Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/9562/16-к
н/п 1-кп/490/346/2017
ВИРОК
Іменем України
15 березня 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0003193, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Бузьке Новоодеського району Миколаївської області, є громадянином України, одруженим, має на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, має повну загальну середню освіту, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає адресою: АДРЕСА_2 , є раніше судимим:
- 10 травня 2016 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, від відбування якого звільнений на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на три роки;
- 10 листопада 2016 року Заводським районним судом м. Миколаєва за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
08 липня 2016 року, близько 17 год. 30 хв., ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку № 47-А по вул. Севастопольській в м. Миколаєві, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, діючи умисно з корисливих мотивів, намагався відкрито викрасти майно ОСОБА_7 , а саме схопив рукою золотий ланцюжок вагою 2,59 г. вартістю 1 605 грн. 80 коп. із золотим хрестиком вагою 0,76 г. вартістю 489 грн. 80 коп., що знаходилися на шиї потерпілої, розірвав ланцюжок на кілька фрагментів та, вважаючи, що йому вдалося викрасти частину золотого ланцюжка, і ця частина знаходиться у нього в руці, з місяці вчинення злочину зник, однак під час втечі виявив, що золоті прикраси, або їх частина в його руці відсутні, а отже, вчинивши усі дії, які вважав за необхідне вчинити для доведення злочину до завершення, не отримав реальної можливості розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд з причин, що не залежали від його волі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив, що у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, винним себе визнає повністю та повідомив, що 08 липня 2016 року, близько 17 год. 30 хв., він зі своїм товаришем на ім`я ОСОБА_8 прогулювалися в районі будинку АДРЕСА_3 та домовилися в когось зірвати ланцюжок, оскільки йому були потрібні кошти щоб поставити на облік вагітну дружину і оплатити оренду квартири. Прогулюючись вони помітили жінку, яка йшла назустріч правіше по відношенню до нього, на якій був ланцюжок. Він правою рукою в районі шиї схопив ланцюжок і намагався його зірвати, потягнувши донизу. Ланцюжок порвався і він, вважаючи, що частина ланцюжка залишилася у його руці почав тікати. Коли відразу після втечі розжав кулак то побачив, що нічого немає, та пішов додому. У вчиненому щиро кається.

Допитана під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_7 суду повідомила, що 08 липня 2016 року, коли вона близько 17 год. 30 хв., повертаючись з роботи проходила біля будівлі, де розташоване Національне агентство державної служби, що в районі перехрестя вулиць Інженерної та Севастопольської в м. Миколаєві, назустріч їй йшло двоє хлопців. Коли останні порівнялися з нею, між ними опинився люк, що був відкритий і в якому було багно. У цей момент один з хлопців - обвинувачений ОСОБА_5 протягнув руку і шарпнув за золотий ланцюжок, що висив на її шиї. Цього ж моменту інший хлопець спитав "Ну що там?", на що ОСОБА_5 відповів "так, є", і обидва хлопці побігли. Коли це трапилося, вона не зразу усвідомила що сталося, чому ОСОБА_9 протягував до неї руки. Відійшовши декілька метрів вона відчула, що в неї болить шия і потім зрозуміла, що ланцюжок, який висів на її шиї порваний. Порваний ланцюжок вона виявила одразу, а хрестик, що на ньому висів, не могла знайти. У дворі будинку біля якого сталося викрадення живуть її знайомі, які також поверталися додому. Вона з ними зустрілася, та кум викликав поліцію. Хвилин через сім під`їхав наряд поліції. Разом з поліцією вони об`їхали декілька кварталів для пошуку злочинців, однак безрезультатно, і її доставили до Центрального відділу поліції, де вона написала заяву, видала ланцюжок, який було сфотографовано. Слідчий попросила її знайти або фотографії, де вона у вказаному ланцюжку з хрестиком, або знайти документи, які підтверджують факт їх придбання чи наявності в неї вказаних речей. Коли вона прийшла додому, передяглася та почала шукати документи, які б підтверджували факт наявності в неї вказаних ювелірних виробів, то додому повернувся син, який їй сказав « ОСОБА_10 , в тебе тут на шиї щось висить». Після цього вона виявила, що на шиї приліпився хрестик. Виявивши це, вона зателефонувала слідчому і повідомила про знайдення хрестику. Коли ланцюжок купувався він був розміром 70 см.. Після того, що відбулося, вона носила ланцюжок до ювеліра і той сказав, що ланцюжок розтягнувся та його довжина стала 63 см.. Тоді ж його зважили і виявилося, що не вистачає саме тої ваги, яку вона повідомила слідчому. Вона просила ювеліра надати відповідну довідку, на що той відповів, що він такого не робить. Іще на місці вчинення злочину, безпосередньо після його вчинення, побачивши на собі порваний ланцюжок, вона намагалася подивитися поруч та знайти хрестик, однак, оглянувши місце події намагаючись знайти хрестик, нічого не виявила та прямувала далі.

З відповідних чеків і бирок на ювелірні вироби, наданих потерпілою під час досудового розслідування, а також з розпорядження № 2351-р від 08.07.2016 Державної скарбниці України "Про закупівельні ціни на дорогоцінні метали у брухті", слідує, що станом на 08 липня 2016 року золотий ланцюжок вагою 2,59 г. і золотий хрестик вагою 0,76 г., які були предметом злочину, коштували не менше 1 605 грн. 80 коп. та 489 грн. 80 коп. відповідно.

Зі змісту протоколу огляду предмету від 08.07.2016 і фототаблиці до нього, досліджених судом, слідує, що вказаний огляд розпочався о 19 год. 00 хв. 08 липня 2016 року, що його об`єктом були золотий ланцюжок довжиною 65 см., з тонким плетінням, на кінцях ланцюга явно видно, що вони пошкоджені, а також хрестик розмірами 3х3 см., з передньої сторони якого по боках розташовані камінці з білого кольору. У цьому протоколі зазначено, що до нього додається фототаблиця зображень.

З фототаблиці зображень доданої до протоколу не можливо зробити висновок про те, що ланцюжок є не цільним і має пошкодження, а також не можливо зробити висновок про розмір ланцюжка.

Згідно постанови слідчого від 08.07.2016 золотий ланцюжок з хрестиком, які ОСОБА_4 добровільно видала слідчому 08 липня 2016 року визнані речовими доказами і прийнято рішення про їх передбачу на відповідальне зберігання потерпілій. Проте, згідно розписки останньої без дати, ОСОБА_7 отримала від працівників поліції фрагмент (65 ст.) належного їй золотого ланцюжка.

Під час судового розгляду судом було оглянуто речові докази - золотий ланцюжок та золотий хрестик, надані суду потерпілою. Під час огляду судом встановлено, що на момент огляду цих речових доказів вказані ювелірні вироби не мають явних ознак їх пошкодження.

Дослідивши наведені вище докази та оцінивши їх у сукупності суд прийшов до наступного.

Згідно пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення, останній обвинувачувався у тому, що 08 липня 2016 року, близько 17 год. 30 хв., діючи умисно з корисливих мотивів, намагався відкрито викрасти майно ОСОБА_7 , а саме схопив рукою золотий ланцюжок вагою 2,59 г. вартістю 1 605 грн. 80 коп. із золотим хрестиком вагою 0,76 г. вартістю 489 грн. 80 коп., що знаходилися на шиї потерпілої, розірвав ланцюжок на кілька фрагментів, і йому вдалося викрасти один з фрагментів ланцюжка вагою 0,09г. вартістю 55 грн. 80 коп., з яким він з місця вчинення злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Саме виходячи з того, що, як вважає сторона обвинувачення, ОСОБА_5 вдалося викрасти фрагмент золотого ланцюжка вагою 0,09г. вартістю 55 грн. 80 коп., що належить потерпілій, і обвинувачений розпорядився ним на власний розсуд, дії ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковано як закінчений злочин, зокрема за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинений повторно.

Між тим, дослідивши наведені вище докази, суд вважає цю обставину не доведеною і при цьому виходить з наступного.

У своїх показаннях обвинувачений не заперечує самого факту намагання викрасти золоті прикраси потерпілої і стверджує, що після вчинення дій, спрямованих на це, йому здалося, що дійсно частина ланцюжка після цих дій залишилася у його руці, однак, коли він втікав з місця події, розкрив кулак і виявив відсутність викраденого майна.

Це ствердження обвинуваченого не спростовується жодним допустимим та достовірним доказом з тих, що надані суду для дослідження.

Так, потерпіла у своїх показаннях не стверджує, що бачила частину фрагменту свого ланцюжка в руці обвинуваченого. Більш того, відразу й не зрозуміла, що доречи сталося і лише через певний час зрозуміла, що відносно неї була вчинена спроба пограбування. При цьому, вона вважала, що золотий ланцюжок лише порвався, але увесь залишився, а от хрестик пропав, тому під час нетривалих і неретельних пошуків намагалася знайти на місці події саме хрестик, причому, згідно показань потерпілої, під час здійснення обвинуваченим ривку, між останнім та нею розташовувався відкритий каналізаційний люк наповнений багном. Як слідує з показань потерпілої, ту обставину, що не вистачає фрагменту ланцюжка вона виявила лише під час ремонту цього ланцюжка у ювелірній майстерні.

У суду не викликає сумнівів ані достовірність показань обвинуваченого, ані достовірність показань потерпілої. Ці показання не суперечать одні одним. У тому числі не суперечить показанням обвинуваченого та обставина, що, як повідомляла потерпіла, після здійснення ривку, на запитання іншої особи, яка була разом з ОСОБА_5 : "Ну що там?", обвинувачений відповів: "Так, є", і обидва хлопці побігли, оскільки у своїх показаннях ОСОБА_5 пояснював, що до тих пір доки він не розжав кулак під час бігу, вважав, що йому вдалося викрасти прикрасу.

Стороною обвинувачення не надано суду доказів, які б беззаперечно виключали можливість залишення фрагменту золотого ланцюжка, у викрадення якого обвинувачується ОСОБА_5 , на місці події, у тому числі й у колодязі з багном, про який повідомила потерпіла, так саме, як і доказів розпорядження цією частиною ланцюжка обвинуваченим.

