Справа №489/5733/16-к 26.12.2016
Провадження: № 11-сс/784/553/16 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія: оскарження ухвали слідчого судді Доповідач апеляційного суду:
ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2016 року відносно
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, приватного підприємця, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України
учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_8
підозрюваний: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_7
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2016 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 до 19 січня 2017 року.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді особистої поруки та на розсуд суду покласти на підозрюваного відповідні обов`язки.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апелянт зазначає, що для підтвердження наявності обгрунтованої підозри сторона обвинувачення повинна надати конкретні докази. Стверджує, що кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 296 КК України органом досудового розслідування є неправильною. При цьому апелянт вважає, що в діях його підзахисного відсутній мотив явної неповаги до суспільства, особлива зухвалість та порушення нормальної діяльності ринку.
Вказує, що як вбачається з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 , останній своїми висловлюваннями чинив послідовне і тривале психічне насильство над ОСОБА_6 , спровокував із ним конфлікт.
Звертає увагу суду на те, що постріли, які здійснив ОСОБА_6 , не були спрямовані на порушення громадського порядку, а метою здійснення пострілів було забезпечення особистої безпеки від дій та погроз потерпілого.
Захисник вважає, що ОСОБА_6 мав достатні підстави побоюватись фізичної розправи над собою після агресивної поведінки ОСОБА_9 і його батька, а тому здійснення ним пострілів в землю, а також в охоронців ринку, які намагались завадити йому втекти, є виправданою мірою самозахисту.
На думку апелянта є слушною вказівка слідчого судді стосовно наявності у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, тобто постійного місця проживання і роботи, позитивної характеристики.
При цьому апелянт посилається на те, що ОСОБА_6 зв`язків із судимими особами не підтримує, насильницьких злочинів не вчиняв, алкогольними напоями не зловживає, наркотичні речовини не вживає.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_6 повідомлено про підозру. Також прийнято до уваги, що раніше до підозрюваного вже застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20 грудня 2016 року. В ухвалі міститься посилання на збереження ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконний вплив на потерпіого та свідків), а також стосовно неможливості закінчити досудове слідство до сплину дії попередньої ухвали.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення ухвали без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів, слідчим відділом Інгульського відділу поліції ГУ НП України в Миколаївській область провадиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006401 від 20.11.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.
У вказаному кримінальному провадженні 21.11.2016 року повідомлено про підозру ОСОБА_6 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.11.2016 року о 13 годині 30 хвилин, знаходячись на території ринку «Спортек» по вул. Троїцькій в м. Миколаєві, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок та нормальну діяльність ринку, проявляючи особливу зухвалість, з травматичного пістолету здійснив постріли по ногам ОСОБА_9 , після чого, уникаючи припинення його хуліганських дій охоронцями ринку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , здійснив постріли також і в них, заподіявши вказаним особам тілесні ушкодження.
З дослідженим матеріалів вбачається, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.11.2016 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 30 днів строком до 20 грудня 2016 року.
Зі змісту вказаної ухвали слідує, що підставами для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 найсуворішого виду запобіжного заходу стали обгрунтованість підозри; існування ризику, передбаченого ст. 177 КПК України (незаконного впливу на потерпілого та свідків); недостатність застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.
На переконання апеляційного суду, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчим суддею з урахуванням вимог ч. 3,4 ст. 199 КПК України в повній мірі дотримані як загальні положення про запобіжні заходи, передбачені ст.ст. 176-178 КПК України, так і спеціальні положення, що регламентують підстави та порядок застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою (ст. 183 КПК України).
Зокрема, здобуті під час досудового розслідування докази в повній мірі свідчать про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочинного діяння та є достатніми у сенсі положень, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.
Також, слідчий суддя дійшов правильного висновку стосовно того, що слідчим і прокурором надано достатньо даних, які свідчать про незменшення на час постановлення оскаржуваної ухвали раніше заявленого ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, з огляду на відповідні показання потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та інших.
Виходячи з обставин кримінального провадження, вагомості наявних доказів, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_6 в разі визнання його винуватим, вік та стан його здоров`я, неможливість завершення досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали, апеляційний суд визнає, що ступінь існуючих ризиків на теперішній час дійсно не зменшився, що виправдовує подальше тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою в установі попереднього ув`язнення.
Продовження строку тримання під вартою до 19.01.2017 року не суперечить вимогам ч. 3 ст. 197 КПК України. Існує необхідність проведення ряду процесуальних дій (отримання висновків судово-медичної та криміналістичної експертиз), виконання вимог ст. 290 КПК України, складання обвинувального акта.
Апеляційний суд не погоджується із твердженням апелянта про можливість зміни його підзахисному запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який вид запобіжного заходу, а саме: особисту поруку, а тому клопотання захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.Наявність у підозрюваного місця проживання не спростовує висновків слідчого судді щодо доцільності продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки сукупність інших встановлених обставин виправдовує продовження раніше застосованого запобіжного заходу.

Доводи апелянта з приводу неправильної кваліфікації дій ОСОБА_6 , посилання на мотиви вчинення ним кримінального правопорушення та інші, викладені в апеляційній скарзі обставини, не впливають на правильність і законність прийнятого слідчим суддею рішення. Вказані обставини в розумінні ст. 178 КПК України не є предметом розгляду під час вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу, а можуть бути розглянуті судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті.
Враховуючи доведеність слідством обставин, передбачених ст. ст. 177, 199 КПК України, апеляційний суд вбачає підстави для продовження стосовно ОСОБА_6 строку тримання під вартою з метою запобігання встановленим ризикам.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 грудня 2016 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:
Судді: