Провадження № 11-кп/792/416/17
Справа № 675/173/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 212-3 ч.2 КУпАП Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.07.2017 рокуколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:
секретаря с/з ОСОБА_5 ,
оператора відеоконференцзв`язку ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
розглянувши в режимі відеоконференції, з приміщення Ізяславської ВК №58 (м.Ізяслав, вул.Гагаріна, 2), у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ізяславського районного суду від 11 травня 2017 року,-
ВСТАНОВИЛА:

Вироком Окружного суду округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого суду м. Сегед від 21 серпня 2003 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця м. Запоріжжя, засуджено за ст. 166 секція (1) bdk та за секцією (2) підпункти a, b, f КК Угорщини до довічного позбавлення волі з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років з обов`язковим видворенням за межі Республіки Угорщина.

Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2007 року вирок Окружного суду округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого суду м. Сегед від 21 серпні 2003 року визнаний. ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого п. п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, і призначено покарання у виді довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років. Строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислюється з 8 грудня 1999 року.

Ухвалою Колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 20 грудня 2007 року постанову апеляційного суду Закарпатської області від 26 вересня 2007 року щодо ОСОБА_8 змінено: виключено з неї висновок про визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину. Визнано вирок Окружного суду округу Бекес від 21 березня 2002 року та Вищого суду м. Сегед від 21 серпня 2003 року щодо ОСОБА_8 . Приведено цей вирок у відповідність з Кримінальним кодексом України (в редакції 2001 року), за яким ОСОБА_8 вважається засудженим за п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років. У решті постанова апеляційного суду залишена без змін.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 серпня 2016 року на підставі ст.72 ч.5 КК України ОСОБА_8 зараховано в строк попереднього ув`язнення тримання під вартою як запобіжний захід з 08 грудня 1999 року по 21 серпня 2003 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до Ізяславського районного суду з клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання посилаючись на те, що він відбув покарання, оскільки був засуджений до довічного позбавлення волі без конфіскації майна з можливістю умовного звільнення на поруки не раніше ніж через 20 років.
Ухвалою Ізяславського районного суду від 11 травня 2017 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу суду скасувати, задоволити його клопотання і звільнити його умовно достроково від подальшого відбування покарання.

Зазначає, що судом порушено вимоги Конвенції про передачу засуджених, 1983 року, відповідно до яких заборонено посилювати вирок та позбавляти його пільг, а також порушено вимоги чинного законодавства України, оскільки на даний час він відбув більше ніж 21 рік покарання і розглядати питання про його поведінку виходячи з наданої колонією характеристиці суд був не вправі, оскільки вона є неправдивою. Стверджує, що він щодня працює (вишиває), приймає участь в програмі індеференційного впливу. А незаконні та неправдиві рапорти на засуджених не підтверджуються ні камерами спостережень, ні свідками.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_8 в підтримку доводів своєї апеляційної скарги, прокурора про залишення ухвали суду без змін, перевіривши та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно зі ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним призначеної судом частини строку покарання, яка визначена у ч.3 ст.81 КК України.
За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах не пов`язаних з позбавленням волі. Становлення особи на шлях виправлення для зазначеного виду звільнення від покарання характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Цей висновок повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, або умовно - дострокове звільнення, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Отже, законодавцем визначено, що застосування судом умовно -дострокового звільнення від відбування покарання є не обов`язком, а правом і таке звільнення може бути застосоване за певних умов.
Як убачається з матеріалів провадження, за період відбування покарання в Замковій виправній колонії №58 ОСОБА_8 характеризується негативно, 8 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, останні три з яких у встановленому законом порядку не зняті та не погашені. Не заохочувався.
3 характеристик засудженого ОСОБА_8 вбачається, що у взаємовідносинах з іншими засудженими конфліктний, на критику реагує агресивно. З персоналом дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. Дбайливо ставиться до майна установи, до виконання вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок.
Дослідивши зазначені обставини та матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_8 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки засуджений не довів свого виправлення під час відбування покарання.
Доводи апеляційної скарги засудженого перевірені колегією суддів і визнані безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі на необхідність перегляду (ревізії) постанови Апеляційного суду Закарпатської області від 26.12.2007 року та ухвали Верховного Суду України від 20.12.2007 року колегією суддів до уваги не беруться, оскільки ці питання не віднесені до повноважень апеляційної інстанції, яка зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України ( ч.2 ст.19 Конституції України).

За таких обставин, підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ізяславського районного суду від 11 травня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку на підлягає.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2 .