печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2017 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 , що діє в інтересах ОСОБА_5 про зміну відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу, обраного в межах кримінального провадження №0007953,-

ВСТАНОВИВ:
Захисник - адвокат ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст. 201 КПК України, звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про зміну запобіжного заходу щодо підозрюваного - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 146 КК України з тримання під вартою на інший запобіжний захід, що не пов`язаний із ізоляцією від суспільства, особисте зобов`язання, особисту поруку або домашній арешт, при необхідності, з покладенням на підозрюваного певних обов`язків, що передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Зазначене клопотання вмотивовано наступним.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007953 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 146 КК України.

Строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні продовжено 19.05.2017 року до дев`яти місяців, а саме до 24.12.2017 р.

На підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28.03.2017 р. ОСОБА_5 затриманий 30.03.2017 р.

31.03.2017 р. слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.05.2017 р.

22.05.2017 р. строк тримання під вартою ОСОБА_6 продовжено до 21.06.2017р., а 19.06.2017 р. цей строк продовжено до 17.08.2017р.

Захисником звернуто увагу на повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що датоване 24.03.2017 р. та його вади.

Так, з повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у незаконному позбавленні волі людини, вчиненому організованою групою за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України. Разом із тим, в повідомленні зазначається, що ОСОБА_5 та інші особи зорганізувалися у стійке об`єднання, з умислом та планом, відомим усім учасникам групи, направленим на незаконне позбавлення волі людей, за грошову винагороду, отриману від їх близьких родичів, шляхом обману та зловживання довірою, під виглядом надання їм допомоги, у так званому центрі реабілітації наркозалежних, що діє під прикриттям «Релігійна громада Української православної церкви Чернігівської єпархії парафії на честь ікони Божої Матері «Семистрільна», протягом тривалого часу, 2016 - 2017 р.р., переслідуючи корисливиий мотив, незаконно позбавляли волі людей та поза їх волею поміщали у місце примусового утримання, яке вони не мали змоги вільно залишити, оскільки знаходились під постійним наглядом групи наглядачів, де їм також умисно та систематично завдавали сильного фізичного болю шляхом нанесення побоїв, мучення, насильницьких дій з метою залякування, примушення потерпілих на вчинення дій, що суперечили їх волі.

В повідомленні про підозру безпосередня роль ОСОБА_5 визначена так, що він, входячи до складу «мобільних груп», за вказівкою організатора, приймав участь в незаконному позбавленні волі осіб та їх поміщенні до реабілітаційного центру «Косачівка», який діє під прикриттям «Релігійна громада Української православної церкви Чернігівської єпархії парафії на честь ікони Божої Матері «Семистрільна», за що отримував грошову винагороду.

Повідомлення про підозру базується на показах потерпілого ОСОБА_7 , з яких не вбачається вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 , в тому числі з корисливих мотивів, організованою групою. Крім того, в повідомленні ОСОБА_5 про підозру від 24.03.2017 р. фігурує кваліфікуюча ознака вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, що виключає одночасну кваліфікацію дій за ознакою вчинення кримінального правопорушення організованою групою.

Жодної інформації про застосування тортур, фізичного насильства та т.п. дій ОСОБА_5 органом досудового розслідування не надано.

Захисник також наполягає на тому, що повідомлення ОСОБА_5 про підозру є суперечливим за своїм змістом, оскільки з тексту підозри вбачається, що ОСОБА_5 переслідував корисний мотив, а замовниками позбавлення волі осіб були їх родичі, які за це сплачували грошову винагороду, але жодній особі, що,буцімто, замовила позбавлення свого родича волі, у кримінальному провадженні не повідомлено про підозру, не дивлячись на те, що дії замовників позбавлення волі людей однозначно є кримінальними.

До того ж, очевидно, що особи, направляючи своїх родичів до реабілітаційного центру та знаючи про фізичне насильство і тортури над ними в цьому центрі, не сплачували би за це грошову винагороду працівникам центру, за виключенням випадків переслідування злочинних намірів, факти про що, у випадку їх наявності необхідно встановлювати та серйозно розслідувати.

На думку захисника також є не обґрунтованими твердження слідства, наведені в повідомленні про підозру, щодо позбавлення підозрюваним волі людей, за грошову винагороду, отриману від їх близьких родичів, шляхом обману та зловживання довірою, під виглядом надання їм допомоги, у центрі реабілітації, так як існують непоодинокі випадки позитивних результатів роботи центру та звільнення людей від фізичної та психічної залежності від алкоголю та наркотиків і саме така інформація, стаючи відома суспільству, привертала до себе увагу осіб, в тому числі, родичів і тих, хто втратив надію та зневірився звільнитись від пагубної залежності, що не дає підстав вести мову про обман або зловживання довірою.

Захисник вважає, що в розпорядженні органу досудового розслідування немає даних, що давали би підстави рахувати про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України.

В клопотанні захисник посилається на обставини, як на підстави до зміни підозрюваному ОСОБА_5 , громадянину РФ, запобіжного заходу його сталі соціальні зв`язки із Україною та в Україні, що є більшими, ніж із Росією. В Україні ОСОБА_5 перебуває близько 10 років. Саме в реабілітаційному центрі «Косачівка» він звільнився від наркотичної залежності. В Україні, в 2014 р., він одружився. В липні 2014 р. в Україні в нього народилась дитина, син ОСОБА_8 , який зареєстрований громадянином України. ОСОБА_5 навчається з 2015 р. у Київському приватному вищому навчальному закладі «Міжнародній академії екології та медицини» на медичному факультеті, денної форми навчання. В серпні 2016 р. ОСОБА_5 здані документи для оформлення дозволу на імміграцію в Україну за ст. 4 ч. 3 п. 1 Закону України «Про імміграцію», що надає можливість йому отримати дозвіл на імміграцію поза встановленою квотою.

Підозрюваний ОСОБА_5 не судимий, має лише позитивні характеристики як з місця проживання і навчання, так і від родичів реабілітантів, громадської організації «Реабілітаційний центр «Косачівка», має постійне, з 2014 р., місце проживання в м. Києві, згідно відповідних договорів найму житла.

За доводами захисника, наведені дані не тільки характеризують підозрюваного, але і показують його міцні соціальні зв`язки в Україні, що не підтверджує намірів ОСОБА_5 покинути територію України, тим більше, що органом досудового розслідування, вилучені всі документи ОСОБА_5 .

Захисником також аналізується поведінка підозрюваного ОСОБА_5 , що майже чотири місяці тримається під вартою і який неодноразово подає клопотання про проведення певних слідчих дій, направлених на встановлення обставин та істини у кримінальному провадженні, підтвердження необґрунтованості підозри, а орган досудового розслідування зволікає з проведенням цих дій, що доводить наміри підозрюваного співпрацювати зі слідством та спростовує позицію слідства про те, що ОСОБА_5 буде заважати встановлювати обставини кримінального провадження, тим більше, що з огляду практики ЄСПЛ, намагання особи пришвидшити процес розгляду (розслідування) трактується на його користь, а затримка у наданні та збирання доказів з боку держави відносяться до критеріїв затягування розслідування та судового розгляду, в той час, коли підозрюваний повинен мати право розраховувати на здійснення провадження в його справі з особливою ретельністю і що положення Конвенції покликані не допускати в кримінальних справах надто тривалого перебування обвинувачуваної особи в стані невизначеності щодо своєї долі.

Захисник вважає, що ефективність кримінального провадження може бути забезпеченою, а ризики, мінімізованими, при зміні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, не пов`язаний із ізоляцією від суспільства, оскільки, фактично, є забезпеченими гарантії явки підозрюваного ОСОБА_5 до уповноваженого органу, процесуальних осіб, суду.

В судовом засіданні підозрюваний ОСОБА_5 підтримав клопотання про зміну йому запобіжного заходу та пояснив, що,безперервно, протягом двох років, він сам, як залежна від наркотиків особа, перебував в реабілітаційному центрі «Косачівка», куди був поміщений з ініціативи матері, яка возила його по різних центрах в Росії, але позбутися залежності не вдавалось. Про цей центр його матір дізналась від знайомого з Росії, що отримав позитивний результат позбавлення від наркотичної залежності. Позбувшись фізичної та психологічної залежності від наркотиків, він повернувся до повноцінного життя, яке докорінно змінилось, в порівнянні з минулим.

