АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
за участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_5
адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002553 від 13.10.2016р. за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченкіського районного суду м.Чернівці від 27.12.2016 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, українця, громадянина Україна, не працюючого, раніше судимого: 1) 24.01.2003 року Ленінським районним судом м.Чернівці за ст.ст. 196 ч.2, 342 ч.2, 345 ч.1, 345 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненому від відбування покарання із іспитовим строком на 3 роки; 2) 05.12.2007 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст.ст.345 ч.2 296 ч.1, 70,75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік; 3) 30.12.2009 року Садгірським районним судом м. Чернівці за ст.ст.296 ч.3, 309 ч.1, 70,71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 4) 12.12.2013 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст. 286 ч.2, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 5) 23.12.2015 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.1, 70 КК України до 1 року позбавлення волі,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання за цим законом у виді 4 місяців арешту.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 залишено попередньою - особисте зобов`язання.

Вирішено питання із речовими доказами по справі.

На вказаний вирок суду надійшла апеляційна скарги від обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій він просить вирок районного суду в частині призначеного йому покарання змінити, призначивши йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі та звільнити від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік.

Свої апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що суд 1 інстанції безпідставно відмовив в затвердженні угоди про примирення між ним та потерпілим ОСОБА_8 , що в свою чергу призвело до призначення йому надто суворого покарання.
Кримінальне провадження №11-кп/794/82/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_9
ЄУН №727/8266/16-к Доповідач: ОСОБА_1
Призначаючи йому покарання суд 1 інстанції не в повній мірі врахував низку пом`якшуючих його вину обставин: щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування у розкритті злочину, відшкодування ним спричинених збитків потерпілому, його позитивну характеристику за місцем проживання, наявність хворої та престарілої матері, бабусі, що він жодного разу не порушував умов запобіжного заходу. Вважає, що вказані обставини в своїй сукупності дають суду всі підстави для застосування до нього положень ст.75 КК України.

Від інших учасників судового розгляду апеляцій та заперечень не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_6 , які просили задовольнити подану апеляцію, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції обвинуваченого, вислухавши промови учасників судового розгляду в судових дебатах, надавши обвинуваченому ОСОБА_7 право виступити з останнім словом, розглянувши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено районним судом та перевірено апеляційною інстанцією, ОСОБА_7 17 вересня 2016 року о 00-30 год., діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, маючи на меті таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, зайшов в приміщення магазину «Сільпо №52» ТОВ «Фоззі-Фуд», що знаходиться за адресою м.Чернівці, вул. Героїв Майдану, 71, де з прилавку таємно повторно, викрав 3 упаковки козинак «Жайвір асорті з мигдалем» вартістю 46,98грн., шматок сиру «Спомлек» вартістю 155 грн., одну банку ікри лососевої вартістю 189 грн., жорсткий пляшковий датчик, завдавши матеріальної шкоди на загальну суму 391,32 грн.

Вина ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, доведена зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції і яким дана правильна юридична оцінка.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України і в апеляції не оспорюються.

А тому колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить докази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що вирок суду, в частині призначення йому покарання підлягає зміні, внаслідок його суворості, є безпідставними і не ґрунтуються на матеріалах провадження та законі.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того, згідно п.п.2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів (ст.12 КК України), а також особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного із співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Вищенаведені вимоги закону судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 були виконані повністю.

Так, районним судом при призначенні покарання обвинуваченому було враховано ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який є умисним, закінченим, корисливим, середньої тяжкості, даним злочином було спричинено матеріальну шкоду потерпілому, яка була хоч і відшкодована, однак не в добровільному порядку, а в результаті затримання обвинуваченого безпосередньо після скоєння ним злочину; особу ОСОБА_7 який хоч і позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, у нього наявна хвора та престаріла матір, бабуся, однак він ніде не працює, перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога, раніше неодноразово судимий за аналогічні умисні, корисливі злочини, вчинив новий в період не погашеної та не знятої судимості за попередній злочин, що свідчить про те, що він належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого судом визнано: щире каяття, визнання вини, сприяння у розкритті злочину, його стан здоров`я.

У зв`язку із вищенаведеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції врахувавши всі обставини справи, зокрема й ті, на які посилається апелянт в своїй апеляції, дійшов вірного висновку про неможливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання, а також відсутності законних підстав для застосування до нього вимог ст.75 КК України.

Крім того, про правильність вищенаведеного висновку суду 1 інстанції свідчить й той факт, що ОСОБА_7 раніше 5 разів притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні кримінальні правопорушення, з них тричі при призначенні йому покарання районним судом застосовувались положення ст.75 КК України, тобто останній вже неодноразово звільнявся від призначеного судом покарання з іспитовим строком, однак, останній продовжив вчиняти злочини, що свідчить про те, що такий умовний вид покарання не здійснює на ОСОБА_7 необхідний та достатній вплив, з тим щоб запобігти вчинення ним нових злочинів.

Необґрунтованими, на думку колегії суддів, є апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що суд 1 інстанції при призначенні йому покарання не в повній мірі врахував низку пом`якшуючих його вину обставин: щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування у розкритті злочину, відшкодування ним спричинених збитків потерпілому, його позитивну характеристику за місцем проживання, наявність хворої та престарілої матері, бабусі, що він жодного разу не порушував умов запобіжного заходу, оскільки як вбачається із змісту вироку від 27.12.2016 р., суд при призначенні покарання дані обставини врахував у повному обсязі, про що вказав у мотивувальній частині вироку та обрав йому найбільш м`який вид покарання арешт, у розмірі наближеному до мінімального, передбачений санкцією ч.2 ст.185 КК України.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів не знаходить законних підстав для зміни вироку суду відносно ОСОБА_7 в частини пом`якшення покарання останньому.

Будь-яких істотних порушень вимог КПК України, які могли б потягнути за собою зміну чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Шевченкіського районного суду м.Чернівці від 27.12.2016 року відносно ОСОБА_7 без зміни.

Судове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3