Номер провадження: 11-кп/785/732/17
Номер справи місцевого суду: 493/1096/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.06.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Балтського районного суду Одеської області від 05.04.2017 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коритне Балтського району Одеської області, українця, громадянина України, який має середньоспеціальну освіту, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнаний винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) місяців арешту, з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_8 до набрання вироком чинності запобіжний захід особисте зобов`язання.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 20000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 590,40 грн.
ВСТАНОВИЛА:
Як зазначено в вироку суду першої інстанції, 08 вересня 2014 року, приблизно о 13:30 год., водій ОСОБА_8 , порушив вимоги п. п. 12.1, 12.3, 12.10-2, 14.6, 18.1 Правил дорожнього руху України. ОСОБА_8 , у той же день та час, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21070», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Уварова в напрямок с. Білине Балтського району Одеської області, напроти будинку № 109, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який обозначений дорожнім знаком та дорожньою горизонтальною розміткою, будучи неуважним, належним чином не впевнившись у відсутності пішохода на пішохідному переході, проявляючи злочинну самовпевненість, з обраною небезпечною швидкістю, продовжив рух, та передньою лівою частиною свого автомобіля скоїв наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_9 , який перетинав проїзну частину в зоні пішохідного переходу зправа наліво.
В результаті наїзду пішоходу ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: садна на шкірі обличчя в лівій скроневій області з переходом на ліву надбрівну дугу, в правій тім`яно-потиличній області, садна на шкірі лівого плеча та передпліччя, лівій боковій поверхні живота, що відносяться до категорії легких тілесних ушкодень та закритої черепно-мозкової травми у формі забиття головного мозку середнього ступеню тяжкості, та спричинені в результаті ДТП.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду змінити, в частині призначення покарання та призначити йому основний вид покарання, який не пов`язаний з реальним позбавленням або обмеженням волі. Після оголошення судом вироку щодо нього по цій справі, він відшкодував потерпілій стороні моральну шкоду у розмірі 20 000 гривень, ці дані не були досліджені судом, так як в матеріалах справи не було доказу відшкодування ним потерпілому моральної шкоди. Матеріальна шкода в розмірі 6800 гривень ще до винесення вироку була відшкодована, це підтверджується матеріалами справи. Він щиро кається за вчинення цього кримінального правопорушення, не бажав його скоювати, його неуважність під час керування транспортним засобом супроводжував фатальний збіг обставин, що в свою чергу спричинило такі наслідки, він дуже співчуває потерпілій стороні. Провину визнає повністю, розкаюється, є учасником бойових дій в Афганістані, позитивно характеризується.

Заслухавши доповідача, прокурора, який вважав залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду без змін, як такий, що відповідає вимогам закону, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав частково та пояснив, що дійсно 08.09.2014 року, приблизно о 13:30 год., він керував технічно справним автомобілем «ВАЗ-21070», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався по вул. Уварова в напрямок с. Білине Балтського району Одеської області. Рухався він зі швидкістю приблизно 40-45 км/год. Під`їжджаючи до пішохідного переходу у зв`язку з тим, що після пішохідного переходу по ходу руху його автомобілю справа були припарковані автомобілі він не бачив потерпілого, який вийшов на проїзну частину вище пішохідного переходу із-за припаркованого автомобілю та розмовляв по мобільному телефоні у зв`язку з чим він допустив наїзд передньою частиною свого автомобілю на нього. Після чого він одразу зупинився. Вийшов з автомобілю та підійшов до постраждалого ОСОБА_9 , який знаходився на проїжджій частині. Він вважає, що ДТП сталося також і за вини потерпілого, оскільки він як пішохід перед виходом на проїзну частину повинен був зупинитися та подивитися по сторонам, однак останній цього не зробив та вибіг на проїзну частину із-за припаркованого автомобілю. Вважає, що його вина у вчиненні даного кримінального правопорушення не доведена, оскільки за висновком експерта ОСОБА_10 виявлені у хлопчика тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я потерпілого. Цивільний позов потерпілої він визнає частково, у розмірі 2000 грн., а майнова шкода відшкодована в повному обсязі.
Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами:
- показами законного представника потерпілого ОСОБА_11 та малолітнього ОСОБА_9 , які в судовому засіданні пояснили, що 08.09.2014 року, приблизно о 13:30 год. ОСОБА_9 переходив пішохідний переход, який знаходиться біля монастиря по вул. Уварова. Коли він майже закінчив його переходити, його збив автомобіль, удар йому прийшовся у бік. Під час переходу в руках він тримав мобільний телефон, але не розмовляв по ньому. Також зазначили, що у ОСОБА_9 дуже важкі наслідки пережитої аварії, частий головний біль, нервовий стан, необхідність в постійному огляді лікарів і в прийомі ліків, тому цивільний позов законний представник потерпілого просила задовольнити в повному обсязі та наполягала на суворому покаранні обвинуваченого;
- показами свідка ОСОБА_12 , який у судовому засіданні пояснив, що 08.09.2014 року, приблизно о 13:30 год., він рухався на своєму автомобілі по вул. Уварова в сторону с. Білине Балтського району. В автомобілі разом з ним знаходилась ОСОБА_13 . Біля чоловічого монастиря він зупинився перед пішохідним переходом з метою пропустити школярів, які почали переходити зазначений пішохідний перехід. В цей час він в дзеркало заднього виду побачив, що позаду наближається автомобіль ВАЗ, який здійснюючи маневр об`їзду його транспортного засобу здійснив виїзд на зустрічну смугу та наїзд на дитину, так як останній знаходився на пішоходному переході по середині проїзної частини дороги. Він наполягав, що малолітній переходив проїзну частину саме по пішоходному переході, мобільний телефон тримав у руці, але по ньому не розмовляв. Даний автомобіль під керуванням обвинуваченого після скоєного наїзду правою передньою стороною автомобіля ще деякий час продовжував рух, не намагаючись здійснити екстренну зупинку. Дитина після скоєного наїзду перелетіла через автомобіль та знаходились у безсвідомову стані;
- показами свідка ОСОБА_14 , яка в судовому засіданні пояснила, що працює вчителем у школі та про скоєний наїзд на хлопчика вона дізналася з дзвінка учня свого класу і відразу прийшла на місце пригоди. Також пояснила, що потерпілий ОСОБА_9 знаходився у безсвідомому стані;
- показами свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона знаходилась в автомобілі ОСОБА_12 на передньому сидінні поряд з водієм, вони разом їхали по вул. Уварова в напрямку с. Білине Балтського району Одеської області. Біля монастиря ОСОБА_12 зупинився перед пішоходним переходом, оскільки побачив дітей, які стояли на початку пішоходного переходу і згодом почали його переходити двоє хлопчиків. Один з хлопчиків по відношенню до їхнього автомобілю, пройшов їх по пішоходному переходу і в цей час вона побачила, як автомобіль, який виїхав ззаду здійснюючи об`їзд їхнього автомобіля, збив хлопчика, внаслідок чого дитину підкинуло в повітрі і вона впала на проїзну частину дороги. Дитина після наїзду перебувала в безсвідомову стані. На місці здійснення ДТП знаходились частини розбитої фари та розбитий телефон дитини, також вона бачила сліди крові дитини. Водій, який здійснив наїзд залишився на місці пригоди. Згодом він розповідав, що поспішав на залізничну станцію с. Білине Балтського району Одеської області;
- показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які в судовому засіданні пояснили, що вони являються працівниками ВДАІ Балтського та Кодимського районів, відношення до складання схеми ДТП ніякого не мають, так як не мають на це повноважень, схему складав слідчий. Пам`ятають, що з ліва по ходу руху вказаного транспортного засобу біля пішоходного переходу лежав портфель, а сам автомобіль знаходився вище, де поворот на вул. Боженко. Не далеко від пішоходного переходу на проїзній частині була осип скла та плями схожі на кров. До пішоходного переходу слідів гальмування не було взагалі, а після - вони не пам`ятають;
- показами свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні роз`яснив схему ДТП по пам`яті, оскільки дані позначення в схемі ДТП відсутні, пояснивши, що не великий проміжок часу пропрацював слідчим, а тому не знав, що саме потрібно зазначати в схемі ДТП;
- допитані в судовому засіданні судово-медичні експерти ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , який хоч і відсутній у складі комісії, оскільки в той період часу знаходився на лікарняному, але експертизу готував він, тому для роз`яснення висновку відрядженого саме його, які підтвердили у судовому засіданні висновки проведених експертиз, дали логічні і змістовні роз`яснення підтвердивши, що виявлені тілесні ушкодження у потерпілого виникли одномоментно під час дорожно-транспортної пригоди і відповідають характеру виявлених у нього тілесних ушкоджень. Будь-яких сумнівів, що тілесне ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі забиття головного мозку середнього ступеню відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості у них немає, що стосується помилок, то дані помилки були допущені механічні та на результати висновків не впливають;
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.09.2014 р., схемою та фототаблицею до нього, згідно якого зафіксоване місце наїзду на пішохода, розташоване на проїжджій частині по вул. Уварова у м. Балта;
- протоколом огляду транспортного засобу від 07.11.2014 р., згідно якого було встановлено пошкодження на автомобілі «ВАЗ-21070», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_8 ;
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.09.2014 р., згідно якого ознак сп`яніння у ОСОБА_8 не виявлено;
- даними посвідчення водія ОСОБА_8 серії НОМЕР_2 , виданого 15.11.1997 р. Котовським МРЕВ та даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 30.03.2006 р., згідно яких власником автомобіля ВАЗ-21070, р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_20 ;
- речовими доказами - автомобілем ВАЗ-21070, р.н. НОМЕР_1 з слідами пошкодження, характерним для ДТП;
- висновком судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертиз по дослідженню технічного стану та слідів і ушкоджень на автомобілі ВАЗ-2107, № НОМЕР_4 від 26.11.2014 р., та фототаблицею до нього, згідно якого на момент ДТП гальмова система, рульове керування й ходова частина автомобіля ВАЗ-2107 були працездатні, дозволяли водію здійснювати рух по наміченій траєкторії, знижувати швидкість транспортного засобу з відомій водієві ефективністю, не мали несправностей, які б раптово для водія могли обумовити відмову систем, або раптовому відведенні автомобіля вбік при русі й гальмуванні. В передній правій кутовій частині та по поверхні правого переднього крила автомобіля ВАЗ-2107 зафіксовані сліди, утворені в результаті контактування з об`єктом, що не має рівно міцних металу слідоутворюючих крайок, що мають в своєму складі предмети з тканини, які за своїм виглядом характерні для контакту з тілом (предметами одягу) пішохода. З пішоходом контактували виступаючі частини передка в правій частині автомобіля ВАЗ-2107;
- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 45 від 26.03.2015 р. по 17.04.2015 р., згідно якого у ОСОБА_9 були тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі забиття головного мозку середнього ступеню тяжкості, садна на шкірі голови (обличчя) в лівій скроневій області з переходом на ліву надбрівну дугу, в правій тім`яно-потиличній області, садна на шкірі лівого плеча та передпліччя, лівій боковій поверхні живота. Це підтверджується результатами огляду, даними наданої медичної документації, даними КТ-досліджень. Закрита черепно-мозкова травма у формі забиття головного мозку середнього ступеню тяжкості (в єдиний комплекс якої входять також садна голови) не була небезпечною для життя, викликала тривалий розлад здоров`я потерпілого терміном понад 21 день, і за даним критерієм відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.). Вказана тривалість розладу здоров`я у ОСОБА_9 підтверджується результатами контрольного КТ-дослідження (від 15.09.2014 р.) за результатами якого встановлено, що через 6 місяців після травми у потерпілого ще зберігаються нечіткі геморагічні вогнища в лобових частках головного мозку на тлі набряку. Садна на шкірі тулуба і кінцівок мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і за даним критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.). Тілесні ушкодження ОСОБА_9 заподіяні незадовго до звернення за медичною допомогою, можливо 08.09.2014 р. Зазначені ушкодження заподіяні дією тупих предметів, якими могли бути деталі кузова автомобіля, фрагменти дорожнього покриття в умовах ДТП при наїзді рухомого транспортного засобу на пішохода;
