Справа №479/459/16-к 22.03.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря: ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000132 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 03.11.2016 року, яким

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Бурилове Кривоозерського району Миколаївської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні малолітню дитину, не працюючий, судимий Кривоозерським районним судом Миколаївської області
1) 23.02.2007 року за ст.122 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;
2) 03.12.2007 року за ст.162 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
3) 27.03.2009 року за ст.185 ч.3, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці.
14.04.2012 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на підставі ст.81 КК України невідбутий строк 10 місяців 27днів;
4) 23.02.2015 року за ст.185 ч.2 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 ,
-обвинувачений у вчиненні злочину, передбаченого ст.190 ч.2 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_6 ,

обвинувачений: ОСОБА_5 ,

захисник: ОСОБА_7 ,
Провадження №11-кп/784/156/17 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_8 Категорія: ст.190 ч.2 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого.
Просить вирок змінити, пом`якшивши призначене покарання.
Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.
ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, призначено покарання в виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання згідно вироку суду від 23.02.2015 року за ч.2 ст. 185 КК України 3 роки позбавлення волі та остаточно призначено покарання в виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяця. Вирішено питання щодо речових доказів.
Узагальнені доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
За змістом апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_9 не оспорюючи фактичних обставин інкримінованого злочину, доведеність вини та кваліфікацію своїх дій, вважає, що вирок суду є занадто суворим, підлягає зміні в частині призначеного покарання. Водночас, стверджує, що під час досудового розслідування та судового розгляду були порушені його права на захист.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_5 в грудні 2015 року, перебуваючи на території домогосподарства, що належить ОСОБА_10 по АДРЕСА_1 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном - велосипедом марки "Аист", належним на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_10 вартістю 1 718 грн. 16 коп., використовуючи довірчі стосунки, які утворилися упродовж тривалого знайомства з останнім, зловживаючи довірою ОСОБА_10 , попросив у останнього велосипед, з метою привезти горілки, але велосипед потерпілому не повернув, заволодів майном потерпілого ОСОБА_10 , розпорядився ним на власний розсуд в корисливих для себе цілях, не повертав його на вимогу потерпілого та продав у березні 2016 року ОСОБА_11 за 200 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 1 718 грн. 16 коп.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, думку захисника ОСОБА_7 про скасування вироку та призначення нового розгляду в суді 1 інстанції, думку прокурора ОСОБА_6 , який вважав вирок законним і обґрунтованим та просив залишити його без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд прийшов до таких висновків.
Виходячи з змісту вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1 інстанції в межах апеляційної скарги.
До початку апеляційного розгляду обвинуваченим ОСОБА_5 не подано в порядку ч.3 ст.403 КПК України змін та доповнень до апеляційної скарги в зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості перевірити висловлені апелянтом після початку апеляційного розгляду доводи про його невинуватість.
Що стосується твердження апелянта про порушення його права на захист через проведення досудового розслідування та судового розгляду без участі захисника, то воно є безпідставним, виходячи з наступного.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування будь-який запобіжний захід відносно ОСОБА_9 не застосовувався.
Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що 22.04.2016 року під час повідомлення ОСОБА_9 про підозру у вчиненні цього злочину йому була вручена пам`ятка про процесуальні права, його права йому оголошені та роз`яснені, про що він особисто розписався. Однак, ОСОБА_9 не скористався своїм правом мати захисника (а.п.80-81).
В подальшому, під час підготовчого судового засідання та під час розгляду справи по суті судом на виконання вимог ст.345 КПК України ОСОБА_9 вручені пам`ятки про права і обов`язки, передбачені цим кодексом (а.п.12, 18).
З носія інформації, на якому за допомогою технічного засобу зафіксоване судове засідання, а також з журналів судового засідання вбачається, що ОСОБА_9 судом неодноразово роз`яснювалося право на захист (а.с.20, 104, 105).
Проте, ОСОБА_9 завжди відмовлявся від призначення захисника, заявляючи, що буде захищати себе сам.
Крім того, з наданих матеріалів вбачається, що ОСОБА_9 не скористався своїм правом мати захисника і під час розгляду судом клопотання прокурора про застосування йому запобіжного заходу в виді тримання під вартою 02.11.2016 року (а.п.61).
Вищевказані обставини ОСОБА_5 підтвердив і в апеляційному суді.
Враховуючи викладене, є безпідставними доводи апелянта про порушення його права на захист через проведення досудового розслідування та судового розгляду за відсутністю захисника.
Що стосується покарання, то воно призначено ОСОБА_9 відповідно до вимог ст.ст.65, 66, 67 КК України, з врахуванням вчинення ним злочину середньої тяжкості, особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, вчинив новий злочин, не відбувши покарання за попередній злочин, має постійне місце проживання, де характеризується в цілому позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину, обставин, які пом`якшують покарання визнання вини, щирого каяття, добровільного відшкодування завданої шкоди, а також врахував рецидив злочинів щодо злочинів, які не утворюють повторність.

Саме з врахуванням зазначених обставин суд 1 інстанції прийшов до вірного висновку про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у виді позбавлення волі на певний строк та призначив його у межах санкції ч.2 ст.190 КК України, передбаченої для цього виду покарання.
За таких обставин, призначене ОСОБА_9 покарання є справедливим за своїм видом та розміром, повністю відповідає тяжкості вчиненого ним злочину, особі обвинуваченого і підстави для його пом`якшення - відсутні.

Оскільки ОСОБА_9 вчинив новий злочин в період іспитового строку, призначеного вироком Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 23.02.2015 року, то йому правильно призначено покаранні за сукупністю вироків.
Зазначений висновок суду відповідає вимогам ч.1 ст.71 КК України, роз`ясненим у п.25 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно яким за сукупністю вироків (ст.71КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. Крім того, відповідно до роз`яснень п.26 цього Пленуму Верховного Суду України у разі, коли особа була засуджена до позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням … і в період іспитового строку вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

З врахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що судом 1 інстанції матеріали провадження досліджені у відповідно до вимог КПК України, покарання обвинуваченому ОСОБА_9 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і зміни вироку, про що просить апелянт, не вбачає.

На підставі ст.72 ч.5 КК України підлягає зарахуванню в строк позбавлення волі строк попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_9 з моменту затримання до набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 03.11.2016 року, яким ОСОБА_5 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ст.190 ч.2 КК України - залишити без змін.

На підставі ст.72 ч.5 КК України зарахувати у строк позбавлення волі попереднє ув`язнення ОСОБА_5 у період з 01.11.2016 року по 22.03.2017 року (включно) з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, якій тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:
Судді: