печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 про арешт майна,
В С Т А Н О В И В :
17.03.2017 у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000794.
Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалася.
У судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання, зазначаючи наступне.
Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000794 від 16.03.2017, за фактом неправомірних дій державного реєстратора КП «Бюро державної реєстрації Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області» ОСОБА_6 , щодо державної реєстрації права власності ПАТ «Київська пересувна механізована колона-2» на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 644,2 кв.м., та на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 645 кв.м., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що згідно з п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 61 від 11.02.2015 «Про деякі питання участі Держави у виведенні з ринку публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ», АБ «УКРГАЗБАНК» бере участь у виведенні ПАТ «АКБ «КИЇВ» з ринку шляхом придбання його активів та зобов`язань.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 24.02.2015 № 128 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд, ФГВФО) прийнято рішення № 39 від 24.02.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «КИЇВ».

19 червня 2015 року між ПАТ «АКБ «КИЇВ» та АБ «УКРГАЗБАНК» укладено Договір про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку. Відповідно до умов договору до АБ «УКРГАЗБАНК» перейшли у власність квартири АДРЕСА_3 і АДРЕСА_2 за ціною 3 785 000,00 грн. кожна.

20.06.2015 АБ «УКРГАЗБАНК» на підставі договору про передачу банку нерухомого майна від неплатоспроможного АКБ «Київ» зареєстровано право власності на вказані квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , однак рішенням Господарського суду Київської області від 18.11.2016, з володіння АБ «УКРГАЗБАНК», витребувано на користь КПМК-2 вищевказані квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 .

Далі, всупереч вказаного рішення суду, яким не передбачено державної реєстрації права власності на вказані квартири за ПАТ КПМК-2 та всупереч вимогам ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором КП «Бюро державної реєстрації Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області» ОСОБА_6 , здійснено державну реєстрацію права власності ПАТ «Київська пересувна механізована колона-2» на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 644,2 кв.м., житловою площею 119,3 кв.м., квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 645 кв.м., житловою площею 119,2 кв.м. чим, спричинено тяжкі наслідки державі в особі АБ «УКРГАЗБАНК» .

Згідно бухгалтерської довідки АБ «Укргазбанк» станом на 14.03.2017 на балансі банку обліковано 2 (дві) квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , інвентарні номери 3408_193 та 3408_194, балансовою вартістю станом на 14.03.2017 в національній валюті України по 3 785 000,00 грн. кожна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки накладення арешту на майно сприятиме меті кримінального провадження, а не накладення може призвести до незворотніх наслідків.
На підставі викладеного і керуючись ст. 107, 131, 132, 170173, 309 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно 2 (дві) квартири, а саме:

- квартира АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31;

- квартира АДРЕСА_6 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31, що належать державі в особі АБ «УКРГАЗБАНК» відповідно до умов договору про передачу приймаючому банку нерухомого майна неплатоспроможного банку від 19.06.2015 та перебувають на балансі банку.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1