АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/1419/16-к Номер провадження 11-кп/786/135/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст. 309 КК- Т.З.
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження № 0000620 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 20 вересня 2016 року,-
ВСТАНОВИЛА :
Даним вироком ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Лохвиця, Полтавської області, українки, громадянки України, освіта середня, неодруженої, непрацюючої, проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше судимої:
1) 23.03.2004 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ст.ст.317 ч.1. 309 ч.2, 307 ч.2 , 70, 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

2) 20.12.2004 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ст.ст. 309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, звільнена 09.09.2006 року за ухвалою Комінтернівського районного суду м Харкова від 01.09. 2006 року на підставі ст. 81 КК України умовно достроково з невідбутим строком 3 місяці 19 днів;

3) 21.11.2007 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ст.ст. 309 ч.2, 75 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

4) 25.03.2009 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ст.309 ч.2 КК України до 1000 грн. штрафу;

5) 22.04.2010 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ст. ст. 307ч. 2, 309 ч.2, 311 ч.1, 70, 71 до 5 років трьох місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнена 06.08. 2013 року Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 30.07. 2013 року на підставі ст.81 КК України умовно достроково з невідбути строком 1 рік 8 місяців дев`ять днів;

6) 13.05.2016 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ст. ст. 309 ч.2, 75 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 309 КК України і призначено їй покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. штрафу в дохід держави.

На підставі вимог ст.ст.71, 72 КК України до покарання, призначеного за новим вироком повністю приєднано покарання за попереднім вироком від 13.05.2016 року Лохвицького районного суду Полтавської області за ст. ст. 309 ч.2, 75 КК України, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. штрафу в дохід держави. Основне покарання у виді штрафу виконувати самостійно.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави в особі Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Управління МВС України в Полтавській області за проведення експертиз в розмірі 3343,28 грн.

По справі вирішено питання речових доказів.

На в казаний вирок прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про його скасування в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд, у своєму рішенні, не врахував суспільну небезпеку вчиненого злочину та не надав належної оцінки особі обвинуваченої. Зазначає, що в судовому рішенні відсутнє посилання на характеристику обвинуваченої ОСОБА_8 , не вмотивовано яким чином обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої ( визнання вини, щире каяття та звернення до лікувального закладу з метою добровільного лікування від наркоманії), істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення.

В зв`язку з вищевикладеним просить вирок скасувати постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.309 КК України і призначити покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту міру покарання за попереднім вироком від 13.05.2016 року у вигляді 6 місяців позбавлення волі та призначити остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Районним судом встановлено, що 16.08.2016 року, в м. Лохвиця, Полтавської області в денний час доби, під час обшуку місця проживання ОСОБА_8 , що знаходиться по АДРЕСА_1 , а виявлено та вилучено працівниками міліції: пластикову пляшку об`ємом 0,350 л з рідиною, що є згідно висновку судово-хімічної експертизи особливо небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено- концентратом з макової соломи, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0, 914 г; металеву каструлю об`ємом 2 л. з рідиною, що є згідно висновку судово-хімічної експертизи особливо небезпечним наркотичним засобом обіг якого заборонено- концентратом з макової соломи, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0, 428 г; паперовий згорток з речовиною, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса канабісу у висушеному стані становить 2,759 г. Виявлені та вилучені наркотичні засоби ОСОБА_8 виготовила та зберігала для власного вживання без мети збуту.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення обвинуваченої та думку їїзахисника про залишення вироку без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, доводи прокурора, який просив задовольнити вимоги викладені в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, обставини справи в судовому розгляді учасниками судового провадження не оспорювались і, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України докази щодо цих обставин, судом не досліджувалися.

Обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у скоєнні злочину за зазначених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам даного провадження.

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексі, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п.2 Постанови суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

В порушення зазначених вимог, судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ст.69 КК України, не було в повній мірі враховано особу винної, конкретні обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого злочину..

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 скоїла кримінальне правопорушення, яке пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, раніше неодноразово судима, останній раз 13.05.2016 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, із застосуванням ст.75 КК України із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та має непогашену судимість за аналогічні злочини, не працює.

Судом не було враховано, що обвинувачена за попереднім вироком засуджена за вчинення середньої тяжкості злочину у сфері обігу наркотичних засобів та систематично притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів, за останнім вироком до ОСОБА_8 було застосовано положення ст.75 КК України однак належних висновків для себе обвинувачена не зробила та через короткий проміжок часу вчинила новий умисний злочин.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.409 КПК України, підставами для скасування судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до п.2, 4 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання, неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Призначення апеляційним судом обвинуваченому основного покарання будь-якого виду, яке належить відбувати реально, якщо вироком суду першої інстанції, особу було звільнено від відбування покарання, є погіршенням правового становища цієї особи, рішення про призначення покарання у такому випадку викладається у формі обвинувального вироку.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, особу обвинуваченої, яка вчинила кримінальне правопорушення, яке пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, раніше неодноразово судима, не працює, обставини, які обтяжують покарання, а саме рецидив злочинів, обставини, що пом`якшують покарання засудженої, визнання вини, щире каяття.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння злочину, ставлення обвинуваченої до вчиненого нею злочину, колегія суддів вважає за необхідне призначити їй покарання у виді позбавлення волі без застосування ст.69 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 420 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 20 вересня 2016 року щодо ОСОБА_8 . в частині призначеного покарання скасувати.

Постановити новий вирок.

ОСОБА_8 вважати засудженою за ч. 2 ст. 309 КК України та призначити покарання у виді 2 /двох/ років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_8 остаточне покарання визначити шляхом часткового складання та призначити у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

ОСОБА_8 взяти під варту в залі судового засідання негайно.

Строк відбуття покарання рахувати з 20.03.2017 року.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок набирає чинності з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженій ОСОБА_8 з моменту отримання копії вироку.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3