АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представників Київської міської ради ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні №0000385 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000385 відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст. 197-1; ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 197-1; ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 366 КК України; ОСОБА_12 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 197-1; ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 197-1; ч.5 ст. 191 КК України; та ОСОБА_13 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст. 197-1; ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 197-1; ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 366 КК України, повернуто прокурору Генеральної прокуратури України.

На обґрунтування прийнятого рішення, суд зазначив, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки в порушення п. 5, ч.2 ст. 291 КПК України, викладені в обвинувальному акті обставини кримінального правопорушення фактично є тотожними викладеному формулюванню обвинувачення, має місце неузгодженість формулювання обвинувачення з викладеними фактичними обставинами кримінального правопорушення, а також, в порушення вимог п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті відсутні відомості про обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , що протирічить вимогам кримінального процесуального закону та суперечить положенням п. а ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду від 25.01.2017 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000385 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
На обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , який надійшов до суду для розгляду, відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а відтак вважає оскаржувану ухвалу суду незаконною, яка підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

При цьому вказує, що під час складання обвинувального акту, після формулювання обвинувачення та правової кваліфікації кримінальних правопорушень, вчинених ОСОБА_6 , було допущено технічну помилку, внаслідок якої зазначено про не встановлення обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання для ОСОБА_13 замість ОСОБА_6 , а також під час перерахування на а.с. 13-14 та а.с. 41 поданих ОСОБА_6 декларацій та розрахунків ідентичних між собою, допущено різну нумерацію.

Прокурор вважає, що допущені в обвинувальному акті технічні помилки, нумерація документів ніяким чином не впливає на права обвинувачених, на розуміння змісту обвинувачення, про що свідчить факт відсутності заяв з боку обвинувачених про порушення таких прав, а інші зазначені в оскаржуваному рішенні недоліки обвинувального акту стосуються оцінки судом кваліфікації дій обвинувачених та доказів, що не передбачено на цій стадії кримінального провадження, а отже не можуть бути підставами для повернення обвинувального акту.

На подану прокурором апеляційну скаргу, адвокат ОСОБА_14 , яка діє в інтересах ОСОБА_12 подала свої заперечення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, який просив її задовольнити, скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 25.01.2017 рокута призначити новий розгляд в суді першої інстанції; думку представників КМДА, які підтримали доводи апеляційної скарги прокурора; пояснення захисників та обвинуваченого ОСОБА_6 , які заперечували проти апеляційної скарги прокурора і просили ухвалу суду про повернення прокурору обвинувального акта у даному кримінальному провадженні залишити без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження №0000385та доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

За змістом положень ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Перелік вимог кримінального процесуального закону щодо складання обвинувального акту, регламентується ст. 291 КПК України і цей перелік вимог є вичерпним.

Ухвалюючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд послався на такі встановлені у підготовчому засіданні обставини, як невідповідність цього обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, оскільки викладені в обвинувальному акті обставини кримінального правопорушення фактично є тотожними викладеному формулюванню обвинувачення, тобто має місце неузгодженість формулювання обвинувачення з викладеними фактичними обставинами кримінального правопорушення, що протирічить вимогам кримінального процесуального закону та суперечить положенням п. а ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права особи, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення бути негайно і детально поінформованою зрозумілою для неї мовою про характер і причини висунутого обвинувачення.

Також суд зазначив, що в порушення вимог п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті відсутні відомості про обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 .

Перевіривши підстави, з яких суд повернув прокурору обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України є необгрунтованим, оскільки як вбачається зі змісту вказаного обвинувального акта, слідчий дійшов висновку, що в ході досудового розслідування були встановлені фактичні обставини, які дають підстави звинувачувати ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст. 197-1; ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 197-1; ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 366 КК України; ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 197-1; ч.3 ст. 28, ч.4 ст. 197-1; ч.5 ст. 191 КК України і ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.2 ст. 197-1; ч.3
ст. 28, ч.4 ст. 197-1; ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 28, ч.2 ст. 366 КК України та наводить обставини, за яких ці кримінальні правопорушення були вчиненні.

За змістом п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Отже, рішення про повернення обвинувального акту прокурору може бути прийнято лише в разі, якщо при його складанні були допущені порушення вимог ст. 291 КПК України, проте таких порушень в оскаржуваній ухвалі суд не зазначив, а його посилання на неузгодженість формулювання обвинувачення з викладеними фактичними обставинами кримінального правопорушення є безпідставними, оскільки викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення є конкретним та зрозумілим, При цьому, слідчий з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінальних правопорушень, які вважав встановленими, правову кваліфікацію цих правопорушень з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення та виконав інші вимоги, передбачені статтею 291 КПК України

Посилання суду на порушення вимог п. 6 ч.2 ст. 291 КПК України через відсутністьв обвинувальному акті відомостей про обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ,як на підставу повернення прокурору обвинувального акта, також не грунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства, оскільки цих обставин не було встановлено під час досудового розслідування, про що і було відображено в обвинувальному акті, а зазначене прізвище обвинуваченого ОСОБА_13 замість ОСОБА_6 є лише технічною помилкою.

Решта зазначених в оскаржуваній ухвалі підстав для повернення обвинувального акта прокурору, а саме, що при формулюванні обвинувачення не вказаний спосіб вчинення умисного діяння, не мотивовані всі ознаки організованої групи, що формулювання обвинувачення відносно обвинувачених не відповідає вимогам диспозиції ст. 366 та диспозиції ч.2 і ч.4 ст. 197-1 КК України, колегія суддів вважає такими, що не відповідають змісту формулювання обвинувачення викладеному в обвинувальному акті та порушують принцип диспозитивності, згідно якого, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його компетенції.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000385 відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вимогам кримінального процесуального Кодексу України, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і не грунтуються на вимогах закону, а оскільки про вказані обставини обґрунтовано зазначив прокурор у своїй апеляційній скарзі, його апеляційні вимоги про скасування ухвали підготовчого судового засідання та призначення нового розгляду в суді першої інстанції підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акта прокурору, не можна вважати законним та обґрунтованим і з цих підстав воно підлягає скасуванню, з направленням даного кримінального провадження на новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 25 січня 2017 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні за №0000385 відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 скасувати та призначити новий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: ______________ _______________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3