Справа № 297/3084/16-к
УХВАЛА
про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна
06 грудня 2016 року м. Берегово

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Берегівського ВП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000801 від 05.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:
Слідчий СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000801 від 05.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме на транспортний засіб автомобіль «Ленд Ровер Діскавері», VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2010 року випуску, сірого кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , який знаходиться на штраф майданчику Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області.

Клопотання мотивоване тим, що 04 грудня 2016 року в чергову частину Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення від працівника прикордонної служби ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що на пункті пропуску «Косино» спрацювала система про затримання транспортного засобу «Ленд Ровер Діскавері», який значиться в міжнародному розшуку.

При цьому, було встановлено, що на виїзд із України до Угорщини на автомобілі «Ленд Ровер Діскавері», VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2010 року випуску, сірого кольору, заїхав громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 . Вказаний автомобіль був зареєстрований 30.08.2013 року за гр. ОСОБА_5 у ВРЕР УДАІ м. Каменець-Подільський УМВС в Хмельницькій області. В ході перевірки по обліках викрадених автомобілів Генерального секретаріату Інтерполу було встановлено, що він значиться як викрадений з 13.02.2014 року в Італії.

Враховуючи те, що вказаний автомобіль має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а саме події кримінального правопорушення, виду та розміру шкоди, яку було завдано злочином, слідчий просив накласти на нього арешт.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 просив задоволити клопотання оскільки для проведення слідчих дій, зокрема проведення експертизи, необхідний даний автомобіль. Однак, у зв`язку з чим до ЄРДР внесено відомості саме за ч. 4 ст. 358 КК України, пояснити не зміг. Також пояснив, що жодних запитів щодо інформації про даний автомобіль не надавав, оскільки не вважав таке необхідним.

Прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Власник автомобіля ОСОБА_5 в судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити з тих підстав, що із наданих слідчим матеріалів не зрозуміло, які його дії чи дії інших осіб містять ознаки складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Вважав, що ні слідчим, ні прокурором не доведені підстави для накладення арешту на автомобіль. Ствердив, що він придбав та користується автомобілем на законних підставах, неодноразово виїздив на ньому за кордон, в тому числі і після відповідного орієнтування Інтерполу, і він переконаний, що сталася якась помилка, адже зазначений транспортний засіб аж ніяк не міг бути викрадений у лютому 2014 року, при тому, що він був придбаний ним на законних підставах ще влітку 2013 року. Також зазначив, що в разі необхідності проведення експертиз чи інших слідчий дій, зобов`язується надати транспортний засіб.

Заслухавши думку слідчого та прокурора, пояснення власника автомобіля, дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Виходячи із змісту ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено, зокрема, підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, документи, які підтверджують, зокрема, право власності на майно, що належить арештувати.

Викладені у клопотанні обставини є суперечними, сумнівними та у сукупності з доданими до нього матеріалами не визначають підстав для накладення арешту на зазначений автомобіль, виходячи з наступного.

Правова кваліфікація діяння визначена за ч. 4 ст. 358 КК України, що передбачає кримінальну відповідальність за використання завідомо підробленого документа.

При цьому, із фабули витягу із ЄРДР кримінального провадження № 0000801 від 05.12.2016 року взагалі не вбачається, що було скоєно кримінальне правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України. Слідчим не вказано який документ, що має відношення до вищезазначеного автомобілю, із використовуваних ОСОБА_5 чи іншою особою є підробленим.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, як документ, який підтверджує право власності на майно, що належить арештувати, до матеріалів клопотання додано копію документу, зовні схожого на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яка належним чином не завірена, що викликає сумнів в необхідності арешту даного свідоцтва.

Разом з тим, ні слідчим, ні прокурором не доведені підстави для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Оскільки відсутні підстави вважати, що транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які просить арештувати слідчий, є предметом чи доказом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309, 370-372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Берегівського ВП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Берегівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по кримінальному провадженню № 0000801 від 05.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1