Дело № 636/404/16-к р.
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«11» листопада 2016 р. м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

війскового прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві кримінальне провадження № 0000360 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великий Бурлук, Великобурлуцького району, Харківської обл., українця, громадянина України, засудженого вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 30.04.2014 р. за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст..75 КК України встановлений іспитовий строк в 1 рік, не одруженому, з середньою спеціальною освітою, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовцю військової частини польова пошта НОМЕР_1 , саперу інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу

у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №607/2014 від 22 липня 2014 року ОСОБА_4 , 27 серпня 2014 року призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та направлений для проходження військової служби у військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 182 від 28 серпня 2014 року ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду номера обслуги 2 мінометного взводу мінометної батареї 3 механізованого батальйону.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Однак, ОСОБА_4 в порушення вищевказаних норм законодавства України 07 жовтня 2014 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити військову частину польова пошта НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 07 жовтня 2014 року, в порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу "або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 та до 17 січня 2016 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, 07 жовтня 2014 року без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 та до 17 січня 2016 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

У судовому засіданні обвинувачений провину у скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю про обставини його скоєння пояснив так, як викладено у вироку, пояснив, що залишив військову частину у зв`язку з захворюванням його цивільної жінки з якої він проживає без укладення шлюбу та її неповнолітня дитина з якою вони проживають потребували його допомоги.

Згідно клопотання сторін кримінального провадження з`ясування обставин та перевірка їх доказами проводилися з урахуванням вимог ч.3 ст.349 КПК України без дослідження тіх фактичних даних, які не оспорюються сторонами кримінального провадження.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення суд вважає доведенною та підтвердженною зібраними по справі доказами.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України у судовому засіданні досліджені характеризуючі дані на обвинуваченого ОСОБА_4 який згідно, довідок лікарів нарколога та психітара на обліку не знаходиться, за місцем проживання характеризуеться позитивно.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст.407 КК України тобто самовільному залишенні військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 66 КК України, визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість даного злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, враховуючи особу винного, який скоїв новий злочин в період іспитового строку, але позитивно характеризується за місцем служби, у скоєнні злочину щиро розкаявся, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставини.

Крім того, при призначенні покарання, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу винного, якій добровільно звернувся до військового комісаріату для направлення його добровільцем до АТО, скоїв цей злочин під впливом життєвої сітуації, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 вимоги ст..69 КК України, призначивши йому більш м`якого покарання ніж передбачено законом.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371,373-374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 3 (років) років позбавлення волі.

На підставі ст.. 69 КК України замінити призначене ОСОБА_4 покарання за ч.3 ст.407 КК України більш м`яким ніж передбачено законом та призначити йому покарання у вигляді штрафу у сумі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.3 ст.72 КПК України виконувати дане покарання окремо від вироку Великобурлуцького районного суду Харківської області від 30.04.2014 р..
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області, через Чугуївський міський суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: підпис.
Згідно з оригіналом. Оригінал знаходиться в матеріалах справи.
Суддя: ОСОБА_1