Справа № 378/360/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/17/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 19.01.2017

УХВАЛА
Іменем України
19 січня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
представника потерпілої: ОСОБА_8
представника цивільного відповідача: ОСОБА_9
представника цивільного позивача: ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , представника цивільного позивача ОСОБА_10 , представника цивільного відповідача ОСОБА_11 , представника потерпілої ОСОБА_8 на вирок Ставищенського районного суду Київської області від 02 липня 2016 року яким,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Білецьківка Кременчуцького району Полтавської області, не працюючого, одруженого, інваліда 2 групи,
маючого на утриманні одну дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнанно виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Задоволено цивільний позов прокурора Ставищенського району в інтересах держави в особі Комунального закладу Київської обласної ради „Київська обласна клінічна лікарня та стягнуто з ОСОБА_12 на користь Комунального закладу Київської обласної ради „Київська обласна клінічна лікарня витрати на лікування потерпілої ОСОБА_13 в сумі 17636 (сімнадцять тисяч шістсот тридцять шість) гривень 10 копійок.

Задоволено цивільний позов прокурора Ставищенського району в інтересах держави в особі Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги та стягнуто з ОСОБА_12 на користь Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги витрати на лікування потерпілої ОСОБА_14 в сумі 1369 (одна тисяча триста шістдесят дев`ять) гривень 27 копійок.

Задоволено цивільний позов прокурора Ставищенського району в інтересах держави в особі Управління фінансів Ставищенської райдержадміністрації та стягнуто з ОСОБА_12 на користь Управління фінансів Ставищенської районної державної адміністрації кошти, витрачені КЗ «Ставищенська центральна районна лікарня» на лікування потерпілої ОСОБА_13 в сумі 336 (триста тридцять шість) гривень 90 копійок в дохід районного бюджету.

Задоволено частково цивільний позов ОСОБА_13 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик» стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Логістик» моральну шкоду в сумі 168912 (сто шістдесят вісім дев`ятсот дванадцять) гривень та витрати по сплаті коштів за проведення психологічного дослідження в сумі 6200 (шість тисяч двісті) гривень .
В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_13 до ТОВ „Логістик відмовлено.
Відмовлено задоволенні цивільного позову підприємства із 100% Іноземним капіталом „ААЗ Трейдінг Ко до Товариства з обмеженою відповідальністю „Логістик про стягнення матеріальної шкоди в сумі 911725 гривні 42 копійки.
Стягнуто з ОСОБА_12 на користь держави судові витрати, понесені на залучення експертів в сумі 2851 ( дві тисячі вісімсот п`ятдесят одна) гривня 16 копійок.
Вироком вирішено питання речових доказів по справі.

В С Т А Н О В И Л А:
Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_12 , працюючи на посаді водія ТОВ «Логістик МТС», 06 листопада 2014 року, близько 10 години, керував вантажним автомобілем марки «Камаз 45143-012-15» реєстраційний номер НОМЕР_1 з причіпом марки «Нефаз 8560-082-02» реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухався на 127 кілометрі + 300 метрів автодороги «Київ-Одеса» по правій смузі руху в напрямку м. Києва. Проїжджаючи повз металевий колесовідбійник, що знаходився ліворуч на розділювальній смузі автодороги в зустрічних напрямках та на краю якого розміщений дорожній наказовий знак 4.1 «Рух прямо», ОСОБА_12 , всупереч вказаного знаку не продовжив рух прямо, а в порушення вимог п. 1.10. ПДР України, на розділювальній смузі за колесовідбійником вирішив здійснити маневр розвороту на зустрічні смуги руху автодороги в напрямку м. Одеса. Виконуючи вказаний маневр, ОСОБА_12 всупереч п. 2.3. «б» ПДР України, проявив неуважність та маючи об`єктивну можливість виявити небезпеку для руху, всупереч вимог п. 10.1 ПДР України, перед зміною напрямку руху, а саме поворотом ліворуч з правої смуги руху в напрямку м. Києва, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а саме пасажирському автобусу «Temsa Safir» реєстраційний номер НОМЕР_3 (надалі автобус, Темза ), який рухався в попутному напрямку по лівій смузі руху, та почав змінювати напрямок руху ліворуч на ліву смугу руху в напрямку м. Київ, де допустив зіткнення з пасажирським автобусом.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди провідниця автобуса ОСОБА_13 та пасажирка ОСОБА_14 отримали тілесні ушкодження, які відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили розлад здоров`я більше 21 дня.
В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_13 - ОСОБА_8 просить змінити вирок суду в частині задоволення позову потерпілій, збільшивши суму стягнення на користь ОСОБА_13 з ТОВ «Логістик» з 168912 гривень до 587250 гривень.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що відповідно до висновку Київської незалежної судово-експертної установи № 1509 від 03.12.2015 за результатами проведення якої визначено розмір моральної шкоди, який може становити 405 мінімальних заробітних плат, що на момент винесення вироку складає 587250 гривень, отже з огляду на рекомендовано суму відшкодування та призначену судом до стягнення вбачається занадто велика різниця, а тому сума призначена для стягнення в рахунок задоволення заявленного ОСОБА_13 позову повинна бути значно збільшена.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 просить вирок суду скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процессуального закону, неправильним застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок яким ОСОБА_12 визнати невинуватим та виправдати у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Крім того зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про стягнення завданої ОСОБА_13 моральної шкоди виключно з ТОВ «Логістик МТС», оскільки під час її вирішення не застосував до спірних правовідносин норми ч.2 ст. 1188 ЦК України.

