Номер провадження: 11-сс/785/707/17
Номер справи місцевого суду: 521/5533/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.05.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора

адвоката - ОСОБА_6 ,

заявника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.04.2017 року про арешт майна,

встановила:
Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.04.2017 року клопотання слідчого про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за № 00002862 від 17.12.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 290 КК України задоволено і накладено арешт на автомобіль марки «БМВ-525», державний номер НОМЕР_1 , на який скасована державна реєстрація, а також виявлено ознаки підроблення номерів агрегату.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 вказує, що ухвала слідчого судді необґрунтована і незаконна, оскільки предметом злочину є ідентифікаційний номер, номер двигуна, шасі або кузова, номерна панель з ідентифікаційним номером транспортного засобу, а сам автомобіль не є, на думку адвоката, предметом злочину, арешт накладено всупереч вимогам ч. 2 ст. 170 КПК України, у зв`язку з чим вважає, що накладенням арешту на автомобіль в цілому порушує права власника. До даного часу власником автомобіля значиться ОСОБА_8 , однак ОСОБА_7 придбав цей автомобіль у неї без переоформлення прав на автомобіль у встановленому порядку і накладення арешту на автомобіль порушує саме його права. Слідчим і слідчим суддею не взято до уваги, що цей автомобіль зареєстрований в Єдиному державному реєстрі МВС, на нього видано свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 від 26.02.2014 року. Слідчим порушено передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України строк звернення із клопотанням до суду. Крім того, адвокат, посилаючись на ч. 3 ст. 395 КПК України, вказує на своєчасну подачу апеляційної скарги, оскільки копія оскаржуваної ухвали була отримана захисником лише 28.04.2017 року. Просить ухвалу слідчого судді скасувати і зняти накладений на майно арешт.

Вислухавши доповідача, заявника і його представника, які підтримали апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги має бути відмовлено з наступних підстав.

Згідно ст. 170 ч.ч. 1-4 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

3. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

4. У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках,передбачених Кримінальним кодексом України.

Апеляційний суд вважає, що, згідно вимог ст. 171 КПК України, в клопотанні прокурора зазначено підстави та мету, передбачені ст. 170 КПК України, а також обґрунтування необхідності арешту майна.

Зокрема, в клопотанні слідчого зазначено, що відповідно до експертного висновку від 27.02.2017 року на вилученому у ОСОБА_7 автомобілі виявлено , що маркування ідентифікаційного номеру кузова піддавалось зміні в поза заводських умовах, даний автомобіль визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню постановою слідчого від 27.02.2017 року.

В ході досудового розслідування вказаний автомобіль вилучений як предмет кримінального правопорушення, пов`язаного в тому числі і з незаконним обігом, а незастосування арешту може дійсно призвести до втрати чи пошкодження вилученого майна та перешкодити розслідуванню кримінального провадження.

Метою арешту майна в клопотанні прокурора зазначено виявлення незаконної діяльності з підроблення офіційних документів, які можуть бути засобами для викриття осіб, винних у вчиненні кримінального правопорушення, та предметами злочину, необхідність збереження предметів, які використані, як засоби, знаряддя та містять сліди незаконної діяльності, встановлення інших обставин, які мають суттєве значення для повного, об`єктивного і всебічного розслідування.

Таким чином, в клопотанні прокурора обґрунтовано зазначено, що зібрані матеріали досудового розслідування вказують на те, що вилучене в ході огляду майно автомобіль, документи і ключі можуть мати доказове значення по вказаному кримінальному провадженню.
Також в ухвалі слідчого судді встановлена можливість використання вилученого майна, як речового доказу в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за ознаками ст. 290 КК України.
Апеляційний суд вважає, що в ухвалі слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що органами досудового розслідування доведено, що вилучене майно може бути використано, як доказ вчинення кримінального правопорушення, вилучене майно може бути речовим доказом кримінального правопорушення. В оскаржуваній ухвалі слідчого судді була обґрунтовано зазначена наявність правових підстав для арешту майна, передбачених ст. 170 ч.ч.1-4 КПК України.

З наведених підстав доводи апеляційної скарги про те, що прокурор в порушення вимог законодавства не довів необхідність арешту, наявність ризиків, а також належність майна до предмету, засобу чи знаряддя інкримінованого кримінального правопорушення, не можуть бути прийняті до уваги.
Також колегія суддів не може погодитись із посиланнями в апеляційній скарзі на порушення слідчим суддею вимог ч.ч. 2,3 ст. 173 КПК України, а саме порушення прав власника майна ОСОБА_7 при вилученні та арешті майна, оскільки при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя врахував обставини інкримінованого кримінального правопорушення, доведеність правових підстав для арешту майна, що виправдовують ступінь втручання в права власників майна. Окрім того, за поясненнями ОСОБА_7 автомобіль, який зареєстрований на ім`я ОСОБА_8 , він придбав у неї і свого права на нього належним чином на даний час не оформив.

Доводи захисника про те, що клопотання слідчого про арешт майна подано в порушення строку, передбаченого ст. 171 ч. 5 КПК України, підтвердження не знайшли, оскільки слідчий звернувся із таким клопотанням до слідчого судді після отримання висновку судової експертизи щодо підроблення номерів агрегату автомобіля.
Твердження апеляції про те, що вилучений автомобіль не є речовим доказом у кримінальному провадженні, спростовуються копією постанови слідчого від 27.02.2017 року про визнання вилученого автомобіля речовим доказом.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки її доводи підтвердження не знайшли, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування не встановлено.
Керуючись ст.ст. 405,407,409, 419,422 КПК України,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.04.2017 року про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 00002862 від 17.12.2016 року, залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3