Справа № 444/1664/17
Провадження № 1-кп/444/171/2017
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 серпня 2017 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
сторони обвинувачення ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, вдівець, згідно ст. 89 КК України не судимий, пенсіонер, не військовозобов`язаний, паспорт НОМЕР_1 виданий Галицькими РВ ЛМУ УМВСУ України 05.02.2003 року, ІПН - НОМЕР_2 ,-
за ст. 286 ч. 2 КК України,
ОСОБА_4 , 15 грудня 2016 року близько 18.00 години, керуючи автомобілем «Форд-Скорпіо» реєстраційний номер НОМЕР_3 та їдучи ним у с. Малехів Жовківського району Львівської області, у напрямку до м. Дубляни, поблизу АЗС «Укрнафта», грубо порушив вимоги Розділів: Р.1.5, Р 10. п. 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»); Р. 12 п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які виразилися в тому, що він своїми діями створив небезпеку для руху, при виявленні небезпеки для руху у вигляді пішохода (технічних завад виявити якого, у водія ОСОБА_4 не було), негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка переходила дорогу з права на ліво по напрямку руху автомобіля.
У результаті порушення водієм ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху, пішохід ОСОБА_7 , згідно висновку експерта № 1039/2016 від 16.01.2017 року отримала поєднану тупу травму тіла у вигляді множинних переломів ребер, хребта та кінцівок з пошкодженням внутрішніх органів та з крововиливами у м`які тканини, внутрішні органи, в плевральні порожнини, що призвело до гострої крововтрати та призвело до смерті.
Відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів справи, так як проти такого не заперечують учасники судового провадження. Винуватість обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення стверджується доказами, які є в матеріалах справи. Фактичні обставини справи, які стверджуються цими доказами, не оспорювались в ході судового розгляду ні обвинуваченим, ні іншими учасниками. Судом зясовано, чи правильно сторони розуміють зміст цих обставин, чи не мають сумніву у добровільності їх позиції, а також розяснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та суду пояснив, що 15 грудня 2016 року близько 18.00 години, керував автомобілем «Форд-Скорпіо» реєстраційний номер НОМЕР_3 та їхав ним у с. Малехів Жовківського району Львівської області, у напрямку до м. Дубляни, поблизу АЗС «Укрнафта», не доїжджаюци до пішоходного переходу, по правій полосі його випередив автобус і він не зауважив жінки яка, йшла по ньому та збив її. Самого моменту наїзду не памятає. У вчиненому щиро розкаюється, готовий відшкодовувати шкоду.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 щодо покарання обвинуваченому поклався на думку суду.
Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його вина у вчиненому злочині стверджується доказами зібраними на досудовому слідстві та перевіреними на судовому слідстві.
Отже винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому злочині є доведеною повністю.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 286 ч. 2 КК України, так як, будучи особою, яка керує транспортним засобом, грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, що призвело до наїзду на пішохода ОСОБА_7 , яка отримала тілесні ушкодження, які призвели до її смерті.
Разом з цим злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України за вчинення якого судиться ОСОБА_4 згідно із ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких. При цьому необережній формі вини у ставленні особи до наслідків вчиненого нею суспільно небезпечного діяння у виді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що охоплюється ч. 2 ст. 286 КК України, кореспондує умисел винного на порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. За таких обставин слід виходити з того, що вказаний склад злочину характеризується змішаною формою вини і хоча особа не бажає спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілого, проте своїми умисними діями, спрямованими на порушення Правил дорожнього руху, спричиняє такі тяжкі наслідки. А тому слід взяти до уваги те, що на підвищену суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_4 злочину, вказує факт умисного ігнорування ним встановлених правил керування транспортними засобами.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При обрані покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість скоєного ним злочину, обставини справи, а саме, дані, що характеризують особу обвинуваченого, обтяжуючі та помякшуючі покарання обставини, і з врахуванням наведеного перспективи його виправлення та попередження з його боку нових злочинів, а саме, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, згідно ст. 89 КК України не судимий, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, пенсіонер.
Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
Обставини, які помякшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину, так як ОСОБА_4 як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні дав правдиві пояснення про обставини вчиненого ним злочину.
Обставини, які б обтяжували відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
Санкцією ст. 286 ч. 2 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. З врахуванням особи обвинуваченого, його відношення до вчиненого, суд прийшов до переконання, що достатнім покаранням у вигляді позбавлення волі для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження з його боку нових злочинів буде достатнім строк у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
Крім цього, суд з врахуванням всіх вище перелічених обставин, зокрема, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, дав правдиві покази, чим активно сприяв слідству та суду, враховуючи те, що вчинений ним злочин є вчинений з необережності, а також враховуючи його вік, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, і що обвинуваченого ОСОБА_4 слід звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий термін строком 2 роки та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати за проведення по справі експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Питання, щодо майна на яке накладено арешт слід вирішити у відповідності до ст. 174 КПК України.
Питання про документи та речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися.

Керуючись ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування основного покарання, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з випробовуванням строком 2 (два) роки.
Відповідно ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_4 : 1). періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2). повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Львова, зареєстрований АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 виданий Галицькими РВ ЛМУ УМВСУ України 05.02.2003 року, ІПН - НОМЕР_2 , в користь держави :
- 2091 грн. 90 коп. за проведення судової автотехнічної експертизи № 99 від 26.01.2017 р.,
- 2104 грн. 00 коп. за проведення судової автотехнічної експертизи № 98 від 21.03.2017 р.,
- 1584 грн. 20 коп. за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № 97 від 07.04.2017 р.,
- 2228 грн. 40 коп. за проведення судової автотехнічної експертизи № 2854 від 07.06.2016 р., а всього 8 008 грн. 50 коп.
Скасувати арешт на майно, а саме на автомобіль марки «Форд Скорпіо», реєстраційний номер НОМЕР_3 , накладений ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.01.2017 року, після вступу вироку в законну силу.
Речовий доказ : автомобіль марки «Форд Скорпіо», реєстраційний номер НОМЕР_3 залишити в розпорядженні ОСОБА_8 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з часу проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1