При цьому, суд не приймає до уваги при ухвалені вироку відомості, що містяться у протоколі огляду предмету від 08.07.2016 і фототаблиці до нього, оскільки ці відомості викликають у суду обґрунтовані сумніви щодо їх достовірності.

Зокрема, під час допиту потерпіла повідомила, що коли її після безрезультатних пошуків злочинців нарядом поліції було доставлено Центрального відділу поліції, вона там написала заяву та видала для огляду ланцюжок, який в неї залишився. Ланцюжок було оглянуто та сфотографовано і лише після того, як слідчий повернула їй ланцюжок, і вона потрапила додому, знаходячись там вона виявила хрестик, про що повідомила слідчого по телефону. Реєстр матеріалів досудового розслідування містить зазначення лише одної заяви добровільної видачі і лише одного факту огляду предметів. У той же час, зі змісту протоколу огляду предмету від 08.07.2016, який, згідно цього протоколу, розпочався о 19 год. 00 хв., тобто приблизно через півтори години після події злочину, вбачається, що предметом огляду стали, не лише золотий ланцюжок, а й хрестик, про залишення якого потерпіла, виходячи з її слів, дізналася лише після вказаного огляду.

На недостовірність відомостей, що містяться у вказаному протоколі огляду, та достовірність показань потерпілої вказує і та обставина, що всупереч змісту протоколу і постанови слідчого, датованої 08.07.2016, згадана вище розписка потерпілої не містить фіксації факту повернення потерпілій хрестику, що оглядався та визнаний речовим доказом.

Отже, дослідивши наведені вище докази та оцінивши їх у сукупності суд вважає беззаперечно доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, викладених судом на початку мотивувальної частини вироку. У той же час, суд не вважає доведеним той факт, що, як зазначено у пред`явленому йому обвинуваченні, ОСОБА_5 вдалося викрасти фрагмент золотого ланцюжка потерпілої вагою 0,09г. вартістю 55 грн. 80 коп., і він ним розпорядився на власний розсуд.

За таких обставин, в межах пред`явленого обвинувачення, дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, тобто як закінчений замах на грабіж - відкрите викрадення чужого майна, вчинений повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує, що він вчинив умисний тяжкий корисливий злочин, його особу, а саме те, що він, є раніше судимим та вчинив злочин у період випробування, встановленого судом при звільненні від відбування покарання, має постійне місце проживання, не працює, є одруженим, має на утриманні малолітню дитину, 2017 року народження, характеризується позитивно, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та як обставини, що його пом`якшують, щире каяття обвинуваченого.

З урахуванням викладеного та вимог частини 3 ст. 68 КК України, відповідно до якої за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Враховуючи ту обставину, що обвинувачений вчинив вказаний вище злочин до постановлення вироку від 10.11.2016 Заводського районного судом м. Миколаєва, яким його засуджено до чотирьох років позбавлення волі за злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, вчинений 06 липня 2016 року, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупності злочинів, шляхом часткового складання покарань, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки один місяць.
Оскільки обвинувачений вчинив вказані вище злочини у період строку випробування, встановленого при звільненні на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, призначеного вироком від 10.05.2016 Ленінського районного суду м. Миколаєва за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за сукупністю вироків, на підставі ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України, суд вважає за необхідне шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за правилами ч. 4 ст. 70 КК України цим вироком, покарання, призначеного йому вироком від 10.05.2016 Ленінського районного суду м. Миколаєва, остаточно призначити ОСОБА_5 для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки сім місяців.
Таке покарання відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості вчинених ним злочинів, а також з урахуванням щирого каяття ОСОБА_5 є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до положень п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази, а саме золотий ланцюжок та хрестик, що є власністю потерпілої ОСОБА_4 та віддані їй на зберігання до рішення суду, слід вважати повернутими за належністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 377 КПК України якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до позбавлення волі, суд лише у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Враховуючи особу обвинуваченого та встановлені під час кримінального провадження обставини, суд не вбачає підстав для зміни застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили на інший.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч 2 ст. 186 КК України, та призначити йому за цей злочин покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю вказаного злочину та злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за який ОСОБА_5 засуджено вироком від 10.11.2016 Заводського районного суду м. Миколаєва, шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки один місяць.

На підставі ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуте у зв`язку зі звільненням від відбування з випробуванням покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, призначене вироком від 10.05.2016 Ленінського районного суду м. Миколаєва за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,та остаточно призначити ОСОБА_5 для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки сім місяців.

Строк відбування призначеного покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту його взяття під варту, тобто з 07 вересня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення у період з 07 вересня 2016 року по 15 березня 2017 року включно, зарахувати із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази, а саме золотий ланцюжок та хрестик, що є власністю потерпілої ОСОБА_4 та віддані їй на зберігання до рішення суду - вважати повернутими за належністю

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили - залишити попереднім.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - у той же строк з дня отримання ним копії вироку.

Головуючий: