Справа № 373/712/16-к
В И Р О К
Іменем України

21 квітня 2017 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000058 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Віненці Переяслав-Хмельницького району Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого; проживаючого по АДРЕСА_1 ; раніше судимого 06 лютого 2014 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.289 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки;

в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 345 КК України,-

встановив:
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим 06 лютого 2014 року Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.289 КК України до п`яти років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки, на шлях виправлення не став і скоїв нове кримінальне правопорушення.

Відповідно до наказу прокурора Київської області № 2293к від 14 грудня 2015 року ОСОБА_7 було призначено на посаду прокурора Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області.

Згідно наказу № 2 від 12 січня 2016 року «Про розподіл обов`язків між працівниками Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури» за прокурором ОСОБА_7 було закріплено виконання обов`язків по здійсненню нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи, у тому числі заходів впливу за адміністративні правопорушення, а також у сфері запобігання і протидії корупції, зокрема, і в ізоляторі тимчасового тримання Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області.

Постановою заступника керівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області від 22 грудня 2015 року змінено групу прокурорів у кримінальному провадженні № 0000703 від 13 липня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, до групи прокурорів було включено прокурорів Переяслав- Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 (старший групи), ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Як старший групи, ОСОБА_7 підтримувала державне обвинувачення та приймала участь у судових засіданнях, зокрема, 25 грудня 2015 року за її клопотанням, обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

08 лютого 2016 року близько 13 години на мобільний телефон прокурора ОСОБА_7 зателефонував інспектор-черговий ІТТ ОСОБА_13 та повідомив, що обвинувачений ОСОБА_5 вимагає зустрічі з нею, як з прокурором, який здійснює нагляд за ІТТ, і має конкретні скарги.

Цього ж дня, близько 16 год. ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні ІТТ Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області, під час проведення особистого прийому, розуміючи, що перед ним знаходиться працівник прокуратури та усвідомлюючи протиправність своїх дій, висловив в адресу прокурора Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_7 погрозу щодо вчинення фізичної розправи в разі незміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , висловлюючись нецензурною лексикою, повідомив прокурора ОСОБА_7 , що в разі невиконання його вимог, він помститься їй та наголосив, що вона особа жіночої статі, і тому не зможе протистояти йому у випадку, якщо він здійснить напад на неї.

По суті пред`явленого обвинувачення в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 винним себе не визнав. Показав, що дійсно неодноразово спілкувався з прокурором ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження про обвинувачення його за ч. 3 ст. 185 КК України. Спілкувалися і щодо справи, зокрема і щодо зміни йому запобіжного заходу, так і на інші теми. Вона розповідала, як важко працювати прокурором, будучи жінкою, що її батько проти такої роботи. Крім того, вона казала, що він ( ОСОБА_14 ) виглядає недобре, не поголений, як «відход в бур`яні». Ці слова його збурили. Можливо і на підвищених тонах, він погодився, що робота прокурора не для жінки, є чимало осіб, які можуть мститися. Будь-яких погроз особисто ОСОБА_7 він не висловлював. Нічого їй не робив, хоча і мав можливість. Зазначав, що якщо змінять запобіжний захід, визнає вину.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, подія кримінального правопорушення (злочину) та винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) доводиться показаннями потерпілої, свідків та матеріалами кримінального провадження, зокрема:

- показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка показала суду, що 08 лютого 2016 року їй зателефонував черговий по ІТТ і повідомив, що з нею хоче зустрітися підозрюваний ОСОБА_5 , бо щось собі заподіє. Вона близько 15 години прийшла до ІТТ. Попросила працівників ІТТ ОСОБА_15 та ОСОБА_16 бути присутніми під час розмови, оскільки вже раніше ОСОБА_5 психологічно тиснув на неї, прохаючи змінити запобіжний захід. Спочатку розмова була нормальною, а хвилин через 10 ОСОБА_5 почав погрожувати, що якщо вона не змінить йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, то «рано чи пізно він «вийде», а вона одинока жінка, буде йти ввечері додому і коли він нападе, то що вона зможе зробити». Крім того, зазначив, що «є ще люди і на волі». Рекомендував відмовитися від підтримання державного обвинувачення. В той момент вона реально сприйняла такі погрози та злякалася. Після 08 лютого ОСОБА_5 направив їй листа з вибаченнями;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , який показав суду, що працює в ІТТ Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області. 08 лютого 2016 року, коли він перебував на чергуванні, ОСОБА_5 , який перебував під вартою, виявив бажання зустрітися із прокурором ОСОБА_7 . Близько 15 год. 45 хв. ОСОБА_7 прийшла до ІТТ. В кімнаті для побачень разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , на її прохання, були він та ОСОБА_16 . ОСОБА_5 почав виражатися в адресу ОСОБА_7 нецензурними словами. Казав : «Ви нічого не доведете». Сказав, що коли вийде, то розбереться, що вона по місту спокійно ходити не буде, щось із нею зробить. ОСОБА_5 говорив серйозно і голосно. Після цього прокурор сказала, щоб ОСОБА_5 забрали та написала заяву;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який показав, що працює в ІТТ Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області. ОСОБА_5 попросив зустрічі із прокурором ОСОБА_7 , яка, прибувши до ІТТ, попрохала, щоб вони були присутні при їх розмові. Під час їхньої бесіди він стояв у коридорі, двері були відчинені, він чув всю їх розмову і бачив. ОСОБА_13 стояв в кімнаті для побачень, ОСОБА_5 і ОСОБА_7 сиділи за столом. ОСОБА_5 просив, щоб прокурор змінила йому міру запобіжного заходу. Казав : « Вам, жінці, не підходить ця посада. Я рано чи пізно вийду. Ви ввечері будете йти додому, я нападу, що ви мені зробите». ОСОБА_7 вийшла і плакала, була схвильована;

- копією наказу прокуратура Київської області № 2293п від 14 грудня 2015 року, відповідно до якого ОСОБА_7 було призначено на посаду прокурора Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області з 15 грудня 2015 року (а.с.193);

- копією наказу прокурора Київської області № 2 від 12 січня 2016 року, відповідно до якого за прокурором відділу ОСОБА_7 було закріплено обов`язок нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженням, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, у тому числі, заходів впливу за адміністративні правопорушення, а також у сфері запобігання і протидії корупції, зокрема : в ізоляторі тимчасового тримання, кімнаті затриманих та доставлених до чергової частини Переяслав-Хмельницького ВП ГН НП в Київській області ( а.с. 188-192);

- рапортом прокурора Переяслав-Хмельницького відділу Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_7 від 08 лютого 2016 року, з якого вбачається, що ОСОБА_5 погрожував їй фізичної розправою у випадку, якщо вона, як державний обвинувач у кримінального провадження відносно нього, не відмовиться від допиту свідків сторони обвинувачення та не змінить йому міру запобіжного заходу (а.с.174);

- листом Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області № 582/109/1010/01-16 від 02 березня 2016 року, відповідно до якого 08 лютого 2016 року до складу наряду входили інспектор черговий ІТТ капітан поліції ОСОБА_13 , поліцейський ІТТ старший сержант поліції ОСОБА_16 , поліцейський ІТТ старший сержант поліції ОСОБА_17 (а.с.178);

- витягом з книги перевірок несення служби, відповідно до якого 08 лютого 2016 року о 15 год. 50 хв. прокурор ОСОБА_7 проводила перевірку несення служби черговими ІТТ Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області (а.с.179-180);

-витягом із плану покамерного розміщення осіб, утримуваних в ІТТ Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області, відповідно до якого ОСОБА_5 08 лютого 2016 року перебував в ІТТ Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області (а.с.181-185).

Досліджені докази суд вважає належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність - достатньою та взаємозв`язаною для прийняття відповідного процесуального рішення.

Обставини вчинення даного кримінального правопорушення (злочину) встановлені та підтвердженні матеріалами кримінального провадження.

При цьому суд не бере до уваги посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 на порушення слідчим права ОСОБА_5 на захист, зокрема, не роз`яснення йому права на безоплатного захисника та не відібрання розписки про відмову від захисника, виходячи з наступного.

В матеріалах кримінального провадження містяться протокол про вручення повідомлення про підозру, повідомлення підозрюваному про його права, а також вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного від 28.03.2016 ( а.с. 210), повідомлення про підозру від 28.03.2016 ( а.с. 211-217), пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного від 28.03.2016 ( а.с. 218-221). Дані документи підписані слідчим та ОСОБА_5 і містять роз`яснення права на правову допомогу, в тому числі і безоплатно.

Допитаний в якості свідка слідчий ОСОБА_18 показав суду, що особисто роз`яснив ОСОБА_5 його права та обов`язки, вручив необхідні документи та, після того, як їх підписав ОСОБА_5 , підписав сам. Будь-яких зауважень з цього приводу ОСОБА_5 не висловлював. Призначити чи запросити йому захисника не просив. Чинним КПК не передбачено обов`язок слідчого відбирати від підозрюваного письмову відмову від захисника.

Крім того, доказів того, що ОСОБА_5 звертався на досудовому розслідуванні до слідчого судді чи під час підготовчого судового засідання до суду із скаргами на дії чи бездіяльність слідчого, в тому числі у зв`язку з порушенням його права на захист, немає. На першу ж вимогу ОСОБА_5 судом було призначено захисника через Центр безоплатної вторинної допомоги.

Таким чином, суд не вбачає порушення прав ОСОБА_5 на захист в контексті порушень, зазначених захисником ОСОБА_6 , які б перешкоджали винесенню законного, обгрунтованого та вмотивованого судового рішення в даному кримінальному провадженні.

Підстави відмови у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про призначення судової почеркознавчої експертизи викладені в ухвалі суду від 21.04.2017.

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.345 КК України, як умисні дії, які виразилися в погрозі насильством працівнику правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При цьому суд не бере до уваги посилання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 щодо того, що будь-яких фізичних дій ні під час розмови, ні після неї ОСОБА_5 відносно ОСОБА_7 не вчинив, хоча і мав можливість, оскільки для кваліфікації дій за ч. 1 ст. 345 КК України виконання таких погроз та наявність реальних підстав побоювання потерпілим виконання погроз не є обов`язковим. Злочин вважається закінченим з моменту, коли погроза була доведена до відома працівника правоохоронного органу.

Обставин, що пом`якшують покарання, не виявлено.

Обставино, що обтяжує покарання, визнано рецидив злочину, оскільки ОСОБА_5 вчинив дане кримінальне правопорушення (злочин), суб`єктивна сторона якого характеризується у формі прямого умислу, маючи судимість за умисний злочин.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який неодноразово судимий, не працює, наявність обтяжуючої покарання обставини та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та приходить до висновку призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті.

Крім того, судом було встановлено, що згідно вироку Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.02.2014 ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

В силу ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Крім того, при визначенні міри покарання суд враховує правові позиції Верховного Суду України, викладені в Постанові Пленуму ВС України № 7 від 24.10.2003 Про практику призначення судами кримінального покарання, відповідно до яких частиною 2 статті 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту частини 3 статті 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Таким чином, при визначенні остаточного покарання ОСОБА_5 суд обирає принцип часткового приєднання до нового покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов по справі не заявлено, витрати відсутні.

При визначенні питання щодо початку строку відбування покарання ОСОБА_5 суд не бере до уваги посилання потерпілої на зарахування у строк відбування покарання термін його перебування під вартою, оскільки будь-яких фактичних даних, що в рамках даного кримінального провадження ОСОБА_5 затримувався чи перебував під вартою, немає.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.345 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06 лютого 2014 року, і за сукупністю вироків призначити йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту затримання після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Головуючий суддя ОСОБА_1