Номер провадження: 11-сс/785/1086/17
Головуючий у першій інстанції Дерус
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

та адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2017 року про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002495 від 10.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 303 ч. 2 КК України,

встановив:
Зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , про арешт майна, вилученого під час обшуку квартири АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді від 30.05.2017 р. з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення знаряддя кримінального правопорушення, майна та грошових коштів здобутих в результаті його вчинення, відшукання та вилучення комп`ютерної техніки, іншого комп`ютерного обладнання, носіїв інформації, мобільних телефонів, інших засобів зв`язку, документів,чорнових записів, блокнотів, листків, які свідчать про незаконну діяльність з організації сутенерства та втягнення осіб в зайняття проституцією.
09 червня 2017 року ст. слідчим СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 було встановлено, що адреса за якою здійснюється незаконна діяльність з організації сутенерства та втягнення осіб в зайняття проституцією, є АДРЕСА_2 .
З метою не допущення знищення речових доказів, а також інших речей та предметів, які мають суттєве значення в кримінальному провадженні, відповідно до ст. 233 КПК України, слідчим було проведено обшук за зазначеною адресою, під час якого виявлено та вилучено: купюра номіналом 200 грн. ЄЩ 2141734; купюри номіналом 100 грн. за номерами: ЕФ 8037429; МИ 7390963; КТ 7381866; ГИ 8064518; КВ 4409143; АЄ 2662455; ВК 9848175; ЕА 6822972; ВК 5500860; ЗИ 9335848; купюри які не випромінюють світіння яскраво жовтого кольору: купюри номіналом 500 грн. за номерами: ГН 0769431; ВА 0523187; ЗД 8500537; АА 0877165; ВИ 7179380; ВГ 3749490; ВИ 2778810; купюри номіналом 200 грн. за номерами ВЗ 6348268; ЗЕ 7134954; АБ 1120964; ТГ 1771356; КВ 637045; КЕ 0823964; КД 1804154; ЄЧ 7914853; ЄБ 4562724; ЗД 8772479; ЄВ 7821864; ЄЗ 0179965; КВ 5486111; ЗА 3240440; УИ 3716986; купюри номіналом 100 грн.: ЕЦ 7967821; ГЕ 2234952; КУ 5527015; УГ 3998923; БЙ 3185088; ЗЄ 0702048; УП 5158520; КФ 2640896; КИ 9123869; ЗЄ 0901832; ВЦ 9316713; ВЧ 15512567; ВВ 0060599; УЖ 5791828; УС 0390488; купюри номіналом 50 грн.: ТД 3301131; СЖ 4266672; ПГ 3126175; СЕ 0274023; ТД 0128386; СП 0658271; ТЄ 6635993; СЄ 6704724; УМ 5636227; ПВ 5672840; ПИ 0555752; СБ 6647326; РА 8838823; мобільний телефон Samsung, модель GT-E1200I, IMEI: НОМЕР_1 ; мобільний телефон iPhone 6S, Model A1688, FCC ID: BCG-E2946A, IC:579C-E2946A; мобільний телефон Meizu, у корпусі золотистого кольору, без серійного номеру.
Мотивуючи своє рішення слідчий суддя суду першої інстанції послався на те, що вилучене під час обшуку майно є тимчасово вилученим і відповідає положенням ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати що зазначені речі містять сліди кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також за зазначеними критеріями, відповідають ст. 98 КПК України.
У апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 зазначив, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою з таких підстав:

-слідчий суддя не врахував, що обшук у квартири АДРЕСА_3 проведений з порушенням вимог ст. 234 КПК України, оскільки ухвалою слідчого судді був наданий дозвіл на проведення обшуку в квартирі АДРЕСА_1 ;
-за таких обставин, накладення арешту на грошові кошти та мобільні телефони, є незаконним;

-слідчий суддя не врахував також, що ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні не має статусу ані підозрюваної, ані обвинуваченої.

Посилаючись на зазначені доводи, адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді та зобов`язати слідчого повернути вилучене майно власнику - ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, прокурора ОСОБА_5 ,який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Відповідно до приписів ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

У клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді зазначено, що вилучені грошові кошти та мобільні телефони у кримінальному провадженні мають значення речових доказів, тому є достатні підстави вважати, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, може призвести до їх втрати.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, у клопотанні прокурора та в ухвалі слідчого судді не зазначено, якими доказами підтверджуються доводи про те, що вилучені грошові кошти та мобільні телефони у кримінальному провадженні мають значення речових доказів та відповідають критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України.

Частиною першою статті 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Відповідно до приписів ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як видно зі змісту клопотання, воно не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки, на виконання зазначеної норми закону, слідчий належним чином не мотивував своє клопотання та не навів докази, які його підтверджують.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Аналіз змісту ухвали слідчого судді свідчить про те, що вона містить зміст клопотання слідчого, посилання на зміст ст. 170 КПК України, але вона не містить докладних мотивів на обґрунтування судового рішення, на спосіб арешту майна, тому ухвала є необґрунтованою, невмотивованою тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Разом з тим, нова ухвала суду апеляційної інстанції не може бути постановлена по суті клопотання слідчого, оскільки воно, як зазначено вище, також не відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України.

Частиною третьою статті 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, оскільки, на виконання зазначеної норми закону, слідчий належним чином не мотивував своє клопотання та не навів докази, які його підтверджують, а доводи, які навів прокурор у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, не були предметом дослідження слідчого судді, тому колегія суддів вважає, що клопотання старшого слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 про арешт майна, підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків протягом сімдесяти двох годин з моменту його отримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст.ст. 170-173, 370, 376, 395, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.06.2017 року про накладення арешту на майно - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0002495 від 10.05.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 303 ч. 2 КК України повернути прокурору-процесуальному керівнику для усунення недоліків, викладених в мотивувальній частині ухвали, протягом сімдесяти двох годин з моменту його отримання.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3