24.01.2017
Справа № 642/178/17-к
Провадження № 1кс/642/144/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2017 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , власника майна ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП (м. Харків) ГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

В клопотанні слідчий просить винести ухвалу, якою накласти арешт на вилучений в ході огляду місця події від 20 січня 2017 року мобільний телефон ТМ «OUKITEL» в корпусі чорного кольору, в чорному чохлі, імеі: 1) НОМЕР_1 ; 2) НОМЕР_2 , з двома картками операторів мобільних зв`язків: «МТС Україна» з номером: НОМЕР_3 та «Київстар», на поверхні картки мається номер: НОМЕР_4 по кримінальному провадженню № 0000149 від 15 січня 2017 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів; ч. 4 ст. 187 КК України розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

В поданому клопотанні слідчий зазначає, що у провадженні СВ Холодногірського ВП (м. Харків) ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 15 січня 2017 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів; ч. 4 ст. 187 КК України розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.

В ході досудового слідства встановлено, що: 14.01.2017 близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з корисливих спонукань з метою таємного викрадення чужого майна, прибули до житлового будинку АДРЕСА_1 , де мешкала раніше знайома їм ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно розподілення ролей, ОСОБА_8 залишилась на вулиці поблизу будинку АДРЕСА_1 , з метою спостереження за оточуючою обстановкою та своєчасного повідомлення ОСОБА_5 про наближення до будинку ОСОБА_9 .

Знаходячись на території домоволодіння, ОСОБА_5 рукою розбив віконне скло та через вказаний отвір проник до приміщення будинку, в якому почав підшукувати майно для його подальшого викрадення. В цей час ОСОБА_8 помітила ОСОБА_9 , яка наближалась до свого будинку, про що за допомогою мобільного зв`язку попередила ОСОБА_5 , який надав їй вказівку не перешкоджати ОСОБА_10 у заході в будинок, оскільки він не зміг знайти необхідної кількості майна для викрадення, у звязку з чим він повідомив ОСОБА_8 про те, що буде із застосовуванням насильства запитувати ОСОБА_9 про те, де сховано дорогоцінне майно. Таким чином ОСОБА_8 надала свою згоду на вчинення спільно з ОСОБА_5 відкритого заволодіння майном ОСОБА_9 із застосуванням насильства, небезпечного для її життя та здоров`я. Знаходячись у житловому будинку, ОСОБА_5 , зайшовши до кімнати ОСОБА_9 , дочекався, доки остання, відкривши двері, увійшла в будинок, та, реалізуючи свій спільний з ОСОБА_8 злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном ОСОБА_9 та мешкаючого у вказаному будинку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою подолання супротиву потерпілої, із застосуванням фізичної сили, посадив ОСОБА_9 у розташоване в кімнаті крісло, після чого за допомогою відшуканих у житловому будинку рушників, тканини та липкої стрічки, прив`язав її руки, тулуб та ноги до крісла, рушником закрив рот ОСОБА_9 , після чого відкрито заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у сумі 600 доларів США, а також 1600 гривень, виробами зі сплаву золота загальною масою 40 грам, після чого зв`язав ноги ОСОБА_9 мотузкою, внаслідок чого та не могла залишити приміщення будинку, та зі злочинно набутим майном, спільно з ОСОБА_8 , залишив приміщення будинку, розпорядившись таким чином викраденим на власний розсуд.

Крім того, 14.01.2017 близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_5 під час вчинення за вищевикладених обставин розбійного нападу на ОСОБА_9 , знаходячись у житловому будинку АДРЕСА_1 , передбачаючи реальну можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 , що знаходяться у причинному зв`язку з діянням, а також свідомо допускаючи їх настання, з метою подолання супротиву потерпілої, діючи за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із застосуванням фізичної сили, посадив ОСОБА_9 у розташоване в кімнаті крісло, після чого за допомогою відшуканих у житловому будинку рушників, тканини та липкої стрічки, прив`язав її руки, тулуб та ноги до крісла, рушником закрив рот ОСОБА_9 , після чого відкрито заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 та ОСОБА_11 у сумі 600 доларів США, а також 1600 гривень, виробами зі сплаву золота загальною масою 40 грам, після чого зв`язав ноги ОСОБА_9 мотузкою, внаслідок чого та не могла залишити приміщення будинку, та зі злочинно набутим майном, спільно з ОСОБА_8 , залишив приміщення будинку, розпорядившись таким чином викраденим на власний розсуд.

Залишивши приміщення будинку, ОСОБА_5 направився до АЗС, розташованої на вул. Революції 1905 року, де придбав легкозаймисту речовину - бензин, - яку у полміерній тарі ємністю 5 літрів переніс до будинку АДРЕСА_1 . Пройшовши до приміщення будинку, ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що у будинку знаходиться ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розлив принесене паливо на підлозі кімнат та на речі, після чого залишив приміщення будинку та через віконний отвір з вулиці підпалив заздалегідь змочену пальним тканину, в результаті чого зайнявся житловий будинок. Під час огляду місця пригоди за вказаним фактом, 15.01.2017 було виявлено труп ОСОБА_9 , смерть якої сталась від злочинних дій ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , які діяли за попередньою змовою та в групі з корисливих спонукань.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 148-Дм/17 від 17.01.2017, причиною смерті ОСОБА_9 є закрита тупа травма шиї.

15.01.2017 відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149.

15.01.2017 відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000151.

15.01.2017 матеріали досудових розслідувань, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 15.01.2017 за ознаками складу кримінального правопорушення-злочину, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, № 0000149 від 15.01.2017 за ознаками складу кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України було об`єднано в одне провадження, яке зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000149. 20.01.2017 було змінено кваліфікацію по кримінальному провадженню № 0000149 від 15.01.2017 з п. 6 ч. 2 ст. 115 на п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

20.01.2017 ОСОБА_5 , ОСОБА_8 були повідомлені про підозру за п. п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

20 січня 2017 року в ході огляду місяця події в приміщенні службового кабінету Холодногірського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області за адресою: м. Харків, вул.. Маршала Малиновського, 1 було вилучено мобільний телефон ТМ «OUKITEL» в корпусі чорного кольору, в чорному чохлі, імеі: 1) НОМЕР_1 ; 2) НОМЕР_2 , з двома картками операторів мобільних зв`язків: «МТС Україна» з номером: НОМЕР_3 та «Київстар», на поверхні картки мається номер: НОМЕР_4 , який долучений до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу та визнаний таким в порядку ст. 98 КПК України відповідною постановою слідчого.

Враховуючи, що вищевказаний мобільний телефон, який було вилучено в ході ОМП від 20 січня 2017 року міг бути пристосований та використаний як засіб та знаряддя вчинення кримінальних правопорушень-злочинів, могло зберегти на собі сліди кримінальних правопорушень-злочинів, він є важливим речовим доказом та визнаний такими в порядку ст. 98 КПК України відповідною постановою слідчого.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено. Крім того, незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаних предметів, які є важливими речовими доказами по кримінальному провадженню, що може перешкодити встановленню істини по справі.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, прохав його задовольнити, посилаючись на наведені в ньому підстави.

Власник майна, щодо якого заявлено клопотання, - ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що мобільний телефон є єдиним засобом зв`язку з малолітніми дітьми.

Підозрюваний та його захисник також заперечували проти задоволення заявленого клопотання.

Суд, вислухавши думку слідчого, власника майна, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

Згідно ст.. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено . У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Окрім вказаного, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна..

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст. 170 КПК України).

Із матеріалів клопотання слідчого вбачається наявність правових підстав для накладання арешту на тимчасово вилучене майно, яке було здобуті під час особистого обшуку ОСОБА_5 , а також клопотання слідчого обґрунтовано подальшим збереженням первинного стану вилученого майна, попередженням його зникнення, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Холодногірського ВП (м. Харків) ГУ НП в Харківській області ОСОБА_7 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - задовольнити

Накласти арешт на вилучений в ході огляду місця події від 20 січня 2017 року мобільний телефон ТМ «OUKITEL» в корпусі чорного кольору, в чорному чохлі, імеі: 1) НОМЕР_1 ; 2) НОМЕР_2 , з двома картками операторів мобільних зв`язків: «МТС Україна» з номером: НОМЕР_3 та «Київстар», на поверхні картки мається номер: НОМЕР_4 по кримінальному провадженню № 0000149 від 15 січня 2017 року за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України - умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів; ч. 4 ст. 187 КК України розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаному з проникненням у житло та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, строком дії з 20.01.2017 до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1