

Таким чином, суд приходить до обгрунтованого переконання, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно механізму нанесення удару загиблому ОСОБА_11 з послідуючим його падінням цілком підтверджені об`єктивними доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Із Висновку амбулаторної Судово-психіатричної експертизи № 1382 від 26 грудня 2016 року вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є психічно здоровим, виявляє акцентуацію особистості за нестійким типом, ускладнену психічними та поведінковими розладами внаслідок споживання алкоголю. В період вчинення інкрімініруємого діяння за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Вчинив кримінальне правопорушення у стані простого алкогольного сп`яніння. В період вчинення інкрімініруємого кримінального правопорушення ОСОБА_7 не знаходився у тимчасово-хворобливому стані (пат. аффект, пат. сп`яніння, реакція «короткого замикання», сутінковий розлад свідомості), за психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повністю усвідомлює свої дії та керує ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 не потребує (а.с.99-103).

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_7 , вірно кваліфіковано за ст. 119 ч. 1 КК України, тобто вбивство, вчинене через необережність.

При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до злочинів середньої тяжкості, характер, ступінь його суспільної небезпеки, ступінь негативної майнової шкоди і наслідків для потерпілого, дані про особу обвинуваченого.

Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».

п.2 «Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом… менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини,неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».

Суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає ті обставини, що ОСОБА_7 щиросердно розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_7 є осудним, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але судимість знята у встановленому законом порядку, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, задовільно характеризується за місцем мешкання, особу винного, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - необережно причинив смерть ОСОБА_11 , а у відповідності до ст. 3 Конституції України «Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до вимог п.29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» «Вирішуючи цивільний позов у кримінальній справі про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я потерпілого (витрат на лікування, посилене харчування, протезування, сторонній догляд, поховання тощо), суди повинні керуватися відповідним цивільним законодавством і виходити з роз`яснень із цих питань, які містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» з наступними змінами.

Вирішуючи питання стосовно цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 в частині стягнення матеріальної шкоди, суд вважає, що він підлягає повному задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст. 1166 ЦК України « Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала».

У відповідності до ст. 1166 ЦК України - Для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; Шкода полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється правом, а майнова шкода - у зменшенні майнової сфери потерпілого, що в свою чергу тягне за собою негативні майнові наслідки для правопорушника. б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, є обов`язковою підставою деліктної відповідальності. в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, є обов`язковою підставою деліктної відповідальності. г) вина.

В судовому засіданні встановлено, що 02 квітня 2016 року обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, а саме вбивство, вчинене через необережність, що заподіяло смерть потерпілого ОСОБА_11 , який є сином потерпілої ОСОБА_5 .

В судовому засіданні встановлено, що потерпілій ОСОБА_5 спричинено матеріальну шкоду, пов`язану з похованням її загиблого сина ОСОБА_11 , у розмірі 28990,00 грн.: витрати на придбання предметів обряду похорон 7420 грн., вартість поминального обіду 5250 грн., вартість надгробного пам`ятника 16320 грн., яка потерпілою документально підтверджена (а.с.24-28,142), а оскільки вказана матеріальна шкода знаходиться у прямому причинному зв`язку з протиправними діями обвинуваченого, то суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_5 слід стягнути у відшкодування матеріальної шкоди 28990,00 грн., задовольнивши її позовні вимоги в цій частині.

У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України «Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини…».

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначено, „ що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до діючого законодавства моральна шкода може полягати, зокрема:... в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача та вина.

Обов`язковою підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою особи.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру враховуються вимоги розумності і справедливості.

Оскільки 02 квітня 2016 року обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, а саме: вбивство, вчинене через необережність, що заподіяло смерть потерпілого ОСОБА_11 , який є сином потерпілої ОСОБА_5 , а у відповідності до ст. 3 Конституції України « Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, то суд вважає, що спричинення моральної шкоди потерпілому мало місце.

Вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення потягло за собою сильні переживання та страждання, потерпілої ОСОБА_5 душевний біль, відчуття горя, яке спричинив їй ОСОБА_7 , не залишає її не на хвилину. Через злочині дії ОСОБА_7 , вона лишилася спокійного сну, не має відповідного відпочинку і це підриває її здоров`я. Завдану їй моральну шкоду вона оцінює в 500000 грн., яку має виплатити їй обвинувачений. Це дозволить їй звернутися за допомогою до психологів, у відповідні оздоровчі заклади, щоб пройти душевну реабілітацію.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення вбивство, вчинене через необережність, суд приходить до висновку, що позовні вимоги потерпілої в частині відшкодуванні їй моральної шкоди підлягають задоволенню частково і стягненню моральної шкоди у розмірі 100000 грн. на її користь з обвинуваченого ОСОБА_7 , що на думку суду, буде відповідати перенесеним потерпілою моральним стражданням і переживанням. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 частково визнав позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди.

Що стосується відшкодування витрат у розмірі 2000 гривень, понесених ОСОБА_5 на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються з витрат на правову допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 120 КПК України передбачено, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач.

У відповідності до положеннями статті 124 КПК України передбачений розподіл процесуальних витрат в разі ухвалення обвинувального вироку. Відповідно до положень цієї норми Закону у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені витрати.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 84 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

За ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи належать витрати на правову допомогу.

У відповідності до п.47 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»

- Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/ 2013).

Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-У1 «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом ( стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-У1 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору ( статті 12, 42, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-У1 «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»

Так, Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-IY «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлений граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах та зазначено, що розмір компенсації витрат не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також данні щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.

Із Квитанції № 42 від 13 вересня 2016 року вбачається, що адвокат ОСОБА_6 , прийняла від ОСОБА_5 , гонорар у розмірі 2000 грн., за надання правової допомоги, як потерпілій у кримінальному правопорушенні (а.с.29).

Оскільки, ОСОБА_5 документально підтверджені понесені нею витрати на правову допомогу у сумі 2000,00 грн., а саме надано суду Квитанцію № 42 від 13 вересня 2016 року, з якої вбачається, що ОСОБА_5 сплачено адвокату ОСОБА_6 за надання юридичної допомоги 2000,00 грн. (а.с. 29), тобто вказані витрати документально підтверджені і тому сума 2000,00 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 .
Речові докази по справі: вилучені поліетиленовий мішок, змиви крові, які залучені до матеріалів кримінального провадження № 0000842 від 03 квітня 2016 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 05 квітня 2016 року, що зберігається в камері речових доказів Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області за Квитанцією № 141 від 05 квітня 2016 року - після набуття вироком чинності у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК України знищити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_9 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 119 ч. 1 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у виді позбавлення волі на строк чотири роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчий установі.

Початок строку відбуття покарання у виді позбавлення волі засудженому ОСОБА_16 обчислювати з моменту його затримання та реального виконання покарання у виді позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження в порядку передбаченому ст. ст. 131, 176 КПК України не застосовувався та не обирався.

Виконання вироку в частині затримання ОСОБА_9 і етапування його для відбування ним покарання у виді позбавлення волі до Державної установи «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» Південно-східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції доручити працівникам Слов`янського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Донецькій області.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майдан Слов`янського району Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 28990,00 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто) гривень, у рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 (сто тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Майдан Слов`янського району Донецької області, РНОКПП: НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , витрати на правову допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Речові докази по справі: вилучені поліетиленовий мішок, змиви крові, які залучені до матеріалів кримінального провадження № 0000842 від 03 квітня 2016 року у якості речових доказів на підставі Постанови слідчого від 05 квітня 2016 року, що зберігається в камері речових доказів Слов`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області за Квитанцією № 141 від 05 квітня 2016 року - у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України знищити.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий: суддя

Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .