УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №295/1732/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2017 року колегія суддів палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
представника ТОВ «Варта»: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 17 лютого 2017 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Житомирської
Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно а саме: 40 колод деревини породи дуб; автомобіль марки DAF 95.380 XF, державний номерний знак НОМЕР_1 , WIЕLТОN PTS 34.100, державний номерний знак НОМЕР_2 , які на праві власності належать Спільному українсько-польському підприємству ТОВ «Варта», видаткову накладну № ВТ?0000030 від 14.02.2017 року, товарно-транспортну накладну № 1 від 14.02.2017 року, видані СУПП ТОВ «Варта», спеціфікацію від 14.02.2017 року, видану ФОП ОСОБА_9 , свідоцтво про реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , які були вилучені під час проведення огляду місця події 14.02.2017 року.
Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором ні в клопотанні, ні в судовому засіданні не доведено належними та допустимими доказами, що є його обов`язком, те, що є обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення - крадіжки лісопродукції, що майно (40 колод породи дуб) є предметом злочину, набуте кримінально протиправним шляхом або отримане юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто не підтверджені підстави, передбачені ст.ст. 170, 173 КПК України для накладення арешту на майно.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно.
Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу України, а тому підлягає скасуванню.
Вказує, що вилучений автомобіль марки з напівпричепом марки могли використовуватись як знаряддя вчинення злочину та є необхідними органу досудового розслідування для перевірки всіх обставин вчинення злочину, для збереження та перевірки слідової інформації, що могла бути залишена транспортним засобом в місці завантаження деревиною.
На його думку, відмова в арешті майна призведе до переміщення вказаного майна на іншу територію та може призвести до його зникнення, перетворення, або відчуження іншим особам, що вкрай негативно відобразиться на проведенні досудового розслідування і як наслідок на доказуванні у вчиненні злочину через втрату основних доказів.
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення представника ТОВ «Варта Раєцького А.О. на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
14.02.2017 року близько 16:00 год. в с. Станишівка, Житомирського району працівниками поліції виявлено автомобіль марки DAF 95.380 XF, державний номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп WIELTON PTS 34.100, державний номерний знак НОМЕР_2 , на якому находились 40 колод деревини породи дуб.
Під час огляду місця події 14.02.2017 року на зазначених транспортних засобах при вибірковому огляді виявлено колоди деревини з бірками номера яких не відповідають щодо діаметру колоди та фактично є значно більшими ніж вказано у базі електронного обліку деревини.
При проведені цієї процесуальної дії були вилучені: автомобіль марки DAF 95.380 XF, державний номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп WIELTON PTS 34.100, державний номерний знак НОМЕР_2 , 40 колод деревини породи дуб, товарно-транспортна накладна № 1 від 14.02.2017 року, видані СУПП ТОВ «Варта», спеціфікація від 14.02.2017 року, видана ФОП ОСОБА_9 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що автомобіль марки DAF 95.380 XF, державний номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп WIELTON PTS 34.100, державний номерний знак НОМЕР_2 , 40, яким керував ОСОБА_10 , належить Спільному українсько-польському підприємству ТОВ «Варта».
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд накладає арешт на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі набуті злочинним шляхом, або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.
За таких обставин висновки слідчого судді про те, що у прокурора відсутні підстави для визнання вилученого майна речовим доказом, в тому числі і тому, що огляд місця події проведено з порушеннями, що свідчать про неналежність та недопустимість цього доказу, колегія суддів вважає хибними.
Відсутність спеціаліста при проведенні огляду місця події, не зазначення у протоколі, чи використовувались якість технічні засоби, вибірковий огляд деревини на думку колегії суддів не дають підстав для визнання цього доказу таким що проведений з порушеннями кримінального процесуального закону та може оцінюватись лише з позиції достатності отриманих даних для підтвердження певних обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Зазначена слідча дія проведена з дотримання вимог, передбачених ч.3 ст. 214, ст. 237 КПК України процесуальною особою, яка мала на це право як невідкладна, а тому колегія суддів вважає, що отримані при її проведенні дані є достатніми для висновку про необхідність проведення досудового розслідування та відповідність вилученого майна критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України.
Зафіксована при проведенні огляду місця події невідповідність документів наявному майну, що перевозилось і щодо реалізації якого державою введено обмеження на думку колегії суддів давали прокурору обґрунтовані підстави для розумних сумнівів, що вилучене майно є речовим доказом.
Перевіривши зміст клопотання, вивчивши матеріали додані до клопотання, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов необґрунтованого висновку, що в матеріалах кримінального провадження відсутні підстави для накладенні арешту на вказане майно.
Помилковий аналіз обставин кримінального провадження та вимог кримінального процесуального законодавства при винесенні слідчим суддею ухвали про відмову в задоволенні клопотання прокурора щодо накладення арешту, може унеможливити проведення повного, об`єктивного, всебічного досудового розслідування та призвести до втрати речових доказів.
З огляду на викладене, з метою повної та всебічної перевірки всіх обставин вчинення кримінального правопорушення: встановлення законності походження виявленої деревини породи «Дуб», що перевозилась вищезгаданим вантажним автомобілем, місця, де її завантажено, фактичного законного власника перевезеної деревини, тощо клопотання прокурора слід задовольнити.
Натомість вказане рішення не перешкоджає власнику майна в подальшому, в разі недотримання розумних строків проведення розслідування, порушувати перед органами досудового слідства, слідчим суддею клопотання про скасування арешту, вимагати належного збереження майна, тощо.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити.
Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно, яке було вилучене під час проведення огляду місця події 14.02.2017 року та належать на праві власності Спільному українсько-польському підприємству ТОВ «Варта», а саме: 40 колод деревини породи дуб; автомобіль марки DAF 95.380 XF, державний номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп WIЕLТОN PTS 34.100, державний номерний знак НОМЕР_2 , які на праві власності належать Спільному українсько-польському підприємству ТОВ «Варта», видаткову накладну № ВТ?0000030 від 14.02.2017 року, товарно-транспортну накладну № 1 від 14.02.2017 року, видані СУПП ТОВ «Варта», спеціфікацію від 14.02.2017 року, видану ФОП ОСОБА_9 , свідоцтво про реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .
Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді: