АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

17 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою з доповненнями представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28 листопада 2016 року,

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.11.2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001590 від 14.06.2016 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 240 КК України, задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене із заступником начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти у сумі 25000 гривень купюрами номіналом по 50 гривень, 40000 гривень купюрами номіналом по 200 гривень, 30000 гривень купюрами номіналом по 100 гривень, 27000 російських рублів купюрами номіналом по 1000 рублів, 80000 тисяч російських рублів купюрами номіналом по 5000 рублів, 40000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США, які належать ОСОБА_6 , та були вилучені в ході проведення обшуку 25.11.2016 р. за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ухвали суду, слідчий суддя врахувавши обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони викладені в клопотанні слідчого, правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 167, 170, 171 КПК України, прийшов до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2016 р. у приміщенні квартири, в якій мешкає ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на грошові кошти у сумі 25000 гривень купюрами номіналом по 50 гривень, 40000 гривень купюрами номіналом по 200 гривень, 30000 гривень купюрами номіналом по 100 гривень, 27000 російських рублів купюрами номіналом по 1000 рублів, 80000 тисяч російських рублів купюрами номіналом по 5000 рублів, 40000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США, з метою позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном, щодо якого існує сукупність підстав і підозр вважати, що воно є доказом злочину.

В апеляційній скарзі з доповненнями представник власника майна адвокат ОСОБА_5 , не погоджуючись з прийнятим судом рішенням та вважаючи його незаконним та безпідставним, просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.11.2016 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти у сумі 25000 гривень купюрами номіналом по 50 гривень, 40000 гривень купюрами номіналом по 200 гривень, 30000 гривень купюрами номіналом по 100 гривень, 27000 російських рублів купюрами номіналом по 1000 рублів, 80000 тисяч російських рублів купюрами номіналом по 5000 рублів, 40000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США, які належать ОСОБА_6 - відмовити.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі з доповненнями, апелянт вказує на те, що слідчий суддя, ухвалюючи оскаржуване рішення, припустився порушень кримінального процесуального закону, з огляду на відсутність правових підстав для накладення арешту на належне ОСОБА_6 майно, оскільки досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває більше ніж півроку, однак за цей час ні ОСОБА_6 , ні інші особи, зазначені у клопотанні слідчого, як співучасники, жодного разу не були допитані та їм не було пред`явлено підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, що також підтверджується відсутністю будь-яких доказів, які б вказували, на їх причетність до зазначених кримінальних правопорушень.

Крім того, представник власника майна наголошує на тому, що слідчий суддя прийшов до помилкового висновку, що вилучені в ході проведення 25.11.2016 р. обшуку у приміщенні квартири, в якій мешкає ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 мають доказове значення в рамках даного кримінального провадження, оскільки постанова про визнання вилучених грошових коштів речовими доказами, винесена слідчим слідчої групи Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , є незаконною, з огляду на те, що відповідно до витягу з ЄРДР в кримінальному провадженні №0001590 єдиним слідчим є ОСОБА_9 , а будь-які процесуальні документи, що підтверджують повноваження слідчого ОСОБА_11 в матеріалах доданих до клопотання слідчого відсутні.

Також апелянт вказує на порушення ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно з пропуском встановленого кримінальним процесуальним законом строку.

Крім того, апелянт зазначає про те, що слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого, безпідставно не викликав для участі в судовому засіданні власника майна, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, оскільки позбавив можливості як самого власника майна, так і його представника прийняти участь в судовому розгляді клопотання слідчого, надати документи та пояснення з приводу заявленого клопотання слідчого.

