АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

20 червня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав і інтересів ТОВ "Самоцвіт",на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 5 квітня 2017 року,

за участю представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 5 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002442 від 19.09.2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, було задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про накладення арешту на майно та накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ "САМОЦВІТ" () №№ НОМЕР_1 (євро), НОМЕР_1 (долар США), НОМЕР_1 (українська гривня), НОМЕР_2 (українська гривня), які відкриті у АТ "УКРЕКСІМБАНК" (МФО 305675, м. Дніпро, вул. Воскресенська (Леніна), 26), із забороною розпоряджатись зазначеним майном, що стосується видаткових операцій, або відчужувати його у будь-який спосіб.

Зобов`язано АТ "УКРЕКСІМБАНК" (МФО 305675) надати співробітникам правоохоронного органу уповноваженим на виконання ухвали про арешт на майно довідку про стан та рух коштів на момент накладення арешту на банківські рахунки: № НОМЕР_1 (євро), № НОМЕР_1 (долар США), № НОМЕР_1 (українська гривня), № НОМЕР_2 (українська гривня).

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, оскільки містить достатньо правових підстав для арешту майна.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 , який діє у захист прав і інтересів ТОВ "Самоцвіт", вважаючи ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 5 квітня 2017 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про накладення арешту на майно ТОВ "Самоцвіт" в кримінальному провадженні №0002442, а саме на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ "САМОЦВІТ" () №№ НОМЕР_1 (євро), НОМЕР_1 (долар США), НОМЕР_1 (українська гривня), НОМЕР_2 (українська гривня), які відкриті у АТ "УКРЕКСІМБАНК" (МФО 305675).

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що суд не зазначив належним чином правову підставу накладення арешту, на яку посилалась сторона обвинувачення, тобто збереження майна як речового доказу, при цьому суд не обґрунтував своє рішення обставинами, які б доводили, що грошові кошти були отримані внаслідок кримінальних протиправних дій або були об`єктом кримінальних протиправних дій, тобто отримані внаслідок злочинних дій службових осіб власника майна. Отже судом не було досліджено та не вказано, в чому саме полягає можливість використання арештованого майна як доказу в кримінальному провадженні.

Зазначає про те, що слідчий суддя не врахував джерела надходжень грошових коштів, які були арештовані, оскільки грошові кошти, на які накладено арешт, надходили від суб`єктів господарювання, з якими у ТОВ "Самоцвіт" існують тривалі договірні відносини, зокрема, внаслідок реалізації на користь цих суб`єктів товарів.

Також апелянт наголошує на тому, що ТОВ "Самоцвіт" засноване з 1994 року та здійснює у відповідності до законодавства господарську діяльність з виробництва та реалізації продукції, є сумлінним платником податків.

Крім того, апелянт звертає увагу суду на те, що судом під час прийняття рішення не було враховано вимоги ч. 3 ст. 132, п. 3 ч. 2 ст. 173 КПК України, відповідно до якої стороною обвинувачення з посиланням на відповідні докази необхідно довести існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі арешту майна.

Також вказує на те, що судом не було враховано те, що в даному кримінальному провадженні службові особи ТОВ "Самоцвіт" не є підозрюваними, обвинуваченими, особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочином, при цьому ТОВ "Самоцвіт" не є особою, щодо якої здійснюється провадження та щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, отже товариство та його працівники не мають жодного процесуального статусу у цьому провадженні.

Звертає увагу і на порушення слідчим суддею вимог ст. 173 КПК України, з огляду на неврахування місцевим судом, при накладенні арешту на грошові кошти, які містяться на рахунках підприємства, негативних наслідків для третіх осіб, оскільки накладення арешту на банківські рахунки ТОВ "Самоцвіт" спричинить невиконання товариством своїх господарських зобов`язань.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власника майна, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, при цьому апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційних скарг був повідомлений завчасно та належним чином, причини неявки не повідомив, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини третьої зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 05.04.2017 р. було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор не дотрималися.

Як вбачається з матеріалів провадження, управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0002442, зареєстрованому в ЄРДР 19.09.2016 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

05.04.2017 р. прокурор першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ "САМОЦВІТ" () №№ НОМЕР_1 (євро), НОМЕР_1 (долар США), НОМЕР_1 (українська гривня), НОМЕР_2 (українська гривня), які відкриті у АТ "УКРЕКСІМБАНК" (МФО 305675, м. Дніпро, вул. Воскресенська (Леніна), 26), посилаючись на те, що кошти, розміщені на вказаних рахунках відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому в органу досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на вказані грошові кошти.

05.04.2017 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання прокурора про накладення арешту на майно було задоволено, оскільки клопотання відповідає вимогам кримінального процесуального закону та містить для цього достатньо правових підстав.

Разом з тим, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва приходить до висновку про те, що дослідивши обставини кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до помилкового висновку про необхідність в накладенні арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ "САМОЦВІТ" () №№ НОМЕР_1 (євро), НОМЕР_1 (долар США), НОМЕР_1 (українська гривня), НОМЕР_2 (українська гривня), які відкриті у АТ "УКРЕКСІМБАНК" (МФО 305675, м. Дніпро, вул. Воскресенська (Леніна), 26), з огляду на наявність достатніх правових підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому слідчий суддя вказаної норми закону не дотримався, оскільки не дивлячись на те, що кримінальне провадження №0002442 зареєстроване ще 19.09.2016 року, повідомлення про підозру будь-кому, в тому числі жодній службовій особі ТОВ "Самоцвіт" не вручалося, отже на час розгляду клопотання прокурора та накладення арешту на вказане майно у кримінальному провадженні вказані особи в статусі підозрюваного, обвинуваченого не перебували, у зв`язку з чим у слідчого судді були відсутні правові підстави для накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ "Самоцвіт", як про це обґрунтовано зазначає в апеляційні скарзі представник даного товариства.

Разом з тим, з матеріалів справи, зокрема з витягу з ЄРДР, вбачається що кримінальне провадження №0002442 від 19.09.2016 р. проводиться за фактом сприяння посадовими особами Лівобережної ОДПІ м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області керівникам та власникам підприємств, зокрема, ТОВ "Самоцвіт" в організації та використанні механізму ухилення від сплати податків у особливо великих розмірах, шляхом надання вказівок працівникам структурних підрозділів у приховуванні виявлених фактів незаконної господарської діяльності, тобто за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, однак повідомлення про підозру жодній особі не вручено. Зазначене трактування слідчим суддею причетності певної особи до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає припущенням, яке жодним чином не підтверджено матеріалами клопотання прокурора, а тому не може стосуватись ТОВ "Самоцвіт".

Крім цього, посилання слідчого судді на ту обставину, що вказані грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ "Самоцвіт", відкритих у АТ «УКРЕКСІМБАНК» підлягають арешту, оскільки наявні достатні правові підстави також не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтоване та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону. Слідчим суддею не дано належну оцінку тому, що клопотання прокурора про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Взагалі, як відмічає суд апеляційної інстанції, ухвала слідчого судді щодо накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ "Самоцвіт" є цілком формальною, необґрунтованою, невмотивованою, винесеною без належного об`єктивного з`ясування обставин кримінального провадження.

Відповідно до п. п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи викладене мотивування клопотання, прокурор в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів не вбачає.

Вказані обставини вплинули і на те, що належним чином не було встановлено, як в ухвалі слідчого судді, так і в клопотанні прокурора, правової підстави для накладення арешту на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ "Самоцвіт".

Так, визначаючи правову підставу для накладення арешту, слідчий суддя, в постановленій ним ухвалі, послався на вимоги ст. ст. 170, 173 КПК України без обґрунтування накладення арешту на майно з урахуванням конкретного кримінального провадження.

Разом з тим, згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Однак, в ухвалі слідчий суддя, взагалі не обґрунтував, яким саме чином грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ "Самоцвіт" відповідають критеріям ст. 170 КПК України та за якими операціями надійшли на вказані у клопотанні прокурора банківські рахунки.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення майно ТОВ "Самоцвіт" має до розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні прокурор не довів необхідності у накладенні арешту на майно ТОВ "Самоцвіт", що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

Також, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника ТОВ "Самоцвіт" про те, що слідчий суддя, в порушення вимог ст. 173 КПК України, при накладенні арешту на грошові кошти, які містяться на рахунках товариства, не врахував негативних наслідків для третіх осіб, оскільки накладення арешту на банківські рахунки ТОВ "Самоцвіт" спричинить невиконання товариством своїх господарських зобов`язань, і як наслідок спричинить як підприємству, так і іншим суб`єктам збитки та обтяжить додатковими наслідками за несвоєчасне виконання господарських зобов`язань.

Крім того, слід наголосити, що мали місце й інші істотні порушення кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання прокурора.

Так, відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна розглядається за участю власника майна. Клопотання слідчого може бути розглянуто без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Така необхідність завжди має бути об`єктивно обґрунтована з метою недопущення порушення права на захист особи та забезпечення змагальності, всебічності судового розгляду.

Зокрема відповідна необхідність може обумовлюватися наявністю обґрунтованої підозри, що власник майна в разі повідомлення про наміри накласти арешт на його майно може сховати, знищити чи пошкодити майно.

В будь-якому випадку слідчий повинен мотивувати необхідність розгляду клопотання без повідомлення власника майна, а слідчий суддя переконатися, що таке мотивування є обґрунтованим.

Однак, слідчий суддя прийняв рішення про необхідність розгляду клопотання прокурора про арешт майна без повідомлення власника майна, жодним чином не мотивував своє рішення наявністю об`єктивних для цього підстав.

Таким чином, як вважає колегія суддів, розгляд клопотання прокурора було проведено з порушенням права власника майна на захист.

На підставі викладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити адвокату ОСОБА_5 , який діє у захист прав і інтересів ТОВ "Самоцвіт", строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 5 квітня 2017 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє у захист прав і інтересів ТОВ "Самоцвіт", задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 5 квітня 2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0002442 від 19.09.2016 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, якою було задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про накладення арешту на майно та накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ "САМОЦВІТ" () №№ НОМЕР_1 (євро), НОМЕР_1 (долар США), НОМЕР_1 (українська гривня), НОМЕР_2 (українська гривня), які відкриті у АТ "УКРЕКСІМБАНК" (МФО 305675, м. Дніпро, вул. Воскресенська (Леніна), 26), із забороною розпоряджатись зазначеним майном, що стосується видаткових операцій, або відчужувати його у будь-який спосіб, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ТОВ "САМОЦВІТ" () №№ НОМЕР_1 (євро), НОМЕР_1 (долар США), НОМЕР_1 (українська гривня), НОМЕР_2 (українська гривня), які відкриті у АТ "УКРЕКСІМБАНК" (МФО 305675, м. Дніпро, вул. Воскресенська (Леніна), 26), із забороною розпоряджатись зазначеним майном, що стосується видаткових операцій, або відчужувати його у будь-який спосіб, відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 и б а к