В доповненнях до апеляційної скарги захисик ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 зазначає, що матеріалами кримінального провадження підтверджується, що автобус «Temsa-Safari» не тільки на протязі всього маршруту слідування з м. Одеса до м. Києва, але й безпосередньо перед місцем зіткнення транспортних засобів, рухався не тільки з порушенням швидкісного режиму, визначеного п.п. «г» п. 12.6 Правил дорожнього руху України, але й перевищенням максимальної швидкості, визначеною технічною характеристикою автобусу. Вказані порушення водієм автобуса «Temsa-Safari» Правил дорожнього руху України залишились поза увагою слідчого, прокурора, судді, зокрема не дослідженими та невстановленими залишились обставини яким чином зазначене перевищення швидкості руху автобусу вплинуло на можливість його водія уникнути зіткнення транспортних засобів.

В апеляційній скарзі представник цивільного позивача ОСОБА_10 просить змінити вирок суду в частині відмови в задоволенні цивільного позову Підприємства із 100% іноземним капіталом «ААЗ Трейдінг Ко» до ТОВ «Логістик МТС» про стягнення матеріальної шкоди в сумі 911725,42 гривень та задовольнити вимоги вказаного позову, стягнувши з «Логістик МТС» матеріальну шкоду в сумі 911725,42 гривні.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що доводи суду першої інстанції щодо неналежності на недопустимості Звіту № 4640/15 від 22.06.2015 є помилковими, оскільки суб`єктом оціночної діяльності в даному випадку є ТОВ « Сател Груп», що підтверджується сертифікатом № 16157/14 суб`єкта оціночної діяльності виданого Фондом Державного майна України 18 березня 2014 року строком дії з 18.03.2014 до 18.03.2017 року. Крім того, ОСОБА_15 зареєстрований в Державному реєстрі оцінювачів, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів від 15.02.2006 3 4418 та здав кваліфікаційний іспит , що підтверджується Кваліфікаційним свідоцтвом № 13, що виданий 17.05.2012 року, а тому даний висновок був складений без порушення вимог законодавства України.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ОСОБА_11 просить вирок суду в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_13 до ТОВ «Логістик МТС» скасувати та ухвалити у цій частині новий вирок, яким у задоволенні цивільного позову ОСОБА_13 до ТОВ «Логістик МТС» відмовити повністю.
Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника обвинуваченого, представників потерпілої, цивільного відповідача, цивільного позивача в підтримку поданих ними апеляційних скарг, думку прокурора, який вважає рішення суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.
Відповідно до ч.1, 3 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
Згідно ст.42 КПК України обвинувачений має право брати участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту.
За змістом ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому прокурору, або посилатися на них.
Разом з тим, на думку апеляційного суду, місцевий суд не в повній мірі дотримався наведених вище вимог закону.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, суд визнав допустимим протокол допиту свідка - водія пасажирського автобуса ОСОБА_16 на стадії досудового слідства, долучений до матеріалів кримінального провадження за клопотанням прокурора та відмовив стороні захисту у допиті вказаного свідка безпосередньо в судовому засіданні. При цьому вирок у вирішальній мірі грунтується на показаннях ОСОБА_16 , які сторона захисту не мала можливості заперечити.
Між тим, за загальним правилом п. 1 та підп. «d» ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вимагається надання можливості підсудному заперечувати показання свідка обвинувачення і здійснити його допит під час надання показань. Засудження не може ґрунтуватися виключно чи вирішальною мірою на показаннях, які сторона захисту не може заперечити.

За таких обставин ненадання можливості засудженому ОСОБА_12 та його захиснику допитати в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 є порушенням права на захист.
Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону колегія суддів вважає істотними та такими, що унеможливлюють прийняття рішення апеляційним судом щодо законності і обґрунтованості прийнятого рішення судом першої інстанції та дають підстави для його скасування і призначення нового судового розгляду відповідно до положень ч. 1 ст. 412 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Під час нового судового розгляду суду необхідно суворо дотримуватись вимог КПК України, ретельно перевірити зібрані у справі докази та дати їм належну оцінку у рішенні, тобто ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Вирок Ставищенського районного суду Київської області від 02 липня 2016 року щодо ОСОБА_12 скасувати.

Призначити у даному кримінальному провадженні новий розгляд у суді першої інстанції.

Головуючий:
Судді: