Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/216/2017 Справа № 641/592/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2017 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
потерпілого - ОСОБА_3 ,
захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
при секретарі ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за N 0002647 від 07.11.2016 року, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краснодона Луганської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, розлученого,в силу ст.. 89 КК України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, в силу ст. 89 КК України,-
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 186 КК України, -
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді водія охоронного агентства ХФ ТОВ «Венбест» та виконуючи свої обов`язки, у групі з охоронцем охоронного агентства ОСОБА_7 , який також виконував свої службові обов`язки, 06.11.2016 року о 09 годині 40 хвилин, прибули за викликом по сигналу «Тривога» на службовому автомобілі марки «Reno Logan», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в ПАБ «Слепая свинья», розташований за адресою: м. Харків, пр. Героїв Сталінграду, 169/24, в зв`язку з відмовою клієнта ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, самовільно залишати приміщення вказаного ПАБу. В подальшому, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 супроводили ОСОБА_3 з приміщення ПАБу на вулицю та запропонували останньому доставити його за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_5 , на що ОСОБА_3 погодився та сів у салон вказаного автомобілю. Після чого, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 на вказаному службовому автомобілі під керуванням останнього, стали слідувати по пр. Героїв Сталінграду у бік вул. Ньютона м. Харкові, у ході чого ОСОБА_3 , перебуваючи на задньому сидінні салону автомобіля, заснув, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перевезли останнього на відкриту безлюдну місцевість, розташовану поблизу перехрестя вулю Ньютона та вул. Маршала Федоренка в м. Харкові, де вивели ОСОБА_3 на вулицю із салону автомобіля. Далі, у той же день, близько 10 години 20 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись на вказаній ділянці місцевості, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись біля ОСОБА_3 , за допомогою аерозольного газового балончику «Кобра», який належав ОСОБА_7 , застосував струмінь газу із газового балончику в обличчя та очі ОСОБА_3 , а також наніс удар ногою по лівій нозі останнього, тим самим застосувавши насильство, яке не є небезпечним для його життя і здоров`я, в результаті чого, ОСОБА_3 впав на землю на коліна. Після чого, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, став обшукувати кармани одягу ОСОБА_3 , у ході чого дістав з лівої зовнішньої кишені його куртки шкіряний гаманець, визначити вартість якого не виявилось можливим, в якому знаходилися банківські та дисконті карти, які не представляють для потерпілого матеріальної цінності, та грошові кошти у сумі 6000 гривень, а також зірвав з його шиї, пошкодивши тим самим шкіру шиї, ланцюжок 585 проби золота, вагою 17 грамів, вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи 10 435 гривень 11 коп. В цей же час, ОСОБА_7 знаходячись безпосередньо в близькості з потерпілим ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , спостерігаючи за протиправними діями останнього щодо відкритого викрадення майна у ОСОБА_3 , поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для цього життя та здоров`я, перебуваючи за своїми службовими повноваженнями, старшим над своїм колегою, не перешкодив ОСОБА_6 у вчиненні ним вказаного тяжкого злочину, а, надавши свою мовчазну згоду на його вчинення, скориставшись тим, що потерпілий внаслідок застосування до нього струменю газу у очі, тимчасово навколо себе нічого не бачив, та знаходиться у подавленому стані, також приєднався до злочинних дій ОСОБА_6 , який утримував викрадене майно при собі. Після чого, ОСОБА_6 , діючи у групі з ОСОБА_7 , на своєму службовому автомобілі покинув місце скоєння кримінального правопорушення, залишивши потерпілого ОСОБА_3 на вказаній безлюдній місцевості, та разом розпорядились викраденим майном на власний розсуд, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_3 матеріальну шкоду на загальну суму 16 435 гривень 11 коп.
В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 186 КК України - визнали та підтвердили обставини вчиненого ними злочину, пояснили, що скоїли злочини у зв`язку з важким матеріальним становищем.
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в повному обсязі визнали свою вину у вчиненні інкримінованого їм органом досудового розслідування кримінального правопорушення (злочину) при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції - роз`яснивши обвинуваченим положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_3 , в судовому засіданні зазначив, що до обвинуваченого ОСОБА_7 претензій матеріального та морального характеру не має, в зв`язку з погашенням суми в розмірі 22 000 гривень. Крім того, в судовому засіданні змінив позовні вимоги та просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 суму завданих матеріальних та моральних збитків за цивільним позовом в розмірі 4000 гривень. Покарання обвинуваченим просив призначити не пов`язане з позбавленням волі.
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вірно розуміють зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності їх позиції.
