Дата документу Справа № 310/2465/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/328/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/2465/16-к
Категорія ст. 186 ч. 3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0004969 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердянськ, Запорізької області, громадянина України, малолітніх дітей на утриманні не має, з середньою освітою, раніше був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 30.04.1999 Бердянським міським судом за ч.2 ст.141 КК України (в редакції 1960 р.) до позбавлення волі строком на 2 роки;

2) 02.08.1999 Бердянським міським судом за ч.З ст.140 КК України (в редакції 1960 р.) до позбавлення волі строком 4 роки 6 місяців з конфіскацією майна. 03.08.2001 на підставі рішення Вільнянського районного суду умовно-достроково звільнений. Не відбутий строк 2 роки 3 дні;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.5 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 ,
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня 2016 року,
в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 з висновками суду щодо вини ОСОБА_6 не погоджується через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; просить епізод крадіжки від 08.10.2001 року з квартири АДРЕСА_2 у ОСОБА_9 виключити з вироку за недоведеністю вчинення, а за епізодом відкритого викрадення майна від 21.11.2001 року по АДРЕСА_3 виключити з формулювання обвинувачення кваліфікуючу ознаку погрозу застосування насильства, яке не є не небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

В доповненнях до апеляційної скарги, (з якими погодився обвинувачений ОСОБА_6 ), захисник ОСОБА_8 просить не розглядати апеляційну скаргу по сутті, а на підставі ст. 49 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення ним злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України, а кримінальне провадження щодо нього, закрити.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: захисника та обвинуваченого, які зокрема і в останньому слові, просили задовольнити клопотання про застосування ч. 2 ст. 49 КК України, прокурора, який погодився про застосування до обвинуваченого ч. 2 ст. 49 КК України; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що доповнення до апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 необхідно задовольнити.

Вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. З ст. 185, ч.5 ст. 185, ч.З ст. 186 КК України, та призначено йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч.3 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі, за ч. 5 ст. 185 КК України у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна,

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання по цим злочинам у виді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. На підставі ст. 71 ч.І КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Бердянського міського суду Запорізької області від 02.08.1999 у виді 1 місяця позбавлення волі, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили - залишено тримання під вартою. Обвинувальний вирок суду в частині застосування запобіжного заходу, яким визначено тримання під вартою ОСОБА_6 під вартою до набрання вироком законної сили - виконувати негайно. Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислювати з 26.04.2015 року, зарахувавши, відповідно до положень ст.72 КК України, строк попереднього ув`язнення у строк покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, до набрання вироком законної сили.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 22 вересня 2001 року приблизно о 07 годині ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою вчинення крадіжки за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , (які засуджені за ці злочини вироком Бердянського міського суду Запорізької області від 25.11.2002 року) шляхом злому вхідних дверей проникли в приміщення будинку АДРЕСА_4 , звідки таємно повторно викрали належне ОСОБА_12 майно: музичний центр «Айва» вартістю 1200 грн., відеомагнітофон «Грюндиг» вартістю 500 грн., 15 відеокасет вартістю по 10 грн. кожна, на суму 150 грн., 4 компакт-диска вартістю по 10 грн. кожний на суму 40 грн., барсетку вартістю 50 грн., калькулятор «Сітізен» вартістю 25 грн., золотий браслет вартістю 50 грн., золотий кулон вартістю 30 грн., золоту каблучку вартістю 40 грн., господарську сумку, що не представляє матеріальної цінності для потерпілої, гроші в сумі 1650 грн., 2500 доларів США, які по курсу НБУ на момент вчинення злочину дорівнюють 13350 грн., а всього на суму 17085 грн., яка в 1005 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є особливо великим розміром. Після цього ОСОБА_6 з викраденим майном залишив місце скоєння злочину, чим завдав потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім того, 03 жовтня 2001 року приблизно об 11 годині ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , (які засуджені за ці злочини вироком Бердянського міського суду Запорізької області від 25.11.2002 року) з метою вчинення крадіжки, відкривши вхідні двері ключем, який їм надала ОСОБА_15 , заздалегідь викравши його для вчинення крадіжки, проникли в приміщення квартири АДРЕСА_5 , звідки повторно таємно викрав належне ОСОБА_16 майно: відеомагнітофон «Акай» з пультом дистанційного керування до нього вартістю 1500 грн., 30 відеокасет вартістю по 10 грн. кожна на суму 300 грн., ігрову приставку «Сега» вартістю 150 грн.. З картриджа до ігрової приставки вартістю по 20 грн. кожен на суму 60 грн., ікону вартістю 200 грн., радіо «Мусамі» вартістю 50 грн., міні радіо «Манбо» вартістю 10 грн., господарську сумку вартістю 15 грн., а всього на суму 2285 грн., яка в 133 рази перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є значним розмір шкоди, чим завдали потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім того, 8 жовтня 2001 року, приблизно о 22 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , (які засуджені за ці злочини вироком Бердянського міського суду Запорізької області від 25.11.2002 року) перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , скориставшись тим, що господар квартири ОСОБА_9 заснув, таємно, повторно викрав належне потерпілому майно, а саме: коробку з риболовецькими гачками вартістю 5 грн., годинник вартістю 20 грн., килимову доріжку вартістю 55 грн., сумку, що не представляє матеріальної цінності для потерпілого, 300 доларів США, які по курсу НБУ на момент вчинення правопорушення дорівнюють 1599 грн., 7000 рублів Росії які по курсу НБУ на момент вчинення злочину дорівнюють 1330 грн. а всього на суму 3009 грн., яка у 177 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину та є значним розміром шкоди, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Крім того, 9 листопада 2001 року, приблизно о 16 годині, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_10 (який засуджен за цей злочини вироком Бердянського міського суду Запорізької області від 25.11.2002 року) з метою вчинення крадіжки, розбили віконне скло і через отвір що утворився відкрили замок вхідних дверей, після чого проникли у приміщення дачного будинку АДРЕСА_6 , звідки таємно повторно викрали належне ОСОБА_18 майно: телевізор «Джі-Ві-Сі» з пультом дистанційного керування до нього вартістю 400 грн., золотий ланцюжок вартістю 180 грн., золоті сережки вартістю 180 грн., 20 доларів США які по курсу НБУ на момент вчинення правопорушення дорівнюють 106 грн., жіночу сумочку вартістю 60 грн., гаманець що не представляє матеріальної цінності для потерпілого, чим завдав потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 926 грн.

