ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ "17" серпня 2017 р.
Слідчий суддя Дніпровського районного суду ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна, -
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді завідуючої гуртожитку автобусного парку № 2 Комунального підприємства КМДА «Київпастранс», одночасно виконуючи обов`язки паспортистки, діючи умисно, шляхом внесення недостовірних відомостей до офіційних документів, незаконно заволоділа двома кімнатами гуртожитку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході проведення службової перевірки на виконання наказу № 417 від 11.08.2016 «Про проведення службового розслідування» та наказу № 427 від 17.08.2016 «Про внесення змін до наказу № 417 від 11.08.2016 р.» стосовно обставин, викладених у колективному зверненні до Генеральної прокуратури України мешканців гуртожитку автобусного парку № 2 КП «Київпастранс», що проживають за адресою: м. Київ, вул. Празька, 12, було створено комісію.
22.08.2016 р. комісією було ініційовано зустріч з адміністрацією автобусного парку № 2, ОСОБА_4 , заявники, також на зустріч були запрошені представники відділу приватизації Дніпровської РДА м. Києва. Громадянка ОСОБА_4 в категоричній формі відмовилась від надання жодної інформації, про що складено відповідний акт.
За результатами проведеної перевірки виявлено, що ОСОБА_4 прийнята на посаду завідуючою гуртожитку автобусного парку № 2 з 02.04.2014 по 02.06.2014 (наказ № 65 від 01.04.2014). Згідно з наказом № 112 від 30.05.2014 переведена на постійну роботу на посаду завідуюча гуртожитку з додатковим виконанням обов`язків паспортистки.
З 31.03.2011 р. ОСОБА_4 зареєстрована в гуртожитку автобусного парку № 2 за адресою: АДРЕСА_2 .
08.10.2014 звернулася з заявою до директора автобусного парку № 2 ОСОБА_5 , за дозволом на переселення з кімнати 27 до кімнати 7.
09.10.2014 відбулося спільне засідання адміністрації та профспілкового комітету автобусного парку № 2 КП «Київпастранс» стосовно заяви ОСОБА_4 про надання згоди на переселення її та її сім`ї з кімнати 27 до кімнати 7. Згідно з випискою з протоколу № 46 від 09.10.2014 р. було прийнято рішення надати згоду на переселення. На підставі зазначеного рішення ОСОБА_4 був виписаний ордер від 09.10.2014 р. (без номера та серії) на кімнату 7.
З 21.10.2014 р. ОСОБА_4 зареєстрована в гуртожитку автобусного парку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 .
На запит КП «Київпастранс» від 03.08.2016 р. № 103/4892 Дніпровська районна в місті Києві адміністрація надала копії документів, які були подані громадянкою ОСОБА_4 для приватизації кімнат АДРЕСА_4 .
У відділ приватизації Дніпровської РДА в м. Києві ОСОБА_4 було подано заяву від 01.04.2016, ордер № 03 серії 07/15 від 09.10.2014 на право зайняття сім`єю з двох чоловік житлової площі в гуртожитку по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_5 розміром 34,2 м.кв.. Також було подано довідку від 01.04.2016 про склад сім`ї та список громадян, які мають право на отримання приватизаційних паперів у АДРЕСА_1 .
Комісією встановлено, що відповідно до рішення органу приватизації Дніпровської РДА в м. Києві громадянкою ОСОБА_4 було отримано Свідоцтво про право власності (серія НОМЕР_2 ) від 01.04.2016 на кімнати АДРЕСА_4 .
Щодо документів, поданих ОСОБА_4 у відділ приватизації ІНФОРМАЦІЯ_1 , комісією встановлено, що відповідно до інформації, наданої профспілковим комітетом в довідці № 36/пк від 20.07.2016: «питання про надання завідуючій гуртожитку ОСОБА_4 кімнати 7а на засіданні профспілкового комітету не розглядалось». ОСОБА_4 виписувався ордер від 09.10.2014 р. (без номера та серії) на кімнату 7.
Заява на оформлення в приватну власність житлового приміщення в гуртожитку від 01.04.2016 підписана ОСОБА_5 , який на той час не був директором автобусного парку № 2 і не мав права підпису. Згідно з наказом № 421-к від 16.09.2015 виконуючим обов`язки директора автобусного парку № 2 з 17.09.2015 призначений ОСОБА_6 .. Також заява не зареєстрована в журналі реєстрації автобусного парку № 2. В штампі автобусного парку № 2 на зазначеній заяві вказано номер телефону, який не належить до телефонів автобусного парку № 2.
Довідка про склад сім`ї і список громадян, які мають право на отримання приватизаційних паперів у АДРЕСА_1 також «підписані» ОСОБА_5 , офіційно не складались і не зареєстровані в журналі реєстрації автобусного парку № 2.
Вислухавши доводи слідчого та дослідивши додані до клопотання копії документів, якими обґрунтовується клопотання, перевіривши наявність документів, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, слідчий суддя прийшов до наступного:
відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, керуючись ст.ст. 98, 100, 167, 168, 170 КПК України, -
Накласти арешт з забороною відчуження та розпорядження на кімнати 7 та 7-А що знаходяться в гуртожитку автобусного парку № 2 КП «Київпастранс» розташованому за адресою: м. Київ, вул. Празька, 12.
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.
Слідчий суддя