1 із 4 Провадження №1-КП/303/357/17
Справа №303/2452/17
Номер рядка статистичного звіту-18
вирок
16 травня 2017 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження №0000808 відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, не заміжньої, не працюючої, раніше не судимої, громадянки України,
обвинуваченого за частиною 1 статті 185 та частиною 2 статті 15 частини 2 статті 185 КК України,-
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
03 травня 2017 року до суду звернувся прокурор з обвинувальним актом, затвердженим в порядку статті 291 КПК України, щодо якого ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 185 та частиною 2 статті 15 частини 2 статті 185 КК України. Одночасно до суду подано угоду про примирення, укладену 27 квітня 2017 року між потерпілими та обвинуваченою.
Із матеріалів кримінального провадження, судом встановлено що обвинувачена ОСОБА_3 08 квітня 2017 року о 10 годині 30 хвилин, діючи умисно, з метою незаконного заволодіння чужим майном та оберненням його на свою користь, перебуваючи в середині магазину жіночого одягу, який розташований в АДРЕСА_2 , скориставшись тимчасовою відсутністю потерпілої ОСОБА_5 , таємно викрала жіноче плаття, виробництва Італія, вартість якого становить 350 гривень 00 копійок, чим самим завдала потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.
Такі дії органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 1 статті 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна.
Також, 08 квітня 2017 року о 11 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , діючи умисно, повторно, з метою незаконного заволодіння чужим майном та оберненням його на свою користь, таємно, перебуваючи в середині магазину «Жасмін», який розташований в місті Мукачево вулиця Достоєвського,10, намагалась таємно викрасти жіночі джинсові штани фірми «М Sara», вартість яких становить 350 гривень 00 копійок, які належать

2 із 4
потерпілій ОСОБА_6 . Однак, довести до кінця свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, не змогла із причин, що не залежали від її волі, оскільки була помічена та затримана продавцем даного магазину ОСОБА_7 .
Вказані вище дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною 2 статті 15 частини 2 статті 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
При цьому, обвинувачена повністю визнала свою вину у вчиненому. Таким чином своїми умисними діями, ОСОБА_3 в сукупності вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
27 квітня 2017 року сторонами була укладена угода про примирення відповідно до якої ОСОБА_3 повністю визнала себе винною і сторони дійшли згоди щодо призначення покарання ОСОБА_3 покарання за частиною 1 статті 185 КК України 1(один) рік позбавлення волі; частиною 2 статті 15 - частини 2 статті 185 КК України 1(один) рік 1(один) місяць позбавлення волі. Відповідно до статті 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначити ОСОБА_3 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 1(один) рік 1(один) місяць. Разом з тим на підставі статті 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням.
Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти затвердження угоди про примирення, зазначивши що така угода відповідає положенням статтей 468-471 КПК України
Обвинувачена ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні пояснила, що права, надані їй законом у зв`язку з укладенням угоди про примирення розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнана, характер обвинувачення та його суть їй зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до неї у разі затвердження угоди, з нею узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнала у повному обсязі, щиро покаялася і дала показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні пояснили, що їм зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, що її укладення є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, і просили затвердити угоду.
Дана угода про примирення з обвинувальним актом надійшла до суду 03 травня 2017 року. У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав укладену угоду про примирення просив її затвердити.
Згідно пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Суд вважає необхідним затвердити умови угоди і ухвалити вирок на підставі такої угоди відповідно до положення статті 475 КПК України з наступних мотивів.
Матеріали кримінального провадження, надані стороною обвинувачення, свідчать про наявність події злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 і що в її діях, є склад злочинів, передбачених частиною 1 статті 185 та частиною 2 статті 15 частини 2 статті 185 КК України.
Кваліфікація дій ОСОБА_3 стороною обвинувачення, визначена правильно.
Згідно положень статті 12 КК України, злочини, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Угода, сторонами укладена до призначення судового розгляду, про що заявлено в підготовчому судовому засіданні.
3 із 4
Частинами 1 та 2 статті 474 КПК України визначено, що в разі досягнення угоди під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.
Відповідно пункту 1 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з частиною 3 статті 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Умови угоди щодо міри кримінального покарання відповідають положенням санкцій передбачених частиною 1 статті 185 та частиною 2 статті 15 частини 2 статті 185 КК України, а застосування до ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням статтей 75,76 КК УКраїни допускається, і таке покарання, відповідає обставинам справи і даним про особу обвинуваченої.
Крім того, угода про визнання винуватості укладена добровільно і відсутні підстави, передбачені частиною 7 статті 474 КПК України, які б суд міг використати для відмови в затвердженні такої угоди.
Укладання угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Також судом встановлено, що обвинувачена та потерпілі розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені статтею 473 КПК України.
Зазначене узгоджується із положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27 лютого 1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Виходячи з обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням даних про особу обвинуваченої, конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне ухвалити в даному провадженні вирок згідно положень угоди про примирення та призначити ОСОБА_3 покарання за частиною 1 статті 185 КК України 1(один) рік
4 із 4
позбавлення волі; частиною 2 статті 15 - частини 2 статті 185 КК України 1(один) рік 1(один) місяць позбавлення волі. Відповідно до статті 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначити ОСОБА_3 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 1(один) рік 1(один) місяць. Разом з тим на підставі статті 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, покладенням на неї обов`язків визначених статтею 76 КК України.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Судові витрати, речові докази відсутні. Цивільний позов у провадженні не заявлено.
З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст.314,315,373-376 та ст.ст.468,471,474 КПК України, суд -
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про примирення, укладену 27 квітня 2017 року між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000808.
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину та призначити їй покарання за частиною 1 статті 185 КК України 1(один) рік позбавлення волі; частиною 2 статті 15 - частини 2 статті 185 КК України 1(один) рік 1(один) місяць позбавлення волі.
Відповідно до статті 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначити ОСОБА_3 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 1(один) рік 1(один) місяць.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку в 1(один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
У відповідності статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з обмеженням :
- засудженим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 394 КК України;
- потерпілим виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу.
- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.
Головуюча ОСОБА_1