Одночасно, апелянт, просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.11.2016 року. В обґрунтування поважності причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження вказує на те, що оскаржувана ухвала була винесена без виклику особи, яка її оскаржує, а з оскаржуваним рішенням апелянт ознайомився лише 06.12.2016 року, під час ознайомлення з матеріалами судового провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурорів, які вважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу з доповненнями такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу суду від 28.11.2016 року було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні під №0001590 від 14.06.2016 р., за фактом того, що групою осіб, до складу якої входить особа раніше засуджена за ч. 2 ст. 240 КК України, на території Дніпропетровської області протягом 5 років з використанням спеціалізованої техніки здійснюється протиправний видобуток корисних копалин (відкритим способом), а саме марганцевої руди загальнодержавного значення без відповідних дозволів та реєстраційних документів, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 240, ч. 5 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Дніпропетровської області діє організована злочинна група осіб, яка протягом останніх 5 років здійснює протиправний видобуток корисних копалин з використанням спеціалізованої техніки (відкритим засобом), а саме марганцевої руди загальнодержавного значення без відповідних дозволів та реєстраційних документів на території м. Марганець, та м. Покров Дніпропетровської області.

Видобуті корисні копалини, у вигляді суміші шламів із марганцевою рудою, вантажним транспортом доставляють до збагачувальних фабрик розташованих за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , де здійснюється її збагачення шляхом очищення від шламів. У подальшому збагачена марганцева руда через підприємства з ознаками фіктивності поставляється за допомогою підроблених документів до металургійного підприємства ТОВ «Запорож Спец Сплав» та інших підприємств.

Незаконне видобування, оброблення та реалізація марганцевої руди організовано наступними особами: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , а також іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами.

14.11.2016 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва було задоволено частково клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку в квартирі за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_18 , з метою відшукання та вилучення предметів, документів, пристроїв, які містять інформацію щодо організації видобування, транспортування, оброблення, збагачення, перероблення, використання, реалізації марганцевої руди, у тому числі комп`ютерної техніки, планшетних комп`ютерів, електронних носіїв інформації, накопичувачів флеш-пам?яті USB, мобільних телефонів, фінансово-бухгалтерських документів, штампів, печаток підприємств, установ, організацій, кліше, факсиміле, щоденників, записників, нотаток, чорнових записів, цивільно-правових угод, довіреностей, установчих документів підприємств, у тому числі з ознаками фіктивності, а в задоволенні іншої частини клопотання слідчого було відмовлено.

З метою здобуття доказів причетності ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а також інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб до незаконного видобування, перевезення, оброблення та реалізації марганцевої руди, 25.11.2016 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 14.11.2016 проведено обшук житлового приміщення квартири, у якій мешкає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого вилучено чорнові записи щодо видобування та перероблення марганцевої руди, предмети схожі на бойові патрони, а також грошові кошти у сумі 25 000 гривень купюрами номіналом по 50 гривень, 40 000 гривень купюрами по 200 гривень, 30 000 гривень купюрами по 100 гривень, 27 000 російських рублів купюрами по 1 000 рублів, 80 000 тисяч російських рублів купюрами номіналом по 5000 рублів, 40 000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США.

28.11.2016 р. слідчий в особливо важливих справах управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , за погодженням із заступником начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на грошові кошти у сумі 25000 гривень купюрами номіналом по 50 гривень, 40000 гривень купюрами номіналом по 200 гривень, 30000 гривень купюрами номіналом по 100 гривень, 27000 російських рублів купюрами номіналом по 1000 рублів, 80000 тисяч російських рублів купюрами номіналом по 5000 рублів, 40000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США, які належать ОСОБА_6 , та були вилучені в ході проведення обшуку 25.11.2016 р. за місцем мешкання останнього, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати що вказані грошові кошти здобуті ОСОБА_6 в наслідок протиправного видобування, перероблення та реалізації незаконно видобутої марганцевої руди, а тому вказані грошові кошти можуть бути доказами підтверджуючими факт протиправної діяльності ОСОБА_6 та інших осіб.

28.11.2016 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання слідчого про арешт майна було задоволено та накладено арешт на на грошові кошти у сумі 25000 гривень купюрами номіналом по 50 гривень, 40000 гривень купюрами номіналом по 200 гривень, 30000 гривень купюрами номіналом по 100 гривень, 27000 російських рублів купюрами номіналом по 1000 рублів, 80000 тисяч російських рублів купюрами номіналом по 5000 рублів, 40000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США, які належать ОСОБА_6 , та були вилучені в ході проведення обшуку 25.11.2016 р. за місцем мешкання останнього, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, дослідивши обставини кримінального провадження, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дійшов до помилкового висновку про необхідність в накладенні арешту на грошові кошти у сумі 25000 гривень купюрами номіналом по 50 гривень, 40000 гривень купюрами номіналом по 200 гривень, 30000 гривень купюрами номіналом по 100 гривень, 27000 російських рублів купюрами номіналом по 1000 рублів, 80000 тисяч російських рублів купюрами номіналом по 5000 рублів, 40000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США, які належать ОСОБА_6 , та були вилучені в ході проведення обшуку 25.11.2016 р. за місцем мешкання останнього, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , а також про наявність сукупності підстав і підозр вважати, що вказані грошові кошти є доказом злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

При цьому слідчий суддя вказаної норми закону не дотримався, оскільки не дивлячись на те, що кримінальне провадження №0001590 зареєстроване ще 14.06.2016 року, повідомлення про підозру будь-кому , в тому числі й ОСОБА_6 не вручалося, отже на час розгляду клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно у вказаному кримінальному провадженні №0001590 останній в статусі підозрюваного, обвинуваченого не перебував, у зв`язку з чим у слідчого судді були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно ОСОБА_6 , тим більше для доведення його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Окрім цього, посилання слідчого судді на ту обставину, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України також не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтовано та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону. Слідчим суддею не дано належну оцінку тому, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Більше того, згідно з матеріалами, доданими до клопотання про арешт майна, постановою слідчого слідчої групи Генеральної прокуратури України ОСОБА_11 від 27.12.2016 р., грошові кошти, які були вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 , - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001590. Однак, слідчим суддею не було встановлено повноважень даного слідчого у цьому кримінальному провадженні. Так, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0001590, який міститься в матеріалах судового провадження (а.с. 5-6) єдиним слідчим в даному кримінальному провадженні є ОСОБА_9 , крім того, в матеріалах доданих до клопотання слідчого про накладення арешту на майно міститься лише постанова про призначення групи прокурорів, однак будь-які процесуальні документи, що підтверджують повноваження слідчого ОСОБА_11 в матеріалах судового провадження відсутні.

На підставі викладеного колегія суддів ставиться критично до тверджень слідчого та прокурора про те, що вилучені під час обшуку грошові кошти, мають доказове значення в даному кримінальному провадженні, та визнані речовими доказами, оскільки враховуючи вимоги ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та на підставі тих матеріалів, які були предметом розгляду в суді першої інстанції. Однак, як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, які були предметом розгляду в суді першої інстанції, в останніх відсутня постанова саме уповноваженої особи про визнання вилучених в ході проведення обшуку грошових коштів речовими доказами у кримінальному провадженні №0001590.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене мотивування клопотання, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів не вбачає.

Як встановлено колегією суддів, надані матеріали клопотання не містять процесуальних документів, що підтверджують належність ОСОБА_6 до категорії осіб, вказаних в ст. 170 КПК України в якості власника майна, на яке може бути накладено арешт.

Крім того, слідчий суддя у своїй ухвалі зазначив, що Незаконне видобування, оброблення та реалізація марганцевої руди організовано наступними особами: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а також іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається що кримінальне провадження № №0001590 від 14.06.2016 року проводиться за фактом того, що групою осіб, до складу якої входить особа раніше засуджена за ч. 2 ст. 240 КК України, на території Дніпропетровської області протягом 5 років з використанням спеціалізованої техніки здійснюється протиправний видобуток корисних копалин (відкритим способом), а саме марганцевої руди загальнодержавного значення без відповідних дозволів та реєстраційних документів, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.240, ч. 5 ст. 191 КК України та жодного повідомлення про підозру жодній особі не вручено. Зазначене трактування слідчим суддею участі певної особи у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає припущенням, яке жодним чином не підтверджено матеріалами клопотання слідчого, а тому не може стосуватись ОСОБА_6 .

Вказані обставини вплинули і на те, що належним чином не було встановлено, як в ухвалі слідчого судді, так і в клопотанні слідчого, яке саме майно, підлягає арешту, що як вважає колегія суддів прямо суперечить вимогам ст. ст. 171, 173 КПК України.

