Справа№751/355/17
Провадження №1-кп/751/157/17

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2017 року місто Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника обвинувачених ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Пойковський, Нєфтєюганського району, Тюменської області, Російська Федерація, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця с. Білі Ослави, Надвірняського району, Івано-Франківської області, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -
Встановив:
03.08.2016 о 14 год. 45 хв. особа, матеріали щодо якої розглядаються в окремому провадженні, знаходячись у кафе «МсFoxy», розташованому за адресою: м. Київ, вул. Сверстюка (М. Раскової), 1, пообіцяв громадянину Республіки Індія ОСОБА_7 організувати та сприяти його незаконному переправленню через державний кордон України за грошову винагороду у розмірі 100 000 грн.
Згідно досягнутої домовленості, особа, матеріали щодо якої розглядаються в окремому провадженні, організує перевезення ОСОБА_7 разом з групою інших нелегальних мігрантів до кордону з Угорщиною та надасть поради та засоби для полегшення незаконного перетину кордону.
Після цього, 05.08.2016 об 11 год. 34 хв. особа, матеріали щодо якої розглядаються в окремому провадженні, знаходячись в приміщенні автоматичних камер схову залізничного вокзалу станції «Київ-Пасажирський» за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1, отримав від ОСОБА_7 частину від обумовленої за організацію та сприяння незаконному переправленню через державний кордон України суми грошової винагороди у розмірі 12 500 грн. Згідно попередньої домовленості решту грошових коштів у сумі 87 500 грн. ОСОБА_7 залишив у комірці № 1160 зазначених вище камер схову для отримання особою, матеріали щодо якої розглядаються в окремому провадженні, безпосередньо перед переправленням ОСОБА_7 через державний кордон України.
З метою забезпечення перебування ОСОБА_7 у м. Києві до відправлення, особа, матеріали щодо якої розглядаються в окремому провадженні, знаходячись біля вказаного залізничного вокзалу, домовився з невстановленою особою про оренду квартири за адресою: АДРЕСА_3 , куди відвіз ОСОБА_7 .
У подальшому, з метою сприяння незаконному переправленню кількох осіб через державний кордон України, у невстановленому досудовим розслідуванням часі та місці, особа, матеріали щодо якої розглядаються в окремому провадженні, вступив у злочинну змову з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .
Згідно домовленості особа, матеріали щодо якої розглядаються в окремому провадженні, повинен сформованій ним групі нелегальних мігрантів надавати поради та засоби, за допомогою яких вони могли б перетнути державний кордон України, керувати діями ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , а ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повинні здійснити перевезення вказаних осіб до місця перетину державного кордону України.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 06.08.2016 о 08 год. 22 хв., особа, матеріали щодо якої розглядаються в окремому провадженні, на автомобілі «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 разом з ОСОБА_7 приїхали до гіпермаркету «Епіцентр», який розташований за адресою м. Київ, вул. Братиславська, 11, де особа, матеріали щодо якої розглядаються в окремому провадженні, з метою надання засобів для перетину кордону ОСОБА_7 , придбав кусачки по металу та стартові пакети мобільного оператору, один з яких передав йому для зв`язку та усунення перешкод під час перетину кордону.
Цього ж дня о 8 год. 56 хв., згідно попередньої домовленості з особою, матеріали щодо якої розглядаються в окремому провадженні, до гіпермаркету «Епіцентр», який розташований за адресою м. Київ, вул. Братиславська, 11, приїхали ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на автомобілі «Mercedes Benz Sprinter 316» д.н.з. НОМЕР_2 , до якого за вказівкою особи, матеріали щодо якої розглядаються в окремому провадженні сів ОСОБА_7 .
Продовжуючи свою злочинну діяльність, у цей же день о 10 год. 23 хв., особа, матеріали щодо якої розглядаються в окремому провадженні, на автомобілі «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 поїхав до будинку за адресою: АДРЕСА_4 , звідки з метою організації та сприяння незаконному переправленню через державний кордон України забрав громадян Індії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та посадив їх до свого автомобіля.
В цей час, діючи за вказівкою особи, матеріали щодо якої розглядаються в окремому провадженні, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на автомобілі «Mercedes Benz Sprinter 316» д.н.з. НОМЕР_2 , приїхали на ділянку місцевості, яка розташована поблизу будівлі за адресою: м. Київ проспект Перемоги, 148/1, де чекали особу, матеріали щодо якої розглядаються в окремому провадженні.
На вказану ділянку місцевості о 10 год. 38 хв. особа, матеріали щодо якої розглядаються в окремому провадженні, на автомобілі «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_1 привіз ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які пересіли до автомобіля «Mercedes Benz Sprinter 316» д.н.з. НОМЕР_2 , після чого передав ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 11 656 грн. та 800 доларів США, що еквівалентно 19 840 грн., за сприяння у незаконному переправленні через державний кордон України сформованої особою, матеріали щодо якої розглядаються в окремому провадженні, групи нелегальних мігрантів.
Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за вказівкою особи, матеріали щодо якої розглядаються в окремому провадженні, сформовану ним групу нелегальних мігрантів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , на автомобілі «Mercedes Benz Sprinter 316» д.н.з. НОМЕР_2 повезли у напрямку державного кордону з Угорщиною з метою сприяння їх незаконному переправленню через державний кордон України.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за вказівкою особи, матеріали щодо якої розглядаються в окремому провадженні, довезли вказану групу нелегальних мігрантів, сховавши їх у спеціально обладнане сховище вказаного автомобіля, на територію контрольованого прикордонного району, однак 06.08.2016 о 23 год. 10 хв. були затримані працівниками поліції на ділянці місцевості, яка знаходиться на 118 кілометрі автодороги Мукачево-Рогатин-Львів на околиці с. Велика Копаня Виноградівського району Закарпатської області.
Одночасно з цим, 06.08.2016 о 23 год. 45 хв. особу, матеріали щодо якої розглядаються в окремому провадженні, затримано у приміщенні автоматичних камер схову залізничного вокзалу станції «Київ-Пасажирський» за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1, з грошовими коштами у розмірі 87 500 грн., які ОСОБА_7 залишив у комірці № 1160 для особи, матеріали щодо якої розглядаються в окремому провадженні, за організацію та сприяння його незаконному переправленню через державний кордон України.
Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у сприянні незаконному переправленні кількох осіб через державний кордон України за попередньою змовою групою осіб, вчиненого з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
14.04.17. обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6 та прокурор уклали між собою угоду про визнання винуватості.
Відповідно до угоди про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч. 3 ст. 332 КК України, щодо узгодженого покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі; враховуючи характеристики обвинуваченого, його ставлення до вчиненого злочину, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком два роки, крім того сторони дійшли згоди щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.
Крім того, 14.04.17. обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 та прокурор уклали між собою угоду про визнання винуватості.
Відповідно до угод про визнання винуватості прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, кваліфікації дій за ч. 3 ст. 332 КК України, щодо узгодженого покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі; враховуючи характеристики обвинуваченого, його ставлення до вчиненого злочину, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком два роки, крім того сторони дійшли згоди щодо наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, невиконання угоди, передбачених ст. 476 КПК України та щодо умисного невиконання угоди про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні угод про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив їх затвердити і призначити обвинуваченим узгоджені в угоді покарання.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Вирішити питання щодо повернення обвинуваченим застави.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судом було роз`яснено та ними усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є їх відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого їх обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 5-7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди.
Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були роз`яснені та їм зрозумілі.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та підтверджує обставини, зазначені у повідомленні про підозру, обвинувальному акті та пункті 2 угоди про визнання винуватості. Підтвердив суду, що угоду про визнання винуватості він уклав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього є зрозумілими. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та підтверджує обставини, зазначені у повідомленні про підозру, обвинувальному акті та пункті 2 угоди про визнання винуватості. Підтвердив суду, що угоду про визнання винуватості він уклав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього є зрозумілими. Просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.
Захисник обвинувачених ОСОБА_6 просила угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 затвердити та призначити їм узгоджене з прокурором покарання.
Суд, перевіривши угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та КК України, встановив, що кваліфікація дій обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 332 КК України є правильною. Злочин, у вчиненні якого обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнали себе винними, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, однак відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченими за участю захисника ОСОБА_6 можуть бути укладеними у кримінальному провадженні.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470 КПК України та ч. 3 ст. 332 КК України, в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом було встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинувачених.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.
За таких обставин, зважаючи на ступінь тяжкості кримінального правопорушення та його суспільну небезпечність, особу обвинуваченого ОСОБА_4 та особу обвинуваченого ОСОБА_5 , їх поведінку після вчинення правопорушення, а також враховуючи наявність обставин, які пом`якшують їх покарання, а саме щире каяття, визнання вини, сприяння розкриттю злочину, викриття інших осіб, відсутність тяжких наслідків, наявність у ОСОБА_4 на утриманні двох неповнолітніх дітей, а у ОСОБА_5 однієї неповнолітньої дитини, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вбачає наявність фактичних підстав для доведення винуватості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Таким чином, за вчинене кримінальне правопорушення обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягають покаранню, яке узгоджене сторонами в угодах про визнання винуватості.
Керуючись ст.ст.314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
Засудив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним та призначити покарання за ч. 3 ст. 332 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання за вироком суду, встановивши іспитовий строк терміном на два роки.
Внесену заставу в розмірі 116 000 (сто шістнадцять) тисяч 00 коп. повернути заставодавцю ОСОБА_11 , після набрання вироком законної сили.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним та призначити покарання за ч. 3 ст. 332 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Застосувати ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування призначеного покарання за вироком суду, встановивши іспитовий строк терміном на два роки.
Внесену заставу в розмірі 116 000 (сто шістнадцять) тисяч 00 коп. повернути заставодавцю ОСОБА_12 , після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Новозаводський районний суд м. Чернігова.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченими та їх захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення їм наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1