УХВАЛА

22 серпня 2017 року м. Рівне
Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 (далі слідчий), представника володільця майна ОСОБА_4 , розглянув клопотаннястаршого слідчого СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_5 , звернувся до суду з клопотанням, у якому просить накласти арешт на майно, яке було вилучене 15.08.2017 в ході проведення обшуку в приміщенні грального закладу «Інтернет клуб», що за адресою АДРЕСА_1 , а саме, 16 системних блоків комп`ютерів 16 моніторів, комплектуючі до комп`ютерної техніки, мобільний телефон, чорнові записи, брезент з рекламою, шляхом позбавлення власника можливості розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном та використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

З клопотання вбачається, що СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0000561 від 25.01.2017 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Слідчий у клопотанні вказує, що 25 січня 2017 до Рівненського ВП надійшли матеріали УЗЕ в Рівненській області про те, що на території м. Рівне група невстановлених осіб, діючи всупереч Закону України "Про заборону грального бізнесу в Україні" організувала діяльність мережі гральних закладів.

15.08.2017 в ході проведення обшуку в приміщенні грального закладу з назвою «Інтернет клуб» за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено 16 моніторів, комплектуючі до комп`ютерної техніки, мобільний телефон, чорнові записи, брезент з рекламою.

Слідчий просить накласти арешт на вищевказане майно, оскільки воно є знаряддям та засобом вчинення злочину та доказом злочину передбаченого ст. 203-2 КК України, а у випадку незастосування арешту, це може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна, у зв`язку з чим можуть настати наслідки, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема у незабезпеченні можливої конфіскації вказаного майна.

Слідчий просив клопотання задоволити.

Представник ТзОВ «Перші ВЛТ Техногології» просив відмовити у задоволенні клопотання, вказуючи, що за адресою де було вилучено майно, товариством здійснюється законна діяльність, що підтверджується договором суборенди приміщення, актом приймання передачі приміщення, договору передоручення та ліцензійним договором.

Заслухавши учасників розгляду клопотання, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
У відповідності до ч. 1ст.1 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено - арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
У відповідності до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Слідчим при розгляді клопотання наведено достатньо обґрунтувань та доказів про необхідність арешту майна, яке було вилучено 15.08.2017 в ході проведення санкціонованого обшуку в приміщенні грального закладу за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки воно є знаряддям та засобом вчинення злочину та доказом злочину передбаченого ст. 203-2 КК України, а незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна, у зв`язку з чим можуть настати наслідки, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема у незабезпеченні можливої конфіскації вказаного майна.

За наведених обставин клопотання підлягає до задоволення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.170, 171, 173,309 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання задоволити.
Накласти арешт на майно, яке було вилучене 15.08.2017 в ході проведення обшуку в приміщенні грального закладу за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 16 системних блоків комп`ютерів 16 моніторів, комплектуючі до комп`ютерної техніки, мобільний телефон, чорнові записи, брезент з рекламою, та позбавити будь-кого можливості розпоряджатись будь-яким чином вказаним майном та використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні за №0000561 від 25.01.2017 за ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1