Так, на переконання колегії суддів, обшук слідчими був проведений з порушенням вимог чинного законодавства України, які слідчий суддя при постановленні ухвали про накладення арешту, залишив поза увагою, зокрема порушення вимог кримінального процесуального закону та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 р. № 51/401/649/471/23/125, які мали місце під час проведення обшуку, оскільки згідно протоколу обшуку квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в якій проживає ОСОБА_6 , вилучені грошові кошти не були деталізовані, а саме в протоколі обшуку взагалі не зазначено номери та серії вилучених купюр, так само вказана інформаціє не зазначена і постанові слідчого про визнання вказаних грошових коштів речовими доказами, і як наслідок, слідчий суддя наклав арешт на невідомо які кошти, оскільки слідчий не надав суду дані про їх ідентифікацію.

Так, згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено перелік і види майна, що належить арештувати. Така ж вимога не тільки щодо клопотання слідчого, а й щодо ухвали слідчого судді та визначена в п. 1 ч. 5 статті 173 цього Кодексу, яким чітко передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій з поміж іншого зазначає перелік майна, яке підлягає арешту.

Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, висновки слідчого судді не відповідають вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи і тим самим є передчасними.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, на яке саме майно просить накласти арешт слідчий та яке відношення це майно має до розслідуваного злочинів, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на вказане майно, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

Крім того, слід наголосити, що мали місце й інші істотні порушення кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого, на яких також наголошує апелянт.

Так, відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого про арешт майна розглядається за участю власника майна. Клопотання слідчого може бути розглянуто без повідомлення власника майна, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Така необхідність завжди має бути об`єктивно обґрунтована з метою недопущення порушення права на захист особи та забезпечення змагальності, всебічності судового розгляду.

Зокрема відповідна необхідність може обумовлюватися наявністю обґрунтованої підозри, що власник майна в разі повідомлення про наміри накласти арешт на його майно може сховати, знищити чи пошкодити майно.

В будь-якому випадку слідчий повинен мотивувати необхідність розгляду клопотання без повідомлення власника майна, а слідчий суддя переконатися, що таке мотивування є обґрунтованим.

Однак, слідчий суддя прийняв рішення про необхідність розгляду клопотання слідчого про арешт майна без повідомлення власника майна, жодним чином не мотивував своє рішення наявністю об`єктивних для цього підстав.

Таким чином, як вважає колегія суддів, розгляд клопотання слідчого було проведено з порушенням права власника майна на захист.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 117, 170-173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 2, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику власника майна адвокату ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року.

Апеляційну скаргу з доповненнями представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 листопада 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0001590 від 14.06.2016 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 240 КК України, якою задоволеноклопотання слідчого в особливо важливих справах управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене із заступником начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про накладення арешту на майно та накладено арешт на майно, а саме на грошові кошти у сумі 25000 гривень купюрами номіналом по 50 гривень, 40000 гривень купюрами номіналом по 200 гривень, 30000 гривень купюрами номіналом по 100 гривень, 27000 російських рублів купюрами номіналом по 1000 рублів, 80000 тисяч російських рублів купюрами номіналом по 5000 рублів, 40000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США, які належать ОСОБА_6 , та були вилучені в ході проведення обшуку 25.11.2016 р. за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого в особливо важливих справах управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погодженого із заступником начальника першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , про накладення арешту на тимчасово вилучене у кримінальному провадженні №0001590 від 14.06.2016 р. під час проведення 25.11.2016 р. обшуку житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , майно, а саме на грошові кошти у сумі 25000 гривень купюрами номіналом по 50 гривень, 40000 гривень купюрами номіналом по 200 гривень, 30000 гривень купюрами номіналом по 100 гривень, 27000 російських рублів купюрами номіналом по 1000 рублів, 80000 тисяч російських рублів купюрами номіналом по 5000 рублів, 40000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США, які належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_19 ОСОБА_20 ОСОБА_21 и б а к