АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/663/17 Номер провадження 11-кп/786/608/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних
справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
представника установи ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 3 травня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравневськ Дніпропетроської області, засудженого:

- 20.10.2005 Апеляційним судом Дніпропетровської області за п.п. 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152, ст. 70 КК України на 15 років позбавлення волі,

та звільнено від відбуття невідбутої частини строку покарання у виді позбавлення волі на 1 рік 6 місяців 21 день.

Приймаючи таке рішення суд зазначив, що засуджений відбув ? частини покарання та своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_11 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначає, що суд не врахував те, що:

- засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання має 11 стягнень, а також допускав інші порушення вимог режиму утримання, за які на нього стягнення не накладалися та 9 заохочень, останнє з яких 6.01.2016,

- з часу відбування покарання в установі з 7.04.2006 ОСОБА_7 працював на виробництві незначний проміжок часу з травня по грудень 2006 року, з лютого по жовтень 2007 року, з липня по грудень 2010 року з лютого по березень 2015 року, а 2008, 2009, 2011, 2012, 2013, 2014 роках взагалі не працював,

- травму перелом ноги, на яку посилався засуджений в судовому засіданні, отримав 25.06.2015 та до цієї дати мав задовільний стан здоров`я і об`єктивних причин, які б могли перешкодити працювати на виробництві установи не існувало,

- начальник відділення соціально-психологічної служби установи ОСОБА_12 в судовому засідання стверджував, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення є передчасним, оскільки останній не довів свого виправлення.

На думку апелянта суд, приймаючи рішення не надав оцінку матеріалам справи щодо засудженого та не взяв до уваги поведінку засудженого протягом усього строку відбування покарання в цілому, які підтверджують, що ОСОБА_7 не довів своєю поведінкою та ставленням до праці свого виправлення та потребує додаткового контролю з боку адміністрації колонії.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримку апеляційної скарги, засудженого та його захисника про законність судового рішення, перевіривши матеріали особової справи та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зазначеним вимогам кримінально процесуального законодавства ухвала суду не відповідає.

Відповідно до частини 1 статті 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Пунктом 3 частини 3 статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 3/4 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.
У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.04.2002 визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 26.04.2002 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Так, 20.10.2005 Апеляційним судом Дніпропетровської області визнаний винуватим і засуджений ОСОБА_7 за п.п. 9, 12 ч.2 ст. 115, ч. 4 ст. 152, ст. 70 КК України на 15 років позбавлення волі засуджений. Згідно цього вироку ОСОБА_7 визнаний винуватим і засуджений за зґвалтування, а саме статеві зносини із застосуванням фізичного насильства з використанням безпорадного стану потерпілої групою осіб,що спричинило особливо тяжкі наслідки та за умисне вбивство вчинене з метою приховати інший злочин за попередньою змовою групою осіб(а.м.о.с. 8-30)

20.01.2016 Ленінським районним судом м. Полтава засудженому ОСОБА_7 у строк покарання призначеного Апеляційним судом Дніпропетровської області від 20.10.2005, зараховано строк попереднього ув`язнення з 28.12.2004 по 31.01.2006 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.м. о.с. 37).
Початок строку покарання ОСОБА_7 з 28.12.2004, кінець строку покарання 24.11.2018 (а.м. о.с. 214).
У Полтавській виправній колонії УДПтС в Полтавській області № 64 ОСОБА_7 відбуває покарання з 7.04.2016, до даного закладу засуджений прибув з негативною характеристикою, згідно якої він за час перебування в установі попереднього ув`язнення мав 7 стягнень за порушення режиму утримання, заохочень не мав (а.м.о.с. 214).
Згідно характеристики засудженого, наданої начальником відділення соціально-психологічної служби установи ОСОБА_9 та заступником начальника ПВК-64 із соціально-виховної та психологічної роботи ОСОБА_13 , затвердженого начальником ПВК УДПтСУ в Полтавській області (№64) ОСОБА_14 від 1.03.2016, засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання в установі 4 рози притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення встановленого порядку відбування покарання, але під впливом проведених профілактичних та виховних заходів змінив свої погляди та поведінку на кращу. Стягнення зняті та погашені в установленому законом порядку. Характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядку дня установи, за що був заохочений дев`ять раз, чотири з яких правами начальника установи. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, виконує їхні законні вимоги. За станом здоров`я тимчасово не працездатний. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не працевлаштований на виробництві установи за станом здоров`я, проходить лікування після отриманої побутової травми ноги в медичній частині установи, до праці та до своїх обов`язків ставиться сумлінно. До виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою. За час відбування покарання реалізована програма диференційованого виховного впливу «Професія», здобув спеціальність швачки в Полтавському навчальному центрі (№64) при установі. Зарахований до програм диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт» та «Духовне відродження», відвідує богослужіння різних релігійних конфесій. Заходи виховного характеру відвідує, робить вірні для себе висновки, подає позитивний приклад іншим засудженим. Підтримує зв`язки з батьками та бабусею, шляхом листування, раз у два місяці зустрічається з ними на побаченнях. За характером спокійний, врівноважений. У відношенні до інших засуджених не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки. Вину у скоєному злочині визнає, розкаюється. Міру призначеного судом покарання вважає цілком справедливою. Має виконавчий лист на загальну суму 44010,35 грн, достроково утримано 191,08 грн. Виконавчий лист в установі відсутній (а.м.п. 214).
За час відбування покарання має 11 стягнень 4.01.2005, 5.06.2005, 19.08.2005, 13.02.2006 за порушення розпорядку дня в СІЗО (а.п.о.с. 1, 40, 67, 84), 11.01.2005, 18.05.2005, 7.06.2005 за недбале чергування в СІЗО (а.п.о.с. 6, 44, 48), 14.11.2012 за нетактовну поведінку з представником адміністрації установи (а.п.о.с. 130), 16.07.2013 за завішування спального місця (а.п.о.с. 142), 10.12.2013 за невихід на роботу (а.п.о.с. 149), 8.07.2014 за відмову прибирати спальне приміщення згідно графіка (а.п.о.с. 174), які погашені та зняті; 9 заохочень 3.05.2007, 20.12.2007, 20.06.2008, 13.03.2009, 9.10.2010, 8.04.2011, 1.06.2013, 1.11.2014 за сумлінну поведінку та ставлення до праці, 6.01.2016 за сумлінну поведінку та активну участь в самодіяльних організаціях (а.п.о.с. 215).
Під час відбування покарання ОСОБА_7 були допущені порушення, за які стягнення не накладалися та адміністрація обмежилася бесідою із засудженим, а саме: 9.06.2009 не виконав команду «підйом», 13.01.2012 біля спального місця накидав сміття, 12.12.2013 безпідставно не вийшов на роботу, 8.08.2014 відмовився прибирати спальне приміщення відділення згідно графіку (а.п.о.с. 114, 124, 155, 179).
ОСОБА_7 має виконавчий лист на суду 44 010,35 грн, на виконання якого утримано лише 191,08 грн (а.п. о.с. 221).

Згідно особової справи засудженому відмовлено: 1.07.2012 та 22.07.2013 в поданні матеріалів на засудженого ОСОБА_7 на переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання; 2.01.2015 у поданні матеріалів на засудженого ОСОБА_7 на заміну покарання більш м`яким, через те, що останній не досяг необхідного ступеню виправлення (а.п.о.с. 126, 138, 187).
1.03.2016 на засіданні комісії установи прийнято рішення про направлення матеріалів до суду щодо вирішення питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення (а.п.о.с. 212-213).
12.04.2016 Ленінським районним судом м. Полтава відмовлено у задоволенні спільного подання спостережної комісії Ленінської районної у м. Полтава ради та начальника Полтавської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Полтавській області (№64) про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 і дане рішення суду 19.07.2016 Апеляційним судом Полтавської області залишено без змін (а.о.с. 38). 27.04.2016 Ленінським районним судом м. Полтава відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення як поданої менш як через рік з дня винесення рішення про відмову (а.п.о.с. 40).
Відповідно до ч. 7 ст. 154 КВК України у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким повторне подання в цьому питанні щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців, тоді як ОСОБА_7 , будучи засудженим за особливо тяжкі злочини, повторно звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення 10.03.2017 (а.п. 1-2), тобто менш як через рік, на що не звернув увагу місцевий суд.

В даному випадку норми кримінального та кримінально-виконавчого законодавства співвідносяться одна до одної як загальна та спеціальна, а за таких умов, у разі розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом, перевага надається спеціальному.

Тобто загальною нормою є ст. 81 КК України, а спеціальною ч. 7 ст. 154 КК України, а тому при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення, суд повинен керуватись в першу чергу вимогами ст. 154 КВК України. Крім того, саме такий підхід висловлено і Міністерством юстиції України у своєму листі від 26.12.2008 N 758-0-2-08-19 «Щодо практики застосування норм права у випадку колізії».

Разом з цим, судом залишено поза увагою і той факт, що КВК України прийнятий та вступив у законну силу вже після того як був прийнятий КК України, а за таких умов, у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Тому в даному випадку, питання про умовно-дострокове звільнення повинно розглядатись у порядку визначеному ч. 7 ст. 154 КВК України.

Отже, під час винесення ухали щодо ОСОБА_7 судом недотримані вимоги ч. 7 ст. 154 КК України, оскільки в даному випадку засуджений не позбавляється права бути умовно-достроково звільненим від відбування покарання, втім таке звільнення можливе не раніше ніж через рік з дня винесення постанови про відмову суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, і це обмеження має чітке правове регулювання, через це апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню .

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 3 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4