Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/198/17
Провадження № 1-кп/670/20/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2017 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаряОСОБА_2 ,
прокурорів обвинуваченого потерпілої законного представника захисникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Віньківці обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000008 від 12.01.2017 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пирогівка Віньковецького району Хмельницької області, з вищою освітою, одружений, не судимий, не працює, військовозобов`язаний, утримує малолітню дитину, проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
12 січня 2017 року близько 16.00 години ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, пов`язаних із сваркою, умисно, в будинку АДРЕСА_3 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в область носу ОСОБА_6 .. Своїми цілеспрямованими діями спричинив неповнолітній потерпілій синець в ділянці спинки носу на верхній та нижній повіках лівої очної ділянки, лівій виличній ділянці розміром 7х5 см., два садна в ділянці носу, забій м`яких тканин носу, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказаними діями, які виразилися в нанесені умисних легких тілесних ушкоджень, він вчинив кримінальне правопорушення , передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому злочині не визнав. Погодився дати показання і повідомив, що сусіди ОСОБА_10 , порушуючи межу в с. Пирогівка, вирубали дерева. Висловлювали думку спалити бус. Їм неодноразово зауваження робила його матір. А 12 січня 2017 року вона зайшла до сусідів ОСОБА_6 , щоб покласти край непорозумінням. Він почув крики і забіг до будинку ОСОБА_11 , який на дворі рубав дрова. Побачивши матір потерпілу та її маму став розбороняти жінок. Розводив жінок двома руками в різні сторони. Схопив ОСОБА_12 за руку. Вона вирвала руку і сама себе вдарила по обличчю своєю рукою. Він з своєю матір`ю вийшов з будинку потерпілої.

Хоча обвинувачений не визнав себе винним його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Неповнолітня потерпіла повідомила суду, що 12 січня 2017 року близько 16.00 год. в будинок АДРЕСА_3 , в якому вона проживає з мамою та вітчимом зайшла матір обвинуваченого і вчинила сварку. За нею через незначний проміжок часу вбіг ОСОБА_9 .

До конфлікту вона перебувала з обвинуваченим в нормальних стосунках. Він прибіг в її хату зразу після приходу своєї матері. Під час скандалу його матір нанесла їй удар в обличчя, вона її відштовхнула, а він кулаком правої руки її умисно наніс один удар в обличчя. Від удару вона впала на ліжко. З її носу побігла кров. В хаті в цей час знаходилась її матір - ОСОБА_7 . Сама собі вона удар в обличчя не наносила. Їй надавалась медична допомога і вона перенесла страждання.

Допитана в якості свідка законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 відмовилась давати свідчення, але під час судового процесу наполягала на покаранні обвинуваченого за те, що він умисно наніс доньці удар в обличчя 12 січня 2017 року близько 16.00 год. в будинку АДРЕСА_3 , і вона йому не простить це.

Свідок ОСОБА_11 показав, що він на дворі рубав дрова і в його хату прибігла матір, а за нею сам обвинувачений. Він не бачив конфлікту, але побачив розбите обличчя ОСОБА_13 , якій пізніше надали медичну допомогу. Вона повідомила, що її вдарив ОСОБА_5 .

За висновком судово-медичних експертиз № 6, 32, 33 у ОСОБА_6 виявлено 1 синець в ділянці спинки носу на верхній та нижній повіках лівої очної ділянки, лівій виличній ділянці розміром 7х5 см., 1 садно в ділянці спинки носу та 1 садно на рівні верхнього краю лівої виличної ділянки, забій м`яких тканин зовнішнього носу, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень 9 що мають незначні скороминущі наслідки). Ці ушкодження могли утворитись від удару твердим предметом, яким міг бути і кулак руки за обставин, на які вказує потерпіла.

Допитаний в судовому засіданні експерт підтвердив, що ушкодження спричинені потерпілій могли виникнути від удару тупого твердого предмету, яким міг бути кулак руки, виключивши можливість самоудару потерпілою в обличчя за обставинах зазначених обвинуваченим при проведені слідчого експерименту. Звернула увагу, що характер травми та її локалізація не характерні для самоудару себе потерпілою в обличчя, повідомивши, що отримання осаднень носу характерне для удару саме кулаком, слід від якого на обличчі має свої особливості, через дію фалангів кінцівок.

Суд погоджується з доводами експерта, виходячи із аналізу показань потерпілої та свідка ОСОБА_7 , відкидаючи версію сторони захисту про самоудар, оскільки під час слідчого експерименту і в судовому засіданні обвинувачений повідомляв, що потерпіла вдарила сама себе «внутрішньою стороною» кулака в момент, коли він відривав її руку від одежі його матері, а експерт говорить про фаланги кінцівок, що характерно для «зовнішньої сторони» кулака.

Характер удару говорить про дію «зовнішньої», а не «внутрішньої» поверхні дії кулака спрямованого в обличчя потерпілої.

Із змісту слідчого експерименту проведеного за участю обвинуваченого слідує, що 12 січня 2017 року близько 16.00 год. в будинок АДРЕСА_3 обвинуваченого слідує, він відірвав руку потерпілої, яка стояла обличчям до обличчя його матері ОСОБА_14 і відпустив руку, і ОСОБА_15 сама собі нанесла удар в обличчя. Він також повідомляв, зокрема в судовому засіданні, що розводив в сторони цих осіб двома руками.

Його показання непослідовні в цій частині, вони спростовані стороною обвинувачення та показаннями його ж матері.

Допитана в якості свідка ОСОБА_14 повідомила, що зайшла в будинок потерпілої з метою мирно врегулювати сусідські непорозуміння, оскільки сусіди висловлювались спалити бус. Галина Синичич в кімнаті її вдарила рукою в обличчя. Вони стояли навпроти одна одної. Син зайшов і розняв їх. Він не міг наносити удар, вона не бачила удару, він добре ставиться до потерпілих. Ніхто не бив і не наносив тілесних ушкоджень потерпілій.

Із аналізу її показань не підтверджується версія про самоудар потерпілої, вона про це взагалі нічого не говорить. Із змісту її свідчень невідомо звідки появились ушкодження у ОСОБА_15 , а виходячи із показань сина, і самої матері, остання не могла не бачити самоудару, оскільки стояла обличчям до обличчя з ОСОБА_13 .

Враховуючи показання потерпілої, свідка ОСОБА_7 , яка постійно стверджувала про необхідність покарати обвинуваченого і те, що саме вона є заявником і в заяві (а.п.8) повідомляє, умисні дії обвинуваченого, висновку та показань експерта в судовому засіданні, суд, поза розумним сумнівом, приходить до переконання про умисний характер дій обвинуваченого щодо потерпілої в кімнаті будинку АДРЕСА_3 12 січня 2017 року близько 16.00 години.

Судом приймаються твердження захисту, що протокол огляду місця події виконано на наступний день (а.п.15) після конфлікту, проте це не може слугувати підставою для визнання цього доказу недопустимим в силу ст. 87 КПК України. В протоколі зазначено про ліжко, на покривалі якого виявлено пляму червоно-бурого кольору.

Цей доказ підтверджує версію потерпілої про те, що в кімнаті, де відбувався конфлікт було ліжко. Вона повідомляє суду, що впала на це ліжко від прямого удару в ніс, і в неї з носу побігла кров.

Наголошуючи на умисному характері дій ОСОБА_5 суд бере до уваги послідовність показань потерпілої та її матері, які обґрунтовані висновком експерта і непослідовність тверджень обвинуваченого та його матері під час досудового та під час судового слідства, на а.с.33 слідчому він повідомляв зовсім про інші обставини вказаної ним суду події, суд не дає оцінку цим обставинам, а лише бере до уваги непослідовність його показань.

Вина ОСОБА_5 доведена і скоєне ним кримінальне правопорушення суд кваліфікує за ст. 125 ч.1 КК України, як умисні дії, які виразилися в умисному спричинені ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень.
Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно зі ст. 66 КК України, не виявлено.

Обставиною, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд вважає вчинення злочину щодо неповнолітньої особи.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує його вік він особа молодого віку, відношення до вчиненого він не кається, не вибачився перед дівчиною, якій удар наніс в вважливий для жіночої істоти орган обличчя; дані про його особу, - він має сім`ю, утримує дитину.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_5 вчинив умисний злочин і за наведених обставин вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів буде призначення покарання у виді громадських робіт.

Процесуальні витрати по справі відсутні. Цивільний позов не заявлено. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 371 - 374 КПК України суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 180 (сто вісімдесят) годин громадських робіт.
На вирок протягом тридцяти діб з дня його проголошенням може бути подана апеляція до Апеляційного суду Хмельницької області через Віньковецький районний суд Хмельницької області.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.
Суддя ОСОБА_1