Справа № 314/249/14-к Провадження № 1-кс/314/33/2014
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2014 року м. Вільнянськ
Слідчий суддя Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором прокуратури Вільнянського району Запорізької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Запоріжжя, громадянину України, освіта середньо-спеціальна, не працює, розлучений, має на утриманні неповнолітню дитину, проживає та зареєстрований: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,
15.01.2014 до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання слідчого СВ Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.187 КК України, ОСОБА_5 .
Згідно з матеріалами клопотання 10.01.2014 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у тому, що 18 грудня 2013 року, приблизно о 22.00 годині, він, маючи умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням до іншого приміщення, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , зустрівся в м. Запоріжжі, після чого, на автомобілі «Опель омега», під керуванням ОСОБА_5 , спільно виїхали на автодорогу «Харків-Сімферополь», при в`їзді в м. Запоріжжя, де зустрілися з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , водієм автомобіля «ГАЗель», держ. знак НОМЕР_1 , який за попередньою домовленістю чекав вищевказаних осіб.
Після цього, ОСОБА_6 сів до салону автомобілю «ГАЗель», де останній вказував водію ОСОБА_8 , дорогу до с. Придолинівка, Вільнянського району, Запорізької області, при цьому за наданими вказівками, вони прослідували за автомобілем «Опель Омега», під керуванням ОСОБА_5 , в якому також знаходився ОСОБА_7 . Прибувши до в`їзду в с. Придолинівка, Вільнянського району, Запорізької області, за вказівкою ОСОБА_6 , водій автомобілю «ГАЗель» зупинився на узбіччі автодороги «Харків-Сімферополь», після чого водій автомобілю «ГАЗель» залишився чекати дзвінка на мобільний телефон, а ОСОБА_6 в свою чергу пересів до автомобілю «Опель омега», в якому в цей час знаходилися ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та під керуванням останнього направились до території ФГ «Бударін В.С.», розташованого за адресою: вул. Солідарності, с. Придолинівка, Вільнянський район, Запорізька область.
Прибувши у вказане місце, ОСОБА_5 , продовжуючи свій вищеописаний злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством,
яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням до іншого приміщення, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , для реалізації свого злочинного умислу вдягнули на обличчя спеціально заготовлені, заздалегідь маски темного кольору з прорізами для очей, та вдягнули на руки перчатки, після чого, втрьох, шляхом вільного доступу, через незачинені вхідні двері проникли до приміщення сторожової будівлі, в якій на той час знаходився охоронець ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де ОСОБА_7 разом з ОСОБА_5 за допомогою мотузки та липкої стрічки «скотч», зв`язали йому руки та ноги та залишили лежати на дивані у вказаному приміщенні, тим самим лишивши потерпілого змоги чинити активний опір, та погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи яка зазнала нападу, наказали останньому лежати на дивані та не чинити опору, тим самим остаточно зломивши волю потерпілого до самооборони. Після цього, ОСОБА_5 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , скориставшись безпорадним станом потерпілого, заволоділи мобільним телефоном «LG», вартістю 300 гривень, який належав ОСОБА_9 та «Samsung», вартістю 300 гривень, який належав ОСОБА_10 , та яким ОСОБА_9 , користувався з дозволу останнього.
У подальшому, зазначені особи не зупиняючись на досягнутому, шляхом злому вхідних дверей, проникли до кімнати, яка знаходиться в приміщенні свиноферми, де застосовуючи насилля, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, за допомогою дерев`яної палиці, ОСОБА_5 , наніс один удар в життєво важливий орган, в область голови зверху ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від якого, останній впав на підлогу, та не міг чинити активного опору нападаючим. В цей же час ОСОБА_7 , та ОСОБА_6 , скориставшись безпораднім станом потерпілого ОСОБА_11 , з метою досягнення злочинного наміру, за допомогою мотузки та липкої стрічки «скотч», зв`язали потерпілому руки та ноги та залишили лежати на дивані у вказаному приміщенні, тим самим позбавивши потерпілого змоги чинити активний опір, та остаточно зломивши волю до самооборони.
