Справа № 405/7718/16-к
1-кп/405/284/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2017 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницький об`єднані в одне кримінальні провадження, внесені 27.09.2016 до ЄРДР за №0012070 та 27.09.2016 за № 0012097, відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, українця, маючого загальну середню спеціальну освіту, не одруженого, який не має утриманців, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:
- 14.11.2007 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення на строк 9 років з конфіскацією майна; ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.12.2014 на підставі ст. 81 КК України звільнений 31.12.2014 умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 15 днів;
- 08.11.2016 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення строком на 3 роки 1 місяць,
обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Панчеве, Новомиргородського району, Кіровоградської області, громадянина України, українця, не одруженого, який має середню спеціальну освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 20.05.1998 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 81, 42 КК України (1960 р.) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- 13.09.2001 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- 28.12.2004 Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
- 30.05.2007 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення на строк 3 роки;
- 27.09.2011 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці;
- 16.01.2014 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 1 рік; звільнений 16.01.2015 по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за наступних обставин.
Так, 26.09.2016 року близько о 15.00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_4 , проходячи по площі Б. Хмельницького, що по вул. Преображенській, зайшов по власним справам у буд. АДРЕСА_3 , а саме в «Будинок побуту». Після вирішення власних справ ОСОБА_4 з метою пошуку роботи в рекламній агенції зайшов через не зачинені двері до офісу №303. Зрозумівши, що в офісі була розташована інша організація, і що в даному приміщенні нікого не було, у ОСОБА_4 виник умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, цілеспрямовано, з корисливих спонукань, з метою власної наживи здійснив крадіжку, належного ОСОБА_8 ноутбуку «Acer Aspire 5530» чорного кольору, вартість якого становить 2525,00 грн. В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2525,00 грн.
Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, за наступних обставин.
Так, 27.09.2016 року в період часу з 11.00 год. по 12.00 год., більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 перебували на АДРЕСА_1 , де помітили будинок АДРЕСА_4 . В цей час у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, таємно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету власної наживи злочинним шляхом, впевнившись в тому, що за ними ніхто не спостерігає та їх злочинні дії не будуть помічені, повторно, попередньо розподіливши ролі, відповідно до яких ОСОБА_3 за допомогою фізичної сили, відкрив вікно до квартири АДРЕСА_3 вище вказаного будинку, яка належить, ОСОБА_7 , через яке проник до приміщення квартири, а ОСОБА_4 в цей час стояв біля будинку та спостерігав за сторонніми особами. Після чого, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, з вищевказаної квартири, таємно викрали плазмовий телевізор марки «Samsung UE40F6400» вартістю 14874,15 грн. та монітор марки «Samsung SyncMaster 743N» вартістю 1276,80 грн. В подальшому, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядилися на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 16150,95 грн.
ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочинів за обставин встановлених судом визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що він 26.09.2016 приблизно о 15.00 годині зустрівся з ОСОБА_3 на площі Б. Хмельницького біля «Будинку побуту». Попросив останнього зачекати, а сам пішов до соціальної служби, яка розташовувалась у «Будинку побуту», з приводу питання розміщення його в реабілітаційний центр. В соціальній службі йому відповіли, що це питання безпосередньо необхідно вирішувати з директором центру, після чого він вийшов з кабінету та пішов по коридору. Ідучи по коридору він вирішив зайти до рекламної агенції з приводу роботи, яка була, як він пам`ятав, на цьому ж поверсі. Таблички біля дверей кабінетів він не читав. Зайшовши до приміщення агенції через незачинені двері, він зрозумів, що агенції вже там не має, чи він просто помилився кабінетом. Однак, перебуваючи в приміщенні даного офісу, він помітив, що в приміщенні нікого не було, тому у нього виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна. В одному із столів, які знаходились у даному приміщенні, він знайшов ноутбук чорного кольору, та будучи ніким не помічений, взяв цей ноутбук та вийшов із офісу. Після цього він зустрів ОСОБА_3 , який шукав його, на сходах. Він сказав ОСОБА_3 , що це його ноутбук, який він забрав у свого товариша з ремонту. Даний ноутбук на його прохання ОСОБА_3 збув за 400 грн. та віддав йому ці кошти. Крім того, на при кінці вересня 2016 року десь о 12.00 він проходячи по вул. Карабінерній з ОСОБА_3 помітив, що в будинку, біля якого він зупинився попити води, нікого не має, про що він сказав ОСОБА_3 . В свою чергу ОСОБА_3 сказав йому чекати біля будинку, а сам заліз через вікно до будинку. Далі передав йому через вікно телевізор та монітор. Потім вони цю викрадену техніку погрузили в таксі та поїхали. Після ОСОБА_3 збув дане викрадене майно та дав йому частину суми, яку він виручив з продажу, а саме 1000 грн.
ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину за обставин встановлених судом визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що на при кінці вересня 2016 року десь в обід він проходячи по вул. Карабінерній з ОСОБА_4 , який помітив, що в будинку, біля якого він зупинився попити води, нікого не має, про що останній сказав йому. В свою чергу він сказав ОСОБА_4 чекати біля будинку, а сам підійшовши до вікон даного будинку та через незачинену кватирку просунув руку та відчинив вікно, через яке проник до житла. В будинку він взяв телевізор та монітор, які передав ОСОБА_4 через вікно. Потім вони цю викрадену техніку погрузили в таксі та поїхали. Після ОСОБА_3 збув викрадений телевізор таксисту, який їх віз, а монітор заклав до ломбарду. Крім того, обвинувачений по епізоду, який інкримінується лише ОСОБА_4 , показав, що він з останнім в один із днів осені 2016 року зустрівся на площі Б. Хмельницького біля «Будинку побуту». ОСОБА_11 попросив його зачекати на вулиці, а сам, як він пояснив йому, пішов до «Будинку побуту» на верх по справам. Він втомився чекати та пішов через 10-15 хвилин у "Будинок побуту" шукати ОСОБА_4 , якого зустрів на сходовому майданчику з ноутбуком в руках. ОСОБА_4 пояснив йому, що це його власний ноутбук, який він забрав з ремонту у товариша. На прохання ОСОБА_4 він продав даний ноутбук за 400 грн. та віддав ці гроші останньому.
Потерпілий ОСОБА_8 , який в судовому засіданні підтримав свій цивільний позов, суду показав, що він є директором КЗ КОШВСМ, яке розташоване в офісі АДРЕСА_5 . У свої діяльності вони працюють в основному з тренерами та іноді з спортсменами, які приходять до їх офісу, зазвичай, тільки після попередньої домовленості по телефону. Час їх роботи з 09.00 год. до 18.00 год. Зазвичай, коли працівники даного ОСОБА_12 знаходяться в офісі, то вхідні двері не зачиняються на замок. Офіс складається з двох робочих приміщень, одне з яких є його кабінетом, та спільного коридору. 26.09.2016 року приблизно в обідній час він з бухгалтером по справам вийшов з офісу, в якому залишився один працівник. В цей час в його кабінеті нікого не залишилось. Коли він повернувся до офісу, то помітив, що його власний ноутбук «Acer 5530», який був в його робочому столі, зник, тому він звернувся із заявою до поліції.
