Ухвала
іменем україни

11 липня 2017 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 ,
за участю секретаря
судового засідання
засудженого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 30001166 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_3 на вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 27 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 19 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и в:
За вказаним вироком, залишеним без зміни апеляційним судом,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Москви Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 20 квітня 2011 року Ленінським районним судом м. Полтави за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307; ч. 2 ст. 309 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна, звільненого 14 липня 2014 року на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році»,
засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Вирішено питання про процесуальні витрати і речові докази.
За вироком суду ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
23 жовтня 2015 року близько 23.30 год. засуджений у квартирі АДРЕСА_2 під час сварки з ОСОБА_6 умисно завдав їй розкладним ножем трьох ударів в область тулуба та кінцівок. У результаті вказаних дій потерпілій спричинено тяжких тілесних ушкоджень у виді колото-різаних поранень правого стегна та грудної клітини з ушкодженням стегнової артерії та легені, що ускладнилися гострою крововтратою і призвели до смерті ОСОБА_6 на місці події.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_3 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування судових рішень і призначення нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції. При цьому не погоджується з кваліфікацією своїх дій за ст. 115 КК України, стверджуючи, що не мав умислу на позбавлення потерпілої життя, а діяв з метою самозахисту від її насильницьких дій, які вважав загрозою для свого життя і здоров`я. По суті заперечує факт заподіяння ним ОСОБА_6 ножового поранення грудної клітини і стверджує, що суд не дав належної оцінки та неточно виклав у вироку показання свідків лікарів швидкої медичної допомоги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про відсутність у потерпілої рани на грудях на час їх прибуття на місце події. Звертає увагу на відсутність технічного запису судового засідання у місцевому суді за 14 січня 2016 року, коли, за твердженням засудженого, потерпіла ОСОБА_9 дала свідчення, відмінні від даних у подальшому та покладених в основу вироку. Як на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону посилається на безпідставне відхилення судом його клопотань про призначення додаткових експертиз та на незазначення у вироку мотиву злочину. Апеляційний суд, на думку ОСОБА_3 , не здійснив належної перевірки аналогічних доводів, викладених в апеляційних скаргах його і захисника на вирок, і помилку місцевого суду не виправив.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисника на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, який просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Керуючись статтями 433, 436 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_3 задовольнити.
Вирок Ленінського районного суду м. Полтави від 27 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 19 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_3 скасувати і призначити новий розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_10