Справа № 761/8869/17
Провадження № 1-кс/761/5589/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 171 001 000 028 30, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Путивль Сумської обл., громадянин України, українець, з середньою освітою, який у шлюбі не перебуває, оператор ПрАТ «Дата груп», зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюється у вчиненні злочину за ознаками ч.2 ст.187 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_3 клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що 14.03.2017 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 187 КК України, вказане кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 09.03.2017, діючи відповідно до заздалегідь розробленого плану, перебуваючи у приміщенні орендованої квартири АДРЕСА_3 , телефоном зв`язався з раніше невідомою їм ОСОБА_8 з метою отримання від останньої послуг інтимного характеру.

Реалізуючи задумане, ОСОБА_4 зустрів потерпілу біля будинку та провів її у квартиру, у якій з метою заволодіння її майном, скориставшись перевагою у фізичній силі, рукою закрив потерпілій рота та почав утримувати її за тулуб та руки, позбавляючи таким чином останню можливості чинити опір.

У цей час з вийшов ОСОБА_7 , який, тримаючи предмет, схожий на ніж, висловив потерпілій погрозу подальшого застосування до неї насильства у разі невиконання їх вимог.

Приставивши до горла предмет, схожий на ніж, ОСОБА_7 забрав у ОСОБА_8 сумку, у якій знаходились мобільний телефон марки «iPhone 7 Plus» та грошові кошти у сумі 450 грн. Після цього розпорядилися вказаним майном на власний розсуд.

У результаті здійснення нападу, поєднаного із загрозою застосування насильства, небезпечного для життя особи, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 заволоділи майном потерпілої на загальну суму 30 450 грн.

У судовому засіданні прокурор просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки вважала, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку сторони обвинувачення, сукупність вказаних обставин свідчить, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, наполягаючи на відсутності більшості з ризиків, зазначених стороною обвинувачення та вважали, що належну процесуальну поведінку підозрюваного може забезпечити запобіжний захід, не пов`язаний з триманням ОСОБА_4 під вартою.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про таке.
Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:
-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;
-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;
-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Отже, на початковій стадії розслідування стадії розслідування, що має місце у цьому випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою для даної стадії розслідування підтверджується наявність в діях гр. ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком ймовірними з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого злочину.

Також слідчий суддя враховує відсутність у підозрюваного сім`ї, непрацездатних утриманців, тобто факторів, які б стримали останнього від дій, спрямованих на переховування від органу досудового розслідування та суду.

Ризик щодо можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення також ґрунтується на матеріалах клопотання, виходячи з обставин скоєння інкримінованого злочину, який був заздалегідь спланований, вчинений у групі, за попередньою змовою, з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи.

Водночас, матеріали клопотання не містять підтвердження про існування зазначеного стороною обвинувачення ризику, що підозрюваний буде незаконно впливати на свідків та потерпілу.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК.

Відповідно до ч.2 ст.181 КПК запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, якщо остання підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять роки.

Інкримінований підозрюваному злочин передбачає застосування покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Отже, наведені вище обставини дають достатні підстави для застосування до підозрюваного ініційованого стороною обвинувачення запобіжного заходу.

У той же час, слідчим суддею враховується те, що підозрюваний є інвалідом 3 групи, офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, проживає разом з сестрою, що свідчить про наявність у нього постійного місця жительства, на даному етапі досудового розслідування підозрюваний активно співпрацює зі слідством, має намір вжити заходів щодо відшкодування завданої злочином шкоди.

Наведені чинники, у сукупністю з молодим віком підозрюваного дають слідчому судді підстави для висновку, що до ОСОБА_4 можна застосувати менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту покласти на нього такі обов`язки:

- не залишати житло за адресою - АДРЕСА_2 , з 21.00 год. до 06.00 год. наступної доби;

- не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- утримуватися від спілкування з підозрюваним ОСОБА_7 , потерпілою ОСОБА_8 ;

Контроль за виконанням ухвали покласти на органи Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .
Строк дії даної ухвали встановити по 16 травня 2017 року включно.

На ухвалу слідчого судді до Апеляційного суду м. Києва прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1