ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5199/17
провадження № 1-кп/753/602/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"25" квітня 2017 р. м. Київ
Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю
прокурора - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001068 від 28.01.2017 р., за звинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:

21.03.2017 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за звинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України.
В судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду, оскільки він складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, підсудний Дарницькому районному суду м. Києва, підстав для закриття чи зупинення провадження немає
Захисник ОСОБА_4 не заперечував проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, але просив змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого на " домашній арешт"

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Вирішуючи питання про можливість призначення обвинувального акту до судового розгляду, перевіривши виключно зміст обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування, не вдаючись до передчасної оцінки наявності чи відсутності доказів винуватості обвинуваченого на цій стадії кримінального процесу, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України - у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Норми КПК України покладають на суд обов`язок роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення (ст. 348 КПК України), а потерпілому надає право підтримувати обвинувачення у випадку відмови прокурора від державного обвинувачення, а також ряд інших прав, безпосередньо пов`язаних з обвинуваченням (ст.56 КПК України).

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьєта Сассі проти Франції», п.52).

Таким чином, висунуте особі обвинувачення повинно бути зрозумілим як сторонам кримінального провадження, так і суду.

З обвинувального акту вбачається, що він містить невідповідності щодо визначення конкретного часу вчинення злочину, що є обов`язковою обставиною, яка підлягає доказуванню у кримінальному правопорушенні. Так у викладі фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення зазначено, що 27.01.2017 р. ОСОБА_5 зустрівся з особами на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а 28.02.2017 р. вступив в злочинну змову із вказаними особами для здійснення розбійного нападу із застосуванням насильства небезпечного для здоров`я потерпілого. Проте, з формулювання обвинувачення ОСОБА_5 вбачається, що інкриміновані йому злочини вчинені 27.01.2017 р.

Крім того, обвинувальний акт є неконкретним через виклад фактичних обставин, які зазначені в ньому. Так, з тексту викладу фактичних обставин вчинення злочинів вбачається, що ОСОБА_5 , діючи спільно з особами на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нанесли удар по голові потерпілому ОСОБА_8 , а в подальшому збили його з ніг. Далі в тексті зазначено, що ОСОБА_5 разом з особами на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нанесли удар по голові потерпілому ОСОБА_9 , а в подальшому збили його з ніг. Таким чином, в обвинувальному акті не конкретизовані дії кожного з осіб групи по відношенню до потерпілого.

Крім того, судом встановлено, що формулювання обвинувачення не відповідає викладу фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень. Враховуючи те, що в мотивувальній частині вироку суду за наслідком розгляду кримінальної справи відповідно до положень ст. 374 КПК України обов`язково зазначається формулювання обвинувачення, суд вважає що у викладі формулювання обвинувачення, яке міститься в обвинувальному акті відсутні вказівки на ступінь тілесних ушкоджень потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Натомість ці відомості викладені у фактичних обставинах кримінального правопорушення, що на думку суду є неправильним, оскільки наявність конкретних тілесних ушкоджень, та їх ступінь впливають на кваліфікацію дій обвинуваченого, а тому їх характеристика обов`язково повинна міститись у формулюванні обвинувачення.

Крім того, у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України зазначено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за ч.1 ст. 185, ч.2 ст 185 КК України, повторно вчинив злочин проти власності. Такий виклад обставин, на думку суду, є неприпустимим, оскільки вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України в даному випадку не утворює повторність із попередніми злочинами, за вчинення яких судимий ОСОБА_5 .

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення його до судового розгляду, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає КПК України.
Підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого з "тримання під вартою" на "домашній арешт" у підготовчому судовому засіданні не встановлено, а тому у задоволенні клопотання захисника в цій частині слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0001068 від 28.01.2017 р., за звинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України повернути прокурору.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 " Про зміну запобіжного заходу" відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1