Крім того, 21 листопада 2001 року, приблизно о 16 годині ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою з ОСОБА_10 , (який засуджен за цей злочини вироком Бердянського міського суду Запорізької області від 25.11.2002 року) подзвонили в двері квартири АДРЕСА_7 . Після того, як вхідні двері відкрила проживаюча в квартирі неповнолітня ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_20 з метою відкритого викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу проникли в приміщення квартири. Перебуваючи у приміщенні квартири, ОСОБА_6 і ОСОБА_10 застосовуючи погрози вчинення насильства до неповнолітньої ОСОБА_19 , закрили її у ванній кімнаті де й продовжували утримувати. Після цього, відкрито викрали належне ОСОБА_21 майном, а саме: телефон «Дженерал Електрик» вартістю 100 грн., телефон «Панафон» вартістю 168 грн., золоті сережки вартістю 200 грн., обручкою вартістю 200 грн., золотим ланцюжком вартістю 163 грн., золотим хрестиком вартістю 125 ірн., годинником «Луч» вартістю 80 грн., спортивним костюмом вартістю 85 грн., светром вартістю 180 грн., курткою з плащового матеріалу вартістю 180 грн., курткою зі шкірозамінника вартістю 130 грн., джинсовою курткою вартістю 50 грн., джинсовими брюками вартістю 70 грн., джинсовими бриджами вартістю ЗО грн., спідницею вартістю 45 грн., піджаком вартістю 30 грн., замшевим жилетом вартістю 60 грн., тушшю «Ейвон» вартістю 18 грн., помадою «Ейвон» вартістю 18 грн., двома помадами вартістю 5 грн. кожна, на суму 10 грн., помадою вартістю 7 грн., тональним кремом вартістю 20 грн., пудрою вартістю 7 грн., трьома косметичними олівцями вартістю 7 грн. кожен, на суму 21 грн., косметичкою вартістю 10 грн., туалетною водою вартістю 22 грн., 10 відеокасетами вартістю 11 грн. кожна, на суму 110 грн., одною парою рукавичок вартістю 4 грн., господарською сумкою вартістю 7 грн., З кг. гречаної крупи вартістю 2 грн. за 1 кг. на суму 6 грн., одну банку кави «Якобз» вартістю 11 грн., три банки малинового варення, які для потерпілої матеріальної цінності не представляють, 165 доларів США які по курсу НБУ на момент вчинення правопорушення дорівнюють 872,85 грн. а всього на загальну суму 3039,85 грн., яка у 178 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, чим завдали потерпілій ОСОБА_21 значну матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з викраденим ОСОБА_6 і ОСОБА_10 з місця скоєння злочину зникли в невідомому напрямку та викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

Висновки місцевого суду про наявність вини ОСОБА_6 у вчинених кримінальних правопорушеннях за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України.

Доводи захисника про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ст. 49 КК України та звільнення останнього від кримінальної відповідальності, є обґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Згідно до ч. 2 ст. 532 КПК України, у разі подання апеляційної скарги, вирок суду першої інстанції, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 не заперечував проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та не наполягав проти розгляду апеляційної скарги захисника по сутті.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочини, передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України, в період з 22.09.2001 року по 21.11.2001 року. При цьому матеріали провадження не містять даних, які свідчать про вчинення ним нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину. 10.01.2002 року постановою слідчого досудове слідство по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_6 було зупинено та оголошено про його розшук (а.п. 135-136). Згідно до протоколу від 26.04.2015 року обвинувачений ОСОБА_6 був затриманий 26.04.2015 року в м. Козельску Російської Федерації (а.п. 57).

Враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що з часу вчинення останнього злочину (21.11.2001 року) до дня набрання вироком законної сили (16.02.2017 року), незалежно від того, що останній ухилявся від досудового слідства в період з 10.01.2002 року по 26.04.2015 року, пройшло більше 15 (п`ятнадцяти) років, обвинувачений погодився на закриття справи за такими обставинами, колегія суддів вважає, що вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня 2016 року підлягає скасуванню, з закриттям кримінального провадження та звільненням обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності.

Керуючись ст. ст. 288, 404, 407, 532 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 жовтня 2016 року відносно ОСОБА_6 скасувати, кримінальне провадження щодо нього закрити, звільнивши останнього від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч.3 ст. 186 КК України, у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого ч.ч. 1-3 ст. 49 КК України.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.
Судді: