Справа № 527/2589/16-к
провадження № 1-кс/527/643/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2016 року слідчий суддя - суддя Глобинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Глобинського районного суду Полтавської області клопотання слідчого Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинського відділу Кобеляцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами кримінального провадження №000539 від 22.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
До суду надійшло клопотання слідчого Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження № 000539, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
Слідчий прохає накласти арешт на майно - автомобіль марки ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , шляхом заборони власнику користуватися ним в строк 2 місяці (із вилученням автомобіля на майданчик зберігання речових доказів Глобинського ВП), та шляхом заборони відчуження автомобіля власником чи іншим особами до завершення досудового розслідування.

Мотивував наступним. У вересні 2015 року в м. Глобине Полтавської області, ОСОБА_6 , шахрайським шляхом заволодів автомобілем ВАЗ 2121 (Нива) державний номерний знак НОМЕР_4 , що належав покійному чоловіку ОСОБА_7 - ОСОБА_8 .

22.07.2016 року відомості по вказаному факту занесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000539 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , показала, що в липні 2014 року після смерті чоловіка ОСОБА_8 , вирішила продати автомобіль ВАЗ 2121 (Нива) д/н НОМЕР_4 , що належав покійному чоловіку. Під час продажу до ОСОБА_7 звернувся ОСОБА_6 та запропонував придбати даний автомобіль. Потерпіла погодилась. У вересні 2015 року автомобіль ВАЗ 2121 (Нива) д/н НОМЕР_4 ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_9 пригнали до ОСОБА_10 на ремонт. Через декілька днів ОСОБА_7 , змінила думку про продаж авто, та звернулася до ОСОБА_9 , щоб той повернув назад автомобіль, але останній відмовив їй в цьому та пояснив що автомобіль було викрадено. ОСОБА_7 кошти за автомобіль від ОСОБА_9 не отримувала.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , показав, що в липні 2014 року до нього звернулася ОСОБА_7 , з проханням допомогти їй оформити спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме, будинок та автомобіль ВАЗ 2121 (Нива). Оформити спадкові права на автомобіль ОСОБА_11 , так і не зміг, у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 забрала документи на авто, та відмовилася від його допомоги.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , показав, що в 2015 році до нього звернувся ОСОБА_9 з проханням відремонтувати автомобіль ВАЗ 2121 (Нива), який належить ОСОБА_7 .. Через декілька днів, після того як останні залишили автомобіль на ремонт, по закінченню ремонтних робіт, ОСОБА_9 забрав вище вказане авто.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , показав, що у вересні 2015 року він приїхав до ОСОБА_9 , щоб забрати борг у сумі 10000 грн. Але ОСОБА_9 запропонував замість боргу віддати автомобіль ВАЗ 2121 (Нива) без належних документів та номерних знаків. ОСОБА_5 погодився та забрав дане авто.
Згідно технічного паспорта від 19.04.1989 року, серія НОМЕР_5 , власником автомобіля ВАЗ 2121, д/н НОМЕР_6 , двигун № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 є ОСОБА_8 .
21.11.2015 року згідно заяви №76992552 було проведено перереєстрацію ТЗ на нового власника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та замінено д/н на НОМЕР_1 .
Є достатні підстави вважати, що вказаний автомобіль, а саме автомобіль ВАЗ 2121, д/н НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , є об`єктом та предметом зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України.
У ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно з метою позбавлення ОСОБА_5 та інших осіб можливості використовувати вказане майно, розпоряджатись ним будь-яким чином. Не застосування вказаних заходів може привести до зникнення, втрати відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримував, посилаючись на підстави та обставини, зазначені в ньому.

Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.
Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Ч.3 цієї ж статті встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
В ч.1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
За змістом ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування , передачі майна.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Слідчим суддею встановлено, що згідно технічного паспорта від 19.04.1989 року серія АЯ №981009 власником автомобіля ВАЗ 2121, д/н НОМЕР_6 двигун № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 є ОСОБА_8 .
21.11.2015 року згідно заяви №76992552 було проведено перереєстрацію ТЗ на нового власника, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та замінено д/н на НОМЕР_1 .
У кримінальному провадженні є достатньо доказів, які вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Вищевказаний транспортний засіб є засобом вчинення кримінального правопорушення, речовим доказом у справі, тобто відповідає критерію, зазначеному в ч.1 ст. 98 КПК України та підлягатиме дослідженню в рамках кримінального провадження, а тому незастосування арешту може призвести до його приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, відчуження.
З огляду на викладене, вказане клопотання підлягає задоволенню, проте, частково. Суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна (без вилучення та поміщення його на майданчик зберігання речових доказів Глобинського ВП), виходячи з презумпції законності володіння майном, доки не доведено протилежне. Крім цього, суд не визначає строк арешту, оскільки питання про скасування арешту вирішується при ухваленні судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, а в інших випадках власник майна має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 372 КПК України, -
УХВАЛИЛА:
Клопотання слідчого Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на автомобіль марки ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , шляхом заборони власнику користуватися ним та шляхом заборони відчуження автомобіля власником чи іншими особами згідно його довіреності.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Копію ухвали направити прокурору, слідчому, ОСОБА_12 , іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя суддя Глобинського
районного суду Полтавської області ОСОБА_1