Справа № 211/81/17-к
Провадження № 1-кп/211/196/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 лютого 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001245 від 25.05.2016 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не військовозобов`язаного, з неповною середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 08.10.2014 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 164 КК України до 120 годин громадських робіт; 18.11.2014 року Апеляційним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт; 18.05.2015 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 164 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік,-

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.164 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу № 2-2646/04 від 15.10.2004 року стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму, щомісячно на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 15.10.2004 року до повноліття на користь матері ОСОБА_7 . Постановою державного виконавця Довгинцівського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області 15.11.2013 року було відкрите виконавче провадження № 40745646.

Однак ОСОБА_3 , будучи обізнаний з 28.11.2013 року під особистий підпис про те, що згідно вказаного рішення суду він зобов`язаний до виплати аліментів на утримання дитини, а також про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України, будучи засудженим за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.05.2015 р. за ч. 2 ст. 164 КК України, повторно, умисно, в період часу з 01.05.2015 року по 01.11.2016 року злісно ухилявся від сплати аліментів.

Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, на батьків покладено обов`язок щодо виховання та розвитку дитини, що включає і матеріальне забезпечення. Однак, ОСОБА_3 , будучи працездатним та достеменно знаючи про свій обов`язок щодо виплати аліментів на утримання дитини заходів до працевлаштування не приймав, до центру зайнятості з питань працевлаштування не звертався та на обліку не перебував. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно довідки розрахунку, наданої старшим державним виконавцем Довгинцівського ВДВС МУЮ, загальна сума заборгованості за виконавчим листом № 2-2646/04 від 15.10.2004 року станом на 01.11.2016 року становить 54454,96 гривень. В результаті злісного ухилення від сплати аліментів, встановлених вищевказаним рішенням суду, у ОСОБА_3 в період з 01.05.2015 року по 01.11.2016 року утворилась заборгованість в сумі 21335,82 гривень, що сукупно складає суму виплат більше ніж за три місяця відповідних платежів.

В суді обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю та пояснив, що у нього не було можливості сплачувати аліменти через проблеми з працевлаштуванням. Зазначив, що періодично перераховував аліменти в невеликих розмірах, однак квитанцій надати не може. Він щиро кається у скоєному, просить не карати його суворо.

В суді потерпіла ОСОБА_7 пояснила що аліменти від ОСОБА_3 отримувала останній раз в 2014 або в 2015 році в розмірі 50 грн., точніше період не пам`ятає. Звернула увагу на те, що обвинувачений матеріально не підтримує дитину та не намагається щось змінити.

Крім повного визнання вини, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, підтверджується також довідкою-розрахунком №603 від 16.11.2016 року за підписами начальника Довгинцівського ВДВС м.Кривий Ріг ГТУЮ та старшого державного виконавця, відповідно до якої борг ОСОБА_3 станом на 01.11.2016 року складає 54454,96 грн., а борг за період з 01.05.2015 р. по 01.11.2016 р. становить 21335,82 гривень, який не сплачено.

Визнавши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду зміст цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 ч. 2 КК України, доведена повністю.

Дії ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 164 КК України за ознаками: злісного ухилення від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, раніше судимий за ч. 2 ст. 164 КК України, вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, офіційно не працевлаштований.

Обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, під наглядом у лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, з вересня 2001 року перебував під профілактичним наглядом лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками, знятий з-під нагляду в травні 2003 року через закінчення строку нагляду.

Обставинами, що пом`якшують покарання згідно вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання згідно вимог ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочину.

Враховуючи викладене, позицію потерпілої та прокурора, які наполягали на призначенні покарання у вигляді обмеження волі, беручи до уваги загальну суму утвореної заборгованості зі сплати аліментів обвинуваченим, яка є досить значною, та вказує про наявність ознаки «злісність», а саме небажання з боку обвинуваченого виконувати судове рішення та послідовне і свідоме ігнорування обов`язку сплачувати аліменти, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого та запобігання скоєння ним інших кримінальних правопорушень неможливе без його ізоляції від суспільства, а тому, обвинувачений ОСОБА_3 має бути засудженим за ч. 2 ст. 164 КК України до покарання у вигляді обмеження волі, в межах санкції даної статті.

Суд не вбачає підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки ОСОБА_3 аліменти не сплачував, офіційно не працював, до центру зайнятості з приводу працевлаштування не звертався та на облік не ставав, що свідчить про небажання обвинуваченого в добровільному порядку погасити заборгованість по оплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Оскільки обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку за попереднім вироком, суд вважає за необхідне при призначені покарання керуватися положеннями ст. 71 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314, 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання, не відбутого покарання, призначеного обвинуваченому вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.05.2015 року, яким він засуджений за ст. 164 ч. 2, 75, 76 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 2 (двох) років 2 (двох) місяців обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набуття вироком законної сили - не обирати.

Строк покарання рахувати з моменту фактичного прибуття ОСОБА_3 до місця відбуття покарання відповідно до положень ч. 1 ст. 57 КВК України.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору, обвинуваченому.
Суддя ОСОБА_1