Заслухавши показання обвинувачених, а також показання потерпілого ОСОБА_8 та дослідивши інші докази у справі, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч. 3 ст. 185 КК України, та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, доведена та підтверджується крім показань обвинувачених та потерпілого наступними доказами:
По епізоду вчинення ОСОБА_4 крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_8 :
-висновком експерта № 366, складеного 20.10.2016, згідно якого ринкова вартість ноутбука марки «Acer Аspire 5530» у робочому стані, який був придбаний новим в 2008 році, станом цін на 26.09.2016 року може складати 2525, 00 грн. (т.1 а.к.п.133-136);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 21.10.2016 року, відповідно до якого підозрюваний ОСОБА_4 , знаходячись в будинку побуту по АДРЕСА_6 , погодився на місці вчинення злочину показати, яким чином було вчинено ним злочин. Під час судового розгляду було переглянуто додаток до протоколу аудіо-відео запис даної процесуальної дії, який за допомогою технічних засобів зафіксовано на носії інформації CD-R диску для лазерних систем зчитування. Відповідно до запису ОСОБА_4 в присутності двох понятих показав, як він через не зачинені двері зайшов до приміщення офісу №303 та, будучи ніким не помічений із столу викрав ноутбук (т.1 а.к.п.137,138, 251-253).
По епізоду вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 крадіжки майна ОСОБА_13 :
-протоколом огляду місця події від 27.09.2016 з фототаблицею, відповідно до якого в присутності двох понятих було оглянуто квартира АДРЕСА_7 . Під час огляду приміщення квартири було виявлено сліди пальців рук на підвіконні в кімнаті №3, відбиток руки на підвіконні, відбитки пальців на москітній решітці, сліди взуття на зовнішньому підвіконні (т. 1 а.к.п. 143-146);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.10.2016 та довідкою до нього, відповідно до якого в присутності двох понятих свідок ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_3 , як особу, що знаходилась за адресою: АДРЕСА_4 , та вказував на будинок, а саме на кв. АДРЕСА_3 (т.1 а.к.п.147, 148);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.10.2016 та довідкою до нього, відповідно до якого в присутності двох понятих свідок ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_4 , як особу, що знаходилась біля будинку його сусідки, та вказував на будинок, а саме на кв. АДРЕСА_3 (т.1 а.к.п.149, 150);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.10.2016 та довідкою до нього, відповідно до якого в присутності двох понятих свідок ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_4 , як особу, що несла якусь невідому велику річ (т.1 а.к.п.151, 152);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.10.2016 та довідкою до нього, відповідно до якого в присутності двох понятих свідок ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_4 , як особу, що замотувала телевізор у покривало та ніс його (т.1 а.к.п.153, 154);
-листом ТОВ «Трейд Світ Груп» № 2401/10 на запит т.в.о. начальника Кіровоградського відділу поліції, відповідно до якого зазначена у запиті особа ОСОБА_3 дійсно звертався до комісійного магазину ТОВ «Трейд Світ Груп», що розташований за адресою: м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, з метою укладання договору купівлі-продажу монітора марки «Samsung 743N», №договору 744-194 від 27.10.2016 (т.1 а.к.п.157);
-протоколом огляду місця події від 10.10.2016, відповідно до якого в присутності двох понятих було оглянуто приміщення магазину ТОВ «Трейд Світ Груп», що розташований за адресою: м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 18/14. Під час огляду було виявлено та вилучено монітор марки «Samsung SyncMaster 743N» чорного кольору (т. 1 а.к.п. 158);
-протоколом огляду предмета від 22.10.2016, відповідно до якого було оглянуто монітор «Samsung SyncMaster 743N», в корпусі чорного кольору, 17, кут огляду 170/160 градусів, споживча потужність 34 Вт, габарити 368х368х185 мм, вагою 3,6 кг., який відповідно до постанови від 22.10.2016 визнано речовим доказом (т.1 а.к.п.159,160);
-висновком судової товарознавчої експертизи № 1704 від 18.10.2016, згідно якого ринкова вартість станом цін на 27.09.2016 представленого на експертизу монітору «Samsung SyncMaster 743N», який було придбано новим в літку 2014 року, складала 1276 грн. 80 коп.; вартість станом цін на 27.09.2016 не представленого на експертизу телевізора Samsung UE40F6400, який було придбано новим восени 2015 року, складала 14 874 грн. 15 коп. (т. 1 а.к.п. 164,165);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 25.10.2016 з фототаблицею, згідно якого в присутності двох понятих та захисника ОСОБА_4 на місцевості біля кв. АДРЕСА_3 , показав на вікна даної квартири та розповів, що 27.09.2016 він встановив, що за даною адресою нікого не було, повернувшись до ОСОБА_3 , він про це повідомив останнього. Після ОСОБА_3 покликав його та з вікна передав йому замотаний в покривало телевізор Самсунг, а сам переліз через вікно та взяв монітор Самсунг. Після чого вони разом з ОСОБА_3 попрямували по вул. Карабінерній до вул. Преображенська (т.1 а.к.п.166-168);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 22.10.2016 з фототаблицею, згідно якого в присутності двох понятих та захисника ОСОБА_3 на місцевості біля будинку АДРЕСА_4 , вказав, що вони з ОСОБА_4 проходили повз вулицю Карабінерну, де останньому стало зле і він підійшов до кв. АДРЕСА_7 та виявив, що в домі нікого не було. Коли до нього повернувся ОСОБА_4 , то він останньому вказав, щоб він його зачекав. Підійшовши до вікон даної квартири він через незачинену кватирку просунув руку та відчинив вікно. Потім він через вікно потрапив у будинок, де замотав телевізор Samsung у покривало та передав останній у вікно ОСОБА_4 , а сам взяв монітор Samsung до рук переліз через вікно. Після чого вони разом направились до низу по вул. Карабінерній (т.1 а.к.п.170-173).
У судовому засіданні були досліджено всі надані в судовому засіданні докази, які мали значення для правильного вирішення справи, всім їм дана оцінка.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, находить їх достатніми та допустимими, такими що узгоджуються між собою, об`єктивно доказуючими вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч. 3 ст. 185 КК України, та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за обставин встановлених судом, у зв`язку з чим суд приходить до висновку щодо можливості покласти їх в основу ухваленого вироку суду.
Не є документами в розумінні ст. 99 КПК України, на які прокурор послався під час судового розгляду: витяг з ЄРДР (т.1 а.к.п. 126), рапорт (т.1 а.к.п.127), заява про вчинення злочину від 26.09.2016 (т. 1 а.к.п. 128), витяг з ЄРДР (т.1 а.к.п.139), рапорти (т.1 а.к.п.140,141), заява про вчинення злочину від 27.09.2016 (т. 1 а.к.п. 142). Враховуючи викладене, суд їх не враховує при доведеності вини обвинувачених.
Відповідно до п.22 до постанова ПВСУ № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища. Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.
Досліджуючи та аналізуючи в ході судового розгляду покладені в основу обвинувачення докази, якими сторона обвинувачення доводила винність ОСОБА_4 по епізоду крадіжки у потерпілого ОСОБА_8 : покази обвинувачених, показання потерпілого ОСОБА_8 , висновок експерта № 366 від 20.10.2016, протокол проведення слідчого експерименту з ОСОБА_4 від 21.10.2016 року з додаток до протоколу аудіо-відео запис даної процесуальної дії, суд приходить до висновку, що це є неспростовні докази того, що майно було викрадено ОСОБА_4 у службовому приміщенні, однак вони не є неспростовними і беззаперечними доказами того факту, що умисел на викрадення майна у особи виник ще до потрапляння в це приміщення.
Отже, в кожному разі має бути доведений факт, що умисел на викрадення майна у ОСОБА_11 виник ще до потрапляння в приміщення офісу №303, що в даному випадку є сумнівним, а отже недоведеним.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вказані докази в їх сукупності та взаємозв`язку не підтверджують наявність в діях ОСОБА_11 такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в інше приміщення.
Будь-яких інших неспростовних та беззаперечних доказів, які б вказували на наявність в діях ОСОБА_4 такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в інше приміщення суду не надано.
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій».
Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, виходячи з конституційного принципу презумпції невинуватості, закріпленого також і у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, статті 17 КПК України, згідно яких обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд констатує відсутність неспростовних і беззаперечних доказів того, що умисел на викрадення майна у особи виник ще до потрапляння в це приміщенні.
В зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність у діях ОСОБА_4 такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в інше приміщення.
Відсутність такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення в інше приміщення, вказує на необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_4 по епізоду викрадення майна у потерпілого ОСОБА_8 з ч.3 ст.185 КК України на ч.2 ст.185 КК України.
Дії ОСОБА_4 по епізоду крадіжки майна потерпілого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за епізодом крадіжки майна потерпілої ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкціях частин статей Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені злочини, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, один з яких за ч.2 ст.185 КК України згідно ч. 3 ст. 12, ст.24 КК України є умисним злочином середньої тяжкості, а другий за ч.3 ст.185 КК України є згідно ч. 4 ст.12, ст.24 КК України є умисним тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, зокрема, за вчинення тяжких корисливих злочинів (т.1 а.к.п.178-180, 182-185) на шлях виправлення не став та знову вчинив умисні корисливі злочини. ОСОБА_4 не одружений, не має утриманців, офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває (т.1 а.к.п.176), з 1996 року перебуває на обліку у лікаря нарколога в наслідок вживання опіоїдів, синдром залежності (т.1 а.к.п.177). Згідно заключення спеціальної медичної комісії по наркологічним оглядам від 21.10.2016 №364 обвинувачений страждає наркотичною залежністю (опіоїди) і потребує лікування після консультації лікаря фтизіатра (т.2 а.к.п.135). Крім того, згідно листа КЗ «Обласна туберкульозна лікарня» від 13.01.2017 №41 ОСОБА_4 проходив лікування, зокрема, з діагнозом: ІТБ легень, правобічний гідропневмоторакс, хронічний пієлонефрит, хронічний гепатит, асцит. Після виписки з стаціонару останній є епідемічнобезпечним по туберкульозу (т.1 а.к.п.102). Сторони, на які відповідно до ч.2 ст.92 КПК України покладено обов`язок доказування обставин, які характеризують обвинуваченого, характеристики з місця проживання не надали суду.
Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 .
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Суду не було надано достовірних та беззаперечних доказів того, що обвинувачений ОСОБА_4 захворів на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання.
Із врахуванням всіх обставин справи, наявні обставини, які пом`якшують покарання, думку потерпілих, які відповідно до їх заяв просили призначити покарання на розсуд суду, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачуваного, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, яке за розміром наближене до середнього строку, та покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, яке за розміром наближене до середнього строку. Відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України обвинуваченому необхідно призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворе покарання більш суворим.
Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Саме таке покарання буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань і буде необхідним, і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.
До набрання вироком законної сили у відношенні ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні, який рахувати з 03 березня 2017 року, до моменту набрання вироком законної сили необхідно зарахувати на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття основного покарання ОСОБА_4 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ч. 4 ст. 12, ст.24 КК України є умисним тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення, зокрема, корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний корисливий злочин (т.1 а.к.п.190-194, 196-199, 209-213), який офіційно не працює, не одружений, не має утриманців, на обліку в у лікаря психіатра не перебуває (т.1 а.к.п.188), з 2015 року перебуває на обліку у лікаря нарколога в наслідок вживання опіоїдів, синдром залежності (т.1 а.к.п.177). Згідно заключення спеціальної медичної комісії по наркологічним оглядам від 21.10.2016 №365 обвинувачений страждає наркотичною залежністю і потребує лікування, яке йому не протипоказане (т.2 а.к.п.174). Сторони, на які відповідно до ч.2 ст.92 КПК України покладено обов`язок доказування обставин, які характеризують обвинуваченого, характеристики з місця проживання не надали суду.
Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 .
Обставин, відповідно до ст.67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Із врахуванням всіх обставин справи, наявні обставини, які пом`якшують покарання, думки потерпілої, яка відповідно до її заяви просили призначити покарання на розсуд суду, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачуваного, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, яке за розміром наближене до середнього строку.
