У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 336/2770/17

пр. 1-кп/336/302/2017
10 серпня 2017 року м. Запоріжжя

Коллегія суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 та судді ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , розглянувши розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження,
внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000095 від 08.01.2017 року,
відносно ОСОБА_6 , якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурор заявив суду клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.

Захисник ОСОБА_7 , з думкою якої погодився і обвинувачений, зазначила на надуманість прокурором підстав для заявленого клопотання, а тому заперечила на заявлене клопотання, просить визначити обвинуваченому домашній арешт.
Іних заперечень по суті клопотання прокурора не надійшло.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд виходить із наступного.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України суд за клопотанням сторони обвинувачення розглядає питання про доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Як встановлено судом, обвинуваченому був обраний запобіжний захід тримання під вартою - по 11.08.2017 року включно.
Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.
В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. ст. 199, 197 ч.3 КПК України, за клопотанням прокурора строк тримання особи під вартою може бути продовжений за наявності обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, на строк 60 днів.
Як вбачається із матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_6 раніше не судимий, але у межах цього кримінального провадження його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років. Зазначений злочин є особливо тяжким кримінально-караним діянням. Вказані обставини, а також те, що натепер ще триває судове слідство, у обсяг якого включено ряд свідків, враховує суд, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Більш того, при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою в порядку ст. ст. 331, 197 КПК України, суд також враховує, що судове провадження не завершено, тримання обвинуваченого під вартою вимагає серйозність висунутого проти нього обвинувачення, він не має міцних соціальних та родинних зв`язків.
Отже, прокурор довів наявність ризиків вчинення обвинуваченим дій, спробам вчинення яких в силу закону призвані перешкоджати запобіжні заходи, а саме, можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Виходячи з викладеного, в інтересах забезпечення ефективності кримінального провадження суд може констатувати сукупність підстав для продовження дії відносно обвинуваченого найбільш суворого запобіжного заходу, який суд вважає за доцільним встановити тривалістю у 60 днів.
На думку суду, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу по даному кримінальному провадженню щодо обвинуваченого, а тому необхідно продовжити останньому запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Та обставина, що обвинувачений, перебуваючи в умовах слідчого ізолятора, знаходився на стаціонарному лікуванні, не впливає на висновок суду, оскільки згідно відомостей з названого ізолятора ОСОБА_6 має задовільний стан здоров`я.
При цьому суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає за доцільним скористатися своїм правом не визначати розмір застави (ч.4 ст. 183 КПК України), враховуючи що злочин, який ставиться за провину обвинуваченому, був вчинений із застосуванням насильства та спричинив загибель людини.
Керуючись ст.ст. 32, 34, 55, 61, 62, 183, 197, 199, п.4 ч.3, ст.ст. 331, 392, КПК України,колегія судів
У Х В А Л И Л А:

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,строк тримання під вартою на 60 днів - по 08.10.2017 року включно.

Ухвала оскарженню не підлягає та підлягає негайному виконанню.

Головуючий суддя ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2

10.08.17