Справа №592/4551/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/146/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Шахрайство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 лютого 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/4551/16-к за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора на вирок Ковпаківського районного суду м. Сум від 05 грудня 2016 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 (зареєстрована по АДРЕСА_2 ), раніше не судима

визнана винуватою в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_10

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданих апеляційних скаргах:

- захисник обвинуваченої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і закрити кримінальне провадження через відсутність в діях ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, оскільки у неї не було прямого умислу на заволодіння державними коштами шляхом обману. Перебуваючи на обліку в центрі зайнятості вона дійсно працевлаштувалася, але оскільки не була впевнена в тому, що це буде постійна робота, і працювала всього 13 днів, то отримуючи допомогу по безробіттю, вважала, що діяла законно. Крім того, порушення встановленого порядку отримання допомоги по безробіттю є цивільно-правовими відносинами і тягне за собою матеріальну, а не кримінальну відповідальність. Також зазначає, що ОСОБА_10 окрім пенсії не має постійного доходу, як і власного житла, має поганий стан здоров`я проживає з матір`ю похилого віку, яка перебуває на її утриманні;

- обвинувачена ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду, виправдати її, а справу закрити. Свої вимоги обґрунтовує тим, що під час судового розгляду не було доведено її винуватості у вчиненні злочину, матеріали кримінального провадження не містять прямих доказів її вини, не були досліджені належним чином обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, показання свідків не мають жодного доказового значення, оскільки не містять фактичних даних про подію злочину та інші обставини, які підлягають доказуванню, крім того, судом не було взято до уваги те, що центром зайнятості не в повному обсязі виплачувалась призначена їй матеріальна допомога по безробіттю;

- в зміненій та доповненій апеляційній скарзі перший заступник прокурора Сумської області ОСОБА_12 просить скасувати вирок суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки суд не дав належної оцінки показанням обвинуваченої та не спростував їх дослідженими в судовому засіданні доказами, не було встановлено точний період часу протягом якого ОСОБА_10 була працевлаштована. Зазначає, що вказані обставини суттєво вплинули на правильність визначення реальних збитків, які були заподіяні обвинуваченою. Крім того, не було з`ясовано чи мала б вона право на отримання статусу безробітної при повторному зверненні до центру зайнятості і з якого часу їй можливо б було нараховувати матеріальну допомогу.

За вироком Ковпаківського районного суду м. Сум від 05.12.2016 ОСОБА_10 визнана винуватою в пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України і їй призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятиста десяти грн.

Вироком суду ухвалено стягнути з ОСОБА_10 на користь Сумського міського центру зайнятості майнову шкоду в розмірі 1982,99 грн.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_10 , перебуваючи на обліку в Сумському міському центрі зайнятості та отримуючи з 20.10.2014 допомогу по безробіттю, будучи повідомленою щодо обов`язку своєчасно повідомити службу зайнятості про працевлаштування, відшкодування суми виплаченого матеріального забезпечення та вартості наданих соціальних послуг внаслідок умисного невиконання своїх обов`язків та зловживання ними, а також, що у разі наявності інформації щодо працевлаштування останньої, у наданні статусу безробітного їй буде відмовлено, 01.07.2015 уклала із ФОП ОСОБА_13 безстроковий трудовий договір, який 13.07.2015 був розірваний сторонами. При цьому ОСОБА_10 , отримавши заробітну плату в сумі 476,62 грн., не повідомила центр зайнятості про факт працевлаштування та у подальшому приховувала цю інформацію від його працівників, які будучи впевненими у тому, що остання виконує всі обов`язки безробітного, продовжували перераховувати їй на картковий рахунок грошові кошти на загальну суму 1982,99 грн. до моменту отримання інформації щодо її працевлаштування. 06.11.2015 працівниками Сумського міського центру зайнятості було припинено виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_10 у зв`язку з призначенням виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Вказаними діями ОСОБА_10 вчинила шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченої ОСОБА_10 та її захисника ОСОБА_11 , які підтримали свої апеляційні скарги, просили скасувати вирок суду і закрити кримінальне провадження, а також заперечили проти апеляційної скарги прокурора, доводи прокурора ОСОБА_9 , яка повністю підтримала змінену та доповнену апеляційну скаргу першого заступника прокурора області, просила скасувати вирок суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, і частково підтримала апеляційні скарги захисника та обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги як захисника і обвинуваченої, так і прокурора підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до положень ч.ч.3 і 4 ст.370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів (п.2 ч.3 ст.374 КПК).

Як вбачається з вироку суду ОСОБА_10 була визнана винуватою у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України в тому, що перебуваючи на обліку в Сумському міському центрі зайнятості та отримуючи з 20.10.2014 допомогу по безробіттю, 01.07.2015 уклала із ФОП трудовий договір, який 13.07.2015 був розірваний сторонами. При цьому, отримавши заробітну плату в сумі 476,62 грн. ОСОБА_10 не повідомила центр зайнятості про факт працевлаштування та у подальшому приховувала цю інформацію від його працівників, які продовжували перераховувати їй допомогу по безробіттю, заволодівши таким чином шляхом обману грошовими коштами на загальну суму 1982,99 грн.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_10 категорично заперечила свою винуватість у вчиненні вказаного злочину та пояснила, що перебуваючи на обліку в центрі зайнятості та отримуючи допомогу по безробіттю, їй було видано направлення на працевлаштування, яким вона скористалася та 01.07.2015 уклала трудовий договір з ФОП ОСОБА_13 , який 13.07.2015 був розірваний. Вона вважала, що це ніяк не впливало на її право отримувати допомогу по безробіттю в подальшому.

Захисник ОСОБА_11 також наполягала на тому, що у ОСОБА_10 не було умислу на заволодіння грошовими коштами шляхом обману.

Однак, визнаючи ОСОБА_10 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та формулюючи у мотивувальній частині свого вироку обвинувачення, визнаного доведеним, суд першої інстанції взагалі не спростував доводи сторони захисту щодо відсутності в діях обвинуваченої умислу на вчинення злочину, а лише зробив висновок про доведеність її вини в умисному заволодінні чужим майном шляхом обману, не навівши з цього приводу жодних мотивів.

Не було судом першої інстанції надано оцінки у вироку і долученим до матеріалів судової справи копіям трудових книжок ОСОБА_10 , зокрема не піддано аналізу їх змісту щодо зроблених у них записів про час працевлаштування обвинуваченої, звільнення її з останнього місця роботи, про виплату та припинення допомоги по безробіттю, а також черговість та дати цих записів з огляду на встановлені фактичні обставини даного кримінального провадження.

Суд першої інстанції не з`ясував, чи мала б обвинувачена ОСОБА_10 право на отримання статусу безробітного при черговому зверненні до центру зайнятості і, якщо так, то з якого часу їй би виплачувалась матеріальна допомога, хоча дана обставина має істотне значення для прийняття законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Вказані недоліки, які були допущені судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження, також завадили встановити реальний розмір заподіяних ОСОБА_10 збитків, оскільки фактично вона працювала всього тринадцять днів, в той час як при нарахуванні суми заподіяної шкоди суд виходив із часу її працевлаштування до моменту отримання центром зайнятості про це інформації та припинення виплат (01.07.2015 06.11.2015), що у свою чергу вплинуло на правильність встановлення та розкриття об`єктивної сторони злочину.

Крім того, на підтвердження винуватості ОСОБА_10 , суд першої інстанції хоча і вказав у вироку докази, проте обмежився лише їх перерахуванням, внаслідок чого не розкрив їх зміст, не вказав, які саме факти та обставини вони встановлюють чи спростовують, а також не проаналізував їх у сукупності з іншими дослідженими під час судового розгляду доказами.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а згідно ч.3 цієї статті за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

З огляду на вказані вище обставини колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції з мотивів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, і призначити новий розгляд в суді першої інстанції, оскільки під час апеляційного розгляду будь-яких клопотань з приводу дослідження доказів щодо зазначених вище обставин від учасників судового провадження не надходило, а апеляційний суд позбавлений можливості їх дослідити за власною ініціативою, внаслідок чого позбавлений можливості усунути вказані в апеляційних скаргах істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Крім того, в ході апеляційного розгляду було встановлено, що під час проведення підготовчого засідання головуючий суддя без виходу до нарадчої кімнати оголосила резолютивну частину ухвали про призначення судового розгляду, при цьому в матеріалах кримінального провадження відсутній як сам текст резолютивної частини, так і журнал судового засідання із записом оголошення повного тексту даного судового рішення.

Згідно п.1 ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені п.7 ч.2 ст.412 цього Кодексу.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, задовольнивши таким чином частково апеляційні скарги захисника, обвинуваченої та прокурора.

Що стосується інших доводів апеляційних скарг прокурора, захисника ОСОБА_11 та обвинуваченої ОСОБА_10 , то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки порушені цими учасниками судового провадження питання спочатку підлягають ретельній перевірці та безпосередньому дослідженню в судовому засіданні при новому судовому розгляді в суді першої інстанції після скасування вироку, а вже потім при наявності остаточного судового рішення бути предметом перевірки в апеляційному суді, так як суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 та прокурора задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Сум від 05 грудня 2016 року відносно ОСОБА_14 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4