Так, як після постановлення вироку в справі було встановлено, що ОСОБА_3 винен ще і в іншому злочині за ч.2 ст.185 КК України, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, то покарання слід призначити останньому на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Ленінським районним судом м. Кіровограда від 08.11.2016 більш суворим покаранням за даним вироком.
Суд, враховуючи засади призначення покарання (ст.65 КК України), відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, вважає, що визначити остаточне покарання згідно ст. 71 КК України ОСОБА_3 необхідно шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутної частини покарання за попереднім вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.11.2007.
Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Строк попереднього ув`язнення, який рахувати з 08.11.2016 по 08.12.2016 включно (п. «в» абз.4 ч.5 ст.72 КК України) та з 13.12.2016 по 03.03.2017 включно (п. «ґ» абз.4 ч.5 ст.72 КК України) необхідно зарахувати у строк відбуття основного покарання ОСОБА_3 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди на загальну суму 2525 грн. (а.с.123,124), який було подано до суду лише під час судового розгляду, суд зазначає наступне.
Виходячи з положень ч.1 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні може бути пред`явлено лише на двох стадіях: під час досудового розслідування кримінального правопорушення, а також під час підготовчого судового засідання. У випадку пред`явлення цивільного позову під час судового розгляду кримінальної справи суд залишає позов без розгляду, що не позбавляє особу пред`явити той же позов у порядку цивільного судочинства (ч. 7 ст. 128 КПК).
Враховуючи викладене вище, у суду відсутні підстави для розгляду в даному кримінальному провадженні цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 , який було пред`явлено до обвинуваченого та надано суду 14.02.2017 вже під час судового розгляду, тому даний позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до положень ч.ч.1, 7 ст.128 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_4 (враховуючи, що експертиза проведена фактично по епізоду від 26.09.2016, який інкримінується лише йому) на користь держави слід стягнути документально підтверджені витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової експертизи № 366 від 20.10.2016 в сумі 351 грн. 84 коп. (згідно довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні - т. 1 а.к.п. 131). Крім того, з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути документально підтверджені витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової експертизи № 1704 від 18.10.2016, по 220 грн. 25 коп. з кожного, враховуючи, що вартість експертизи складає 440 грн. 50 коп. (згідно акту про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні - т. 1 а.к.п. 163).
Питання щодо речових доказів, наявність яких документально підтверджена, необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців;
-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з 03 березня 2017 року.
Обрати до набрання вироком законної сили у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.
Строк попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні, який рахувати з 03 березня 2017 року, до моменту набрання вироком законної сили зарахувати на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття основного покарання ОСОБА_4 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Ленінським районним судом м. Кіровограда від 08.11.2016 більш суворим покаранням за даним вироком визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ч. 1 ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Кіровського районним судом м. Кіровограда від 14.11.2007, і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 08.11.2016.
Строк попереднього ув`язнення, який рахувати з 08.11.2016 по 08.12.2016 включно (п. «в» абз.4 ч.5 ст.72 КК України) та з 13.12.2016 по 03.03.2017 включно (п. «ґ» абз.4 ч.5 ст.72 КК України) зарахувати у строк відбуття основного покарання ОСОБА_3 із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 2525 грн. 00 коп. залишити без розгляду, роз`яснивши, що це не позбавляє цивільного позивача права пред`явити той же позов у порядку цивільного судочинства.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової експертизи № 366 від 20.10.2016 в сумі 351 грн. 84 коп. та проведення судової експертизи № 1704 від 18.10.2016 в сумі 220 грн. 25 коп., а всього 572 грн. 09 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової експертизи № 1704 від 18.10.2016 у сумі 220 грн. 25 коп.
Речовий доказ - монітор марки «Samsung SyncMaster 743N», який відповідно до розписки (т.1 а.к.п.161) передано на зберігання потерпілій ОСОБА_7 , залишити останній за належністю.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення, а особою, яка тримається під вартою, з дня вручення копії вироку.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1