За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення (злочину) в судовому засіданні доведена повністю.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скоїли відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинене групою осіб та ці їх дії, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 186 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає те, що вони щиро розкаялись у вчиненні злочину та часткове добровільне відшкодування шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , судом не виявлено.
Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначає, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд враховує пом`якшуючу та відсутність обтяжуючої покарання обставин, а також бере до уваги, що обвинувачений за місцем проживання та останнім місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, на утриманні має малолітню дитину, раніше не судимий. Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення (злочин), вчинений ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
За таких обставин, суд дійшов висновку щодо можливості виправлення ОСОБА_7 без відбування покарання, застосувавши до нього положення ч. 1 статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд враховує пом`якшуючу та відсутність обтяжуючої покарання обставин, а також бере до уваги, що обвинувачений за місцем проживання та останнім місцем роботи - характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше, в силу ст. 89 КК України не судимий, на утриманні має матір похилого віку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення (злочин), вчинений ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
За таких обставин, суд дійшов висновку щодо можливості виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, застосувавши до нього положення ч. 1 статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Стаття 1167 ЦК України вказує, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності його вини.
Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" № 6 від 27.03.92р., із подальшими змінами, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Змінений цивільний позов ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_6 , в розмірі 4000 грн. 00 коп. - підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні повністю підтверджено вартість шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням при обставинах, викладених в обвинувальному акті, що обвинуваченим ОСОБА_6 не оспорюється, визнається в повному обсязі.
Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави, судові витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчих експертиз: № 38 від 03.02.2017 року в сумі 2114 грн. 40 коп., № 11645 від 02.02.2017 року в сумі 4404 грн. 00 коп., № 6561 від 26.12.2016 року в сумі 87 грн. 96 коп. - в рівних долях з кожного.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_7 - не обирався.
Запобіжний захід ОСОБА_6 , у вигляді особистого зобов`язання, після набрання вироком законної сили - скасувати.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді ЧОТИРЬОХ років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку ДВА роки, не вчинить нового злочину й виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_6 , у вигляді особистого зобов`язання, після набрання вироком законної сили - скасувати.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у вигляді ЧОТИРЬОХ років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 75 КК України, ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку ДВА роки, не вчинить нового злочину й виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави, судові витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчих експертиз: № 38 від 03.02.2017 року в сумі 2114 грн. 40 коп., № 11645 від 02.02.2017 року в сумі 4404 грн. 00 коп., № 6561 від 26.12.2016 року в сумі 87 грн. 96 коп. - в рівних долях з кожного.
Змінений цивільний позов ОСОБА_3 - задовольнити. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 суму матеріальної та моральної шкоди в розмірі 4 000 грн. 00 коп.
Речові докази: - куртку із синтетичного матеріалу чорного кольору, футболку х/б чорного кольору, джинси синього кольору, надані 10.11.2016 року для огляду відповідно до ст.. 56 КПК України потерпілим ОСОБА_3 , що передані до камери зберігання речових доказів Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області відповідно до квитанції № 00360 від 28.03.2017 року повернути потерпілому;
-газовий балончик «Кобра», сірого кольору, вилучений у ході огляду місця події від 10.11.2016 року, що передані до камери зберігання речових доказів Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області відповідно до квитанції № 00360 від 28.03.2017 року знищити;
-грошові кошти НБУ номіналом 500 гривень серії ВБ 2993394, ЛД 0956488, ВБ 1008534, ВГ 1436393,ВБ 2498585, ЗЗ 0188725 у кількості 6 штук на загальну суму 3000 гривень; металева візитниця в шкіряному покритті з дисконтною картою «Власний рахунок «Сільпо» та пластиковою карткою банку «Аваль» № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 , що передані до камери зберігання речових доказів Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області відповідно до квитанції № 00360 від 28.03.2017 року повернути ОСОБА_6 ;
-мобільний телефон марки «Nokia C3-00» ІМЕІ НОМЕР_3 , чорного кольору; захисні плівки у кількості 2-х штук на мобільні телефони марки «Lenovo AF-A606», упаковочні коробки у кількості 2-х штук на мобільні телефони марки «Lenovo A 606», ІМЕІ НОМЕР_4 із зарядним пристроєм та «Lenovo V Ibex S 960» ІМЕІ НОМЕР_5 із зарядним пристроєм, що передані до камери зберігання речових доказів Слобідського ВП ГУ НП в Харківській області відповідно до квитанції № 00360 від 28.03.2017 року повернути ОСОБА_7 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1