В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді , кримінальне провадження № 0000017 внесеного до ЄРДР по обвинуваченню ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ужгород Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з професійно-технічною освітою, одружений ( 1 малолітня дитина ), раніше судимий (вироком Ужгородського міськрайонного суду від 16.03.2015 призначено покарання у вигляді службового обмеження на строк 2 (два) роки), військовослужбовець військової служби за контрактом військової частини пп НОМЕР_1 , на посаді сержант з матеріального забезпечення, сержант.

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 cт. 407 КК України ,

ВСТАНОВИВ:

Угода про визнання винуватості досягнута під час досудового розслідування.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України , за таких обставин: будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини пп НОМЕР_1 , ОСОБА_5 в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 12, 16, 49, 129, 130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 10.08.2016 самовільно залишив військову частину пп НОМЕР_1 (що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ) та був відсутній на військовій службі по 06.03.2017 без поважних причин, перебуваючи весь вказаний період поза розташуванням військової частини, проводячи час на власний розсуд, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене

ч. 4 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обвинувачений в судовому засіданні винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому.

Враховуючи, що Прокурор військової прокуратури Ужгородського гарнізону майор юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000017 від 21.03.2017, зі сторони обвинувачення, та ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Ужгород Закарпатської області, та є підозрюваним у вищезазначеному кримінальному провадженні, діючи добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок зі сторони обвинувачення, в присутності захисника ОСОБА_5 уклали угоду про визнання ОСОБА_5 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. ОСОБА_5 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 ККУ, за вказаних вище обставин. Між підозрюваним та прокурором в угоді досягнута домовленість про призначення покарання , а саме за ч. 4 ст. 407 у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням та встановити іспитовий строк терміном на 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 ч.1 п.п. 1,2, КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. Угода підписана підозрюваним та прокурором.

ОСОБА_5 повідомив, що йому цілком зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, просить суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, просив угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши учасників судового провадження, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, вивчивши зміст угоди про визнання винуватості, суд встановив наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Згідно з положеннями п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент, після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що зміст дослідженої угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Крім того, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, сторони цілком розуміють наслідки затвердження угоди судом, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб.

Узгоджена сторонами в угоді про визнання винуватості міра покарання установлена в межах санкції ч. 4 ст. 407 КК України , відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та з урахуванням особи обвинуваченого.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активнее сприяння розкриттю злочину та співпраці зі стороною обвинувачення.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним повністю відповідають вимогам КПК України та КК України, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін, з врахуванням, що передбачена ч.2 ст. 50 КК України мета кримінального покарання в такому випадку буде досягнута, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись: ст.ст.314, 372, 373, 374, 475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000017 внесеному до ЄРДР від 21.03.2017 року, укладену 21.03.2017 року .

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України призначивши йому узгоджену сторонами угоди міру покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням та встановити іспитовий строк терміном на 1 (один) рік з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 ч.1 п.п. 1,2 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено з підстав передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості, у відповідності до ст. 476 КПК України, потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1