Після цього, ОСОБА_12 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , скориставшись безпорадним станом потерпілих, заволоділи двома електричними ліхтарями, вартістю по 100 гривень кожен, на суму 200 гривень, що належали потерпілому ОСОБА_11 , завдавши останньому майнової шкоди на зазначену суму.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: «напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та з погрозою застосування такого насильства, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у інше приміщення».
10.01.2014 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Підставою до внесення клопотання стало те, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування або суду і незаконно впливати на свідків та потерпілих, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали вказане клопотання, просили його задовольнити, обґрунтовуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тим обставинами, що ОСОБА_5 офіційно ніде не працює, законних джерел для існування не має, що свідчить про можливість вчинення ним кримінальних правопорушень з метою отримання коштів для існування.
Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання, підозрюваний ОСОБА_5 з урахуванням встановлених обставин, може переховувався від органів досудового розслідування.
Крім цього, просили слідчого суддю взяти до уваги те, що у підозрюваного ОСОБА_5 відсутнє постійне місце працевлаштування, за місцем реєстрації характеризується посередньо, що свідчить про асоціальну поведінку останнього, ведення аморального образу життя, яке не є загальноприйнятим в суспільних нормах поведінки особи, та схильність останнього до вчинення інших кримінальних правопорушень.
Підозрюваний просив суд не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, пояснивши, що не має наміру переховуватися від слідства та суду, визнає своє вину, готовий відшкодувати матеріальні та моральні збитки. Також зазначив, що за першою вимогою з`являється до слідчого.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, вислухавши думку прокурора, слідчого, захисника та підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до положень ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими у судовому засіданні доказами.
У клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в обґрунтування цих ризиків зазначає, що ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, може впливати на свідків та потерпілих, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Разом з тим, слідчий суддя не може погодитися з такими висновками сторони обвинувачення.
Так, твердження слідчого про тяжкість вчиненого злочину не є достатнім для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У справі Мамедова проти Росії 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Ризики переховування підозрюваного від правосуддя, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування таких ризиків, або свідчити про такий їх незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 має зареєстроване постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину. Також судом встановлено, що ОСОБА_13 добровільно з`являється до органу досудового розслідування на кожну вимогу слідчого. Даний факт у судовому засіданні було підтверджено слідчим ОСОБА_4 .
Не надано слідчим і прокурором доказів, які б свідчили про вплив підозрюваного на потерпілих та свідків.
Також в матеріалах клопотання відсутня характеристика підозрюваного, що позбавляє слідчого суддю переконатися у веденні аморального образу життя ОСОБА_5 , яке не є загальноприйнятим в суспільних нормах поведінки особи, та схильності останнього до вчинення інших кримінальних правопорушень
Слідчий суддя не приймає доводи слідчого та прокурора з приводу того, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки підозрюваного, оскільки вважає, що з цього приводу не наведено переконливих доказів, які б давали підстави вважати, що внаслідок обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, ОСОБА_5 буде переховуватися від слідства та суду, впливати на потерпілих та свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , наявність доказів вчинення ним кримінального правопорушення, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, факт того, що він має на утриманні малолітню дитину, слідчий суддя дійшов до висновку, що для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, достатньо застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Керуючись ст.ст. 131-132, 177-178, 181, 183-184, 193-194, 196 КПК України,
У задоволенні клопотання слідчого СВ Вільнянського РВ ГУМВС України в Запорізькій області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором прокуратури Вільнянського району Запорізької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому у період часу з 20-00 год. до 05-30 год. залишати місце постійного проживання: будинок АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими з приводу кримінального провадження, відкритого за його підозрою.
Визначити строк дії ухвали тривалістю 60 днів до 17 березня 2014 року.
Ухвалу про застосування запобіжного у вигляді домашнього арешту направити Комунарському РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області для негайного виконання і постановки підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на облік, про що необхідно повідомити слідчого.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

17.01.2014