Будучи вдячним реабілітаційному центру «Косачівка», вирішив, що повинен навчатись, ділитись власним досвідом і прикладом з іншими людьми, що залежні від наркотиків і втратили надію на подолання цієї залежності.Працюючи наставником в цьому центрі, ОСОБА_5 вказує, що центр співпрацював з органами поліції, кримінально-виконавчої інспекції, приймаючи осіб та доставляючи реабілітантів до цих органів і судових установ для участі в судових засіданнях.

ОСОБА_5 повідомив, що він зацікавлений у встановленні істини у кримінальному провадженні, для чого неодноразово звертався до прокурора та органу досудового розслідування із клопотаннями щодо огляду місця події території реабілітаційного центру «Косачівка», проведенню слідчих дій з його участю, допиту свідків, перевірки інформації, повідомленої потерпілими, однак до даного часу його клопотання залишені поза увагою. Будучи одруженим та маючи на утриманні малолітню дитину, навчаючись на 2 курсі медичного факультету денного відділення «Міжнародної академії екології та медицини», що в м. Києві, подавши документи для оформлення постійного проживання в Україні, де він має місце реєстрації та місце проживання, він не має намірів залишати Україну, а має мету, отримавши медичну освіту, легально працювати, допомагаючи наркозалежним долати цей страшний недуг.

Прокурор висловив заперечення щодо задоволення клопотання захисту про зміну підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу, мотивуючи, зокрема, тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в складі організованої групи, не всі учасники якої затримані.

Допитані за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 повідомили, що кожний із них окремо та їх сім`ї зіштовхнулись із проблемою потрапляння їх дітей в залежність від наркотичних засобів, яку намагались подолати самотужки. Звертались до різних приватних та державних клінік, що не давало бажаних результатів. За даними в мережі Інтернет, рекомендаціями людей, знайомих, осіб що пройшли реабілітацію, отримували інформацію про реабілітаційний центр в селі КосачівкаКозелецького району Чернігівської області, куди, фактично, примусово привозили своїх дітей. В зв`язку із поміщенням своїх дітей та їх перебуванням в реабілітаційному центрі, знайомились із працівниками, в тому числі, з одним із волонтерів, що працював в цьому центрі наставником ОСОБА_5 , який наставляв та підтримував їх дітей, підтримував їх самих, розповідаючи про справи та процес реабілітації. Характеризують ОСОБА_5 як чуйну і порядну людину, на яку їх діти ніколи не скаржились, а лише були вдячні, знаходячи до кожного окремий, індивідуальний підхід. ОСОБА_5 , після повернення дітей з реабілітації, часто телефонував та цікавився їх станом. Після розгону спецслужбами центру дуже багато реабілітантів, які відчули позитивні зміни на краще, повернулись до центру самостійно. Зараз в центрі проживають близько сорока реабілітантів і волонтерів. З ними також проживають, чергують батьки. Є інформація, що після розгону центру кілька реабілітантів, будучи представленими самі собі, померли від передозування наркотиками.

Вони особисто, як батьки,та їх діти вдячні ОСОБА_5 , готові окремо, та через новостворену Громадську організацію «Реабілітаційний центр «Косачівка» виступити і гарантами, і поручителями належної поведінкипідозрюваного ОСОБА_5 .

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, пояснення захисника та підозрюваного, думку прокурора,дослідивши матеріали, якими захисник обґрунтовує доводи клопотання,матеріали кримінального провадження, в тому числі копії протоколів допитів свідків ОСОБА_13 від 11.07.2017 р., ОСОБА_14 від 13.07.2017 р., ОСОБА_15 від 17.07.2017 р. (дружини реабілітанта та самих колишніх реабілітантів) щодо позитивних змін в їхньому житті та позитивних характеристик підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2017 р. підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 146 КК України, ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 17 серпня 2017 р. включно.

Підставою до продовження запобіжного заходу стала наявність ризиків,передбачена п.п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі, про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням підозрюваного чи захисника є наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду, або зміна обставин підозри, зменшення встановлених в провадженні ризиків, що пов`язано з плином досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України - під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України передбачено, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, що викладені в п.п. 1-5 ч. 1 цієї статті.

Разом із цим, ст. 178 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Стаття 183 КПК України, передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться наданні сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Загальне положення щодо розумних строків тримання під вартою викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі «Харченко проти України», згідно з якою «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості» (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Враховуючи наведені захисником в клопотанні обставини та докази на їх підтвердження, суд приходить до висновку, що подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , не є виправданим для конкретного суспільного інтересу в контексті повідомлення останнього про підозру, особливо за умов, що підозрюваний декларує поведінку направлену на співпрацю зі слідчими органами, прискорення досудового розслідування.

Тримання під вартою, як запобіжний захід віднесено до видів забезпечення кримінального провадження, які, у відповідності до ч. 1 ст. 131 КПК України, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Разом із тим, рішення ЄСПЛ, зокрема, від 08 червня 1995 року у справі «Ягчі і Саргін проти Туреччини» наголошують, що згідно з ч. 2 п. 3 ст. 5 Конвенції особу, обвинувачену у правопорушенні, має бути звільнено до судового розгляду, якщо держава не доведе існування «відповідних і достатніх» підстав для подальшого тримання її під вартою.

У справі «Єчус проти Литви» ЄСПЛ вказав, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою.

Відповіднодо практики застосування ЄСПЛ п. 3 ст. 5 Конвенції, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані.

Якщо під час перебування підозрюваного під вартою, органом досудового розслідування із ним не проводяться слідчі дії, не перевіряються його доводи на свій захист, не встановлюються, разом із підозрюваним, обставини кримінального правопорушення, то не можна вважати виправданими з будь-якої точки зору дії органу досудового розслідування з тримання підозрюваного під вартою, в незалежності від тяжкості кримінального правопорушення, оскільки тримання особи під вартою на стадії досудового розслідування є лише запобіжним заходом, а не мірою покарання.

Відповідно до положень, викладених у рішенні ЄСПЛ по справах «Ніколова проти Болгарії», «Ноймайстер проти Австрії», сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється (обвинувачується) особа, не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.Позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку суду про позбавлення волі.

Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 протягом, майже, чотирьох місяців перебуває під вартою, а обставини, що викладені в повідомленні ОСОБА_5 про підозру, фактично, ставляться під сумнів даними, що дослідженні під час розгляду клопотання про зміну підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу, враховуючи, поведінку підозрюваного під час досудового розслідування та що ОСОБА_5 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки в Україні та за місцем свого проживання, одружений, на утриманні має малолітню дитину 2014 р. н. навчається на другому курсі денного відділення медичного факультету Київського приватного вищого навчального закладу «Міжнародна академія екології та медицини», має лише позитивні характеристики з місця проживання, навчання, від громадської організації «Реабілітаціний центр «Косачівка», від колишніх реабілітантів цього центру, на його ім`я оформлені дозвільні документи на імміграцію та постійне проживання в Україні, що спростовує доводи прокурора про те, що підозрюваний може ухилятися від слідства та суду, при тому, що прокурором не доведено, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, зважаючи, що чинне кримінальне процесуальне законодавство, зокрема, стаття 201 КПК України, не містить норм, згідно яких слідчий суддя був би обмежений у формах зміни запобіжного заходу, враховуючи що всі вказані обставини у їх сукупності, пріоритети, визначені ст. ст. 3 та 28 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід змінити на домашній арешт, якого буде достатньо для запобігання ризикам, що встановлені в даному кримінальному провадженні.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 193, 194, 201, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Змінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Російської Федерації, уродженцю м. Батайськ Ростовської області Російської Федерації, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт заборонивши ОСОБА_5 залишати місце проживання в період з 22.00 год. до 07.00 год наступної доби, а саме: АДРЕСА_2 , крім випадків необхідності отримання медичної допомоги.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з-під варти в залі суду.

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після звільнення з-під варти негайно прибути до місця свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на нього обов`язків.

Покласти на ОСОБА_5 наступні передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

1) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду на визначений час;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

3) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

Копію ухвали для виконання передати до органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Строк дії ухвали визначити до 27.09.2017 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 01.08.2017 року о 14.15 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1