Справа № 574/486/17
Номер провадження 1-кп/573/102/17
УХВАЛА
про закінчення підготовчого провадження
і призначення судового розгляду
04 травня 2017 рокум. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000066 від 06 березня 2017 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України до Білопільського районного суду Сумської області надійшов 03 травня 2017 року.

Ухвалою судді від 03 травня 2017 року призначено підготовче судове засідання по розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_6 проти призначення судового розгляду не заперечували.

Обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_7 проти призначення судового розгляду заперечували та просили повернути його прокурору, оскільки він не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, бо в ньому не зазначені дані про всіх потерпілих, а саме потерпілим не зазначений чоловік потерпілої ОСОБА_8 ОСОБА_9 , який в даному провадженні має статус свідка, також речовими доказами зазначені монети та значки, які в описовій частині обвинувального акту не вказані як предмети, що були викрадені у потерпілих.

Потерпіла ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не прибула, направила заяву про проведення судового засідання без її участі, в якій зазначила, що підстав для повернення прокурору даного провадження немає, його можна призначити до розгляду.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Кримінальне провадження підсудне Білопільському районному суду Сумської області згідно правил підсудності, передбачених ст. 32 та ст. 33 КПК України, оскільки його підсудність була визначена Апеляційним судом Сумської області.

Під час досудового розслідування угоди у кримінальному провадженні не укладались, тому підстави для повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України, відсутні.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. 4-8 ч.1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, немає.

Підстави для повернення прокурору обвинувального акту, зазначені захисником ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 , з боку суду вимагають проведення судового слідства та встановлення предметів злочину та кола осіб, яким вони належать, що є фактичною оцінкою доказів сторони обвинувачення. Але на стадії підготовчого судового засідання зазначені обставини судом не можуть досліджуватися, оскільки вони можуть перевірятися лише в ході судового розгляду кримінального провадження по суті.

Тому суд приходить до висновку, що обвинувальний акт, який затверджений прокурором, відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Підстави для його повернення відсутні.

Таким чином, кримінальне провадження може бути призначено до судового розгляду.

Судовий розгляд необхідно проводити у відкритому судовому засіданні, так як підстав для проведення судового розгляду в закритому провадженні немає, слідчим суддею під час досудового розслідування не приймались такі рішення.

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як 04 травня 2017 року о 18.30 год. закінчується строк дії ухвали суду щодо нього про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання, а ОСОБА_5 обрати запобіжний захід у вигляді застави в сумі 80000 грн., яка вже внесена, оскільки закінчився строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави 04 травня 2017 року о 15 год. 25 хв.

Інші учасники процесу заперечували проти заявленого прокурором клопотання щодо обрання та продовження запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 просили змінити останньому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_5 просили відмовити прокурору в задоволенні клопотання за необгрунтованістю.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 07 березня 2017 року ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в сумі 80000 грн. строком на 60 діб до 18 год. 30 хв. 04 травня 2017 року.

09 березня 2017 року ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в сумі 80000 грн. строком на 60 діб до 15 год. 25 хв. 04 травня 2017 року. 13 березня 2017 року він був звільнений з-під варти у зв`язку із внесенням застави.

Згідно з ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань, суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини і утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; чи застосовувались до підозрюваного, обвинуваченого раніше запобіжні заходи; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає в внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою зверення внесених коштів у доход держави в разі невиконння ицих обов`язків.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Відповідно до п. 1, п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.
Як зазначено у справах ЄСПЛ "Харченко проти України" (заява №40107/02) рішення від 10 лютого 2011 року (п.п. 79, 70), "Єлоєв проти України" (заява №17283/02) рішення від 06 листопада 2008 року (п. 60), продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Для продовження строку тримання під вартою саме існування обгрунтованої підозри перестає бути підставою позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані судом.

У пункті 103 рішення ЄСПЛ від 17 квітня 2014 року у справі "Анатолій Руденко проти України" (заява №50264/08) зазначено, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин.
У пункті 52 рішення ЄСПЛ від 26 червня 2014 року у справі "Ливада проти України" (заява №21262/06) зазначено, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, має 2 непогашені судимості за умисні злочини, 21 липня 2016 року звільнився з виправної колонії по відбуттю покарання, що дає підстави суду важати, що маються ризики того, що він продовжить злочинну діяльність.

Оскільки застава ОСОБА_4 внесена не була, тому суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, і йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити на 60 діб, тобто до 02 липня 2017 року включно.

ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, має 3 непогашені судимості за умисні середньої тяжкості та тяжкі злочини, злочин, за який він обвинувачується у даному провадженні, вчинений ним у період іспитового строку під час відбуття покарання з випробуванням за вироком суду від 20 жовтня 2016 року, що дає підстави важати, що маються ризики того, що вінтеж продовжить злочинну діяльність.

Враховуючи викладене, суд вважає, що маються достатні підстави вважати про наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, тому відносно обвинуваченого ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді застави, яка раніше вже внесена в розмірі 80000 грн., на весь часу розгляду справи в суді.

Також під час підготовчого провадження вирішено питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Прокурор вважає, що в судове засідання необхідно викликати потерпілу ОСОБА_8 , обвинувачених, ОСОБА_4 ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про виклик свідка ОСОБА_15 .

Інші учасники процесу погодились з пропозицією прокурора та захисника ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314 - 316 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у відкритому судовому засіданні в залі Білопільського районного суду Сумської області на 13 годину 18 травня 2017 року.

Проведення судового розгляду кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

Викликати в судове засідання прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпілу ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Обвинуваченому ОСОБА_4 продовжити строк тримання під вартою на 60 діб до 02 липня 2017 року включно.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80000 грн., яка вже внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА в Сумській області, на весь час розгляду справи в суді.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що у випадку неприбуття в судові засідання без поважних причин або неповідомлення суду про причини свого неприбуття застава може бути звернена в дохід держави.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її постановлення.

Суддя