Справа № 456/2468/15-к
Провадження № 1-кп/456/86/2017
ВИРОК

іменем України
13 лютого 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Стрию кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, Львівської області, українця, громадянина України, проживаючого без реєстрації АДРЕСА_1 , не одруженого, тимчасово не працюючого, з професійно-технічною освітою, раніше судимого вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 13.12.2006 року за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст.ст. 69, 70 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі; вироком Шевченківського районного суду м.Львова Львівської області від 23.11.2009 року за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі; вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.08.2012 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 6 місяців арешту; вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 26.12.2013 року за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді 3 місяців арешту; вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.05.2014 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до покарання у вигляді 6 місяців арешту.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 16.07.2014 року звільненому від відбування покарання на підставі ст.7 Закону України «Про амністію у 2014 році», в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 20.11.2014 року, близько 02:00 години, керуючись прямим умислом, спрямованим на протиправне заволодіння чужим майном, повторно, з корисливих мотивів, шляхом проникнення через металеву огорожу потрапив на територію домогосподарства потерпілого ОСОБА_6 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де з підсобного приміщення, що розташоване за вищевказаною адресою, вчинив таємне викрадення велосипеду гірського типу, синьо-сірого кольору, вартістю 2 500 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_6 , після чого з місця події із викраденим зник, чим завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_6 на вказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину не визнав та пояснив, що крім показів свідків, які є зацікавленими особами, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не підтверджена жодним доказом який би вказував на те, що саме він вчинив крадіжку велосипеду. Вважає, що свідки давали покази під тиском працівників поліції. Просить суд його виправдати.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши та давши оцінку зібраним по справі доказам, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, доведена повністю.

Хоча обвинувачений ОСОБА_5 не визнає своєї винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення, його винуватість доведена наступними доказами.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 20.11.2014 року, близько 02:00 годин він виявив, що з підсобного приміщення його домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , було викрадено його велосипед гірського типу, синьо-сірого кольору, вартістю 2 500 гривень. Викрадений велосипед він сам розшукав приблизно через чотири місяці в с. Стрілків Стрийського району Львівської області. Даним велосипедом користувався ОСОБА_7 , який повідомив, що велосипед він купив у ОСОБА_5 . Цивільний позов підтримав. При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 покладається на розсуд суду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона являється знайомою ОСОБА_10 , з яким вона на даний час перебуває в дружніх відносинах. Близько чотирьох місяців тому вона перебувала на промисловому ринку в м. Стрий, Львівської області та спілкувалася із ОСОБА_11 цей час до них підійшов чоловік високого зросту, худорлявої статури із невеликою щетиною, який представився, що його звати ОСОБА_12 , як їй в подальшому стало відомо, що це був ОСОБА_5 , який запропонував ОСОБА_13 придбати в нього велосипед гірського типу, сіро-синього кольору із колесами червоного кольору. ОСОБА_5 хотів за цей велосипед 500 гривень, але ОСОБА_14 почав торгуватися і придбав даний велосипед за 250 гривень. Про те, що даний велосипед крадений, даний громадянин нічого не говорив, та зазначав, що велосипед він придбав близько одного року тому, але будь-яких підтверджуючих документів у нього немає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що близько 4 місяців тому він перебув на промисловому ринку в м. Стрий, Львівської області та спілкувалася із своєю знайомою ОСОБА_9 . В цей час до них підійшов ОСОБА_5 , якого він знав з вигляду. ОСОБА_5 йому запропонував придбати в нього велосипед гірського типу за 500 гривень. Він почав торгуватися і придбав даний велосипед за 250 гривень. Про те, що даний велосипед крадений ОСОБА_5 нічого не говорив. Даним велосипедом він користувався приблизно чотири місяці, після чого потерпілий ОСОБА_6 в с. Стрілків Стрийського району Львівської області повідомив йому, що він є власником даного велосипеда і велосипед в нього викрадений.

Згідно з протоколом огляду місця події від 20.11.2014 року, велосипед гірського типу, синьо-сірого кольору, було викрадено з підсобного приміщення, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та належить потерпілому ОСОБА_6 (а.с. 25-29).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 13.05.2015 року ОСОБА_14 в с. Стрілків Стрийського району Львівської області добровільно видав працівникам поліції велосипед гірського типу, синьо-сірого кольору. (а.с. 25-28).

Відповідно до протоколу пред`явлення речей до впізнання від 14.05.2015 року потерпілий ОСОБА_6 впізнав серед пред`явлених йому велосипедів викрадений в нього велосипед гірського типу, синьо-сірого кольору.(а.с. 57-58).

Відповідно до довідки про оцінку велосипеда, станом на 20.11.2014 року вартість викраденого вживаного велосипеда гірського типу, синьо-сірого кольору становить 2500 гривень.(а.с.46)

Згідно протоколу пред`явлення особи до впізнання від 10.05.2015 року, свідок ОСОБА_14 вказав на ОСОБА_5 , як на особу яка продала йому викрадений велосипед гірського типу, синьо-сірого кольору (а.с. 59-60).

Відповідно до протоколу огляду предмету та фототаблиці до нього від 14.05.2015 року встановлено, що предметом огляду є металевий велосипед синьо-сірого кольору гірского типу, який повернуто власникові. (а.с. 44-45).

Згідно постанови про визнання предметів речовими доказами від 14.05.2014 року металевий велосипед синьо-сірого кольору гірського типу визнано речовим доказом та повернуто власнику під розписку (а.с.47, 61).

Суд надає віри показам потерпілого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які в судовому засіданні вказали на те, що саме обвинувачений ОСОБА_5 продав ОСОБА_13 викрадений у потерпілого ОСОБА_6 велосипед гірського типу, синьо-сірого кольору, та критично оцінює покази обвинуваченого ОСОБА_5 , розцінює їх як такі, що дані з метою уникнення відповідальності за скоєне, оскільки вони спростовуються показами свідків, є послідовними, доповнюють одні одних, відтак не викликають у суду сумнівів в їх достовірності та підтверджують досліджені в судовому засіданні доказами, зокрема, протоколом огляду місця події від 13.05.2015 року відповідно до якого ОСОБА_14 в с. Стрілків Стрийського району Львівської області добровільно видав працівникам поліції велосипед гірського типу, синьо-сірого кольору. Протоколом пред`явлення речей до впізнання від 14.05.2015 року, де потерпілий ОСОБА_6 впізнав серед пред`явлених йому велосипедів викрадений у нього велосипед гірського типу, синьо-сірого кольору.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у приміщення, вчиненому повторно.

З урахуванням вищенаведених обставин суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, обираючи міру та вид покарання обвинуваченому, враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючих винуватість обставини не встановлено, а також його особу, який раніше неодноразово судимий, судимість не знята та не погашена.

В обвинувальному акті обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 зазначено рецидив злочинів та повторність, однак суд приходить до висновку, що вказану обставину слід виключити з обвинувачення ОСОБА_5 з наступних підстав.

Відповідно до абз.2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 2010 року N 7 «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки», якщо рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини четвертої статті 67 КК як повторність, так і рецидив злочинів суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

Оскільки рецидив злочинів, який має місце в діях ОСОБА_5 утворює одночасно і повторність, яка передбачена ст.185 КК України, і ця повторність впливає на його кваліфікацію, цю обтяжуючу обставину суд не може враховувати при призначенні покарання як обставину, що обтяжує його винуватість.

Таким чином, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Визначаючи вид і міру покарання суд також виходить із того, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у видіпозбавленням волі в межах санкції передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 слід задовольнити частково виходячи з наступного.

За ч.ч.1-3 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч вимог вищевказаної статті потерпілим ОСОБА_6 до цивільного позову не додано належних та допустимих доказів на підтвердження заподіяної йому матеріальної шкоди у вказаному ним розмірі.

Що стосується позовних вимог про стягнення з обвинуваченого на користь цивільного позивача моральної шкоди у розмір 5000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.п. 3, 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 року, суд має з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі він оцінює пов`язані з ними втрати, та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного спору. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визнаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує відсутність тяжких наслідків від вчиненого, і як наслідок, незмінність звичного життя потерпілого, тощо.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе задовольнити цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого частково, стягнувши з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 ,00 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Також з обвинуваченого ОСОБА_5 слід стягнути судовий збір в користь держави в розмірі 551,20 грн.

Речовий доказ:

- металевий велосипед синьо-сірого кольору гірського типу, який повернуто власнику ОСОБА_6 на відповідальне зберігання, слід залишити у останнього за належністю.

Судових витрат по справі немає.

Керуючись ст., ст. 368-370 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_8 рахувати з часу його затримання, оскільки останній, будучи належним чином повідомлений про час та місце оголошення вироку, в судове засідання на оголошення вироку не з`явився.

Речовий доказ:

- металевий велосипед синьо-сірого кольору гірського типу, який повернуто власнику ОСОБА_6 , залишити у останнього за належністю.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_6 3000,00 (три тисячі) гривень моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити за недоведеністю.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. ( п`ятсот п`ятдесят одну гривню 20 копійок).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб.

Головуючий-суддя ОСОБА_1