печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2017 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в ОВС відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 09.03.2017 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000456,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого в ОВС відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 09.03.2017 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000456.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що висновки слідчого про відмову у визнанні його потерпілим не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, у зв`язку з чим вказане рішення слідчого є незаконним, необґрунтованим, та таким що порушує права останнього.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 , доводи та вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити.

Будучи належним чином повідомленим про день, час, місце розгляду скарги старший слідчий в ОВС відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України ( ч.1 ст. 26 КПК України).

Заслухавши думку адвоката ОСОБА_3 , дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного висновку.

Основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Слідчий суддя зазначає, що в основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактична (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальна (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Цей момент може збігатися з початком кримінального провадження або мати місце після його початку, але не може йому передувати. У разі коли особа не подавала відповідної заяви і була визнана потерпілим слідчим, прокурором або судом, права і обов`язки потерпілого виникають у неї з моменту надання згоди на таке визнання.

Судовим розглядом встановлено, що Генеральною інспекцією Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000456 від 17.02.2017 року, за фактом складання та внесення слідчим слідчої групи Генеральної прокуратури України до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стало винесення слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ухвали від 09.02.2017 року, якою зобов`язано службову особу Генеральної прокуратури України, уповноважену на прийняття та реєстрацію заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення, зареєструвати заяву ОСОБА_4 від 13.01.2017 року та внести відомості за його заявою до ЄРДР.

09.03.2017 року ОСОБА_4 подав заяву про визнання його потерпілим у вказаному провадженні.

Згідно ч.5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, правовою підставою для винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК.

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 09.03.2017 відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000456.

Вказане рішення слідчого мотивовано тим, що наразі досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000456 триває, на даний час не встановлено достовірних обставин, які б вказували на наявність в діях слідчої групи Генеральної прокуратури України ознак кримінального правопорушення, та відсутність очевидних та достатніх підстав заподіяння шкоди ОСОБА_4 .

Зміст процесуального рішення слідчого у формі постанови в кожному випадку повинен відповідати вимогам ст. 110 КПК України.

Всупереч цьому, оскаржувана постанова не містить вмотивованого висновку про відсутність підстав для визнання ОСОБА_4 потерпілим, а зводиться лише до констатування факту відсутності цих підстав.

За викладених обставин, визнати оскаржувану постанову слідчого законною та обґрунтованою не представляється можливим, а відтак, скарга в частині скасування постанови слідчого підлягає задоволенню.

КПК України не встановлено необхідності винесення самостійного процесуального рішення про визнання особи потерпілої, оскільки у відповідності до вимог ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги скарги в частині зобов`язання орган досудового розслідування вжити процесуальних дій щодо залучення ОСОБА_4 в якості потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки не входять до компетенції слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування (ч. 2 ст. 307 КПК України), а відтак, скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 55, 60, 110, 303,306,307,309 КПК України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В :
скаргу ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого в ОВС відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 09.03.2017 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000456- задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого в ОВС відділу досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених прокурорами та працівниками органів прокуратури слідчого управління Генеральної інспекції Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 від 09.03.2017 про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000456 скасувати.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення і підлягає безумовному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1