- висновком повторної комісійної судово-медичної експертизи № 78-К від 05.08.2016 р. по 12.08.2016 р., згідно якого у ОСОБА_9 мали місце наступні тілесні ушкодження, наявність яких підтверджено клінічними спостереженнями, інструментальними дослідженнями: закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку середнього ступеню, садна на шкірі голови в лівій скроневій області з переходом на ліву надбрівну дугу, в правій тім`яно-потиличній області, а також садна на шкірі лівого плеча та передпліччя, лівої бічної поверхні живота та підшкірні крововиливи у лобній області праворуч, області лівого плеча, ліктьового суглобу, лівій боковій поверхні черевної стінки. Усі тілесні ушкодження є наслідками впливу тупих твердих предметів на вказаній області голови, тулубу та лівої руки. Вони виникли в умовах ДТП при зіткненні рухомого автомобіля з пішоходом. Виникнення тілесних пошкоджень в строк, який вказується в матеріалах провадження (08.09.2014 року), не виключається. За ступенем тяжкості забій головного мозку середнього ступеня відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я, оскільки при звичайному перебігу одужання після таких травм настає у термін більш ніж 21 доба. Тактика лікарів та тривалість призначеного лікування, індивідуальні особливості організму не можуть враховуватися при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які оцінюються тільки по звичайному перебігу і звичайних термінів одужання при таких травмах (п. п. 4.6, 4.7 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.). Ізольовані садна і синці відносяться до легких тілесних пошкоджень.
Такі експертні висновки на думку суду є достатньо аргументовані, обгрунтовані, перевірені судом з точки зору додержання закону при призначенні та проведенні експертиз, достатності поданих експертам об`єктів дослідження, наукової обгрунтованості висновків, повноти, обгрунтованості та правильності відповідей експертів на поставлені питання та їх узгодженості з іншими фактичними доказами по справі, а тому суд приймає їх до уваги.
Судом не дається аналіз показів малолітніх свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , в частині обґрунтування доведеності винуватості чи невинуватості обвинуваченого, так як данні свідки в силу свого віку та внаслідок тривалого часу, що минув з дня події не пам`ятають значених обставин, а повідомляють про деякі факти зі слів дорослих.
Покази свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 суд до уваги не приймає, так як вони очевидцями вказаного ДТП не були.
Визнання своєї провини обвинуваченим ОСОБА_8 частково суд оцінює як бажання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності та цивільно-правових наслідків.
У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених у судовому засіданні свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Даних про яку-небудь заінтересованість вказаних осіб в результатах справи судом не встановлено, їх показання не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах.
Також не заслуговують на увагу доводи сторони захисту про визнання доказів недопустимими, а саме висновок комісійної судово-медичної експертизи № 45 та висновок повторної комісійної судово-медичної експертизи № 78-К, оскільки висновки експертиз є упередженими, з зміненими вихідними даними, з наступних підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Дані висновки експертів є обгрунтованими та такими, що складені у точній відповідності до експертної методики проведення таких досліджень. Суд, дослідивши висновки експертиз, заслухавши пояснення експертів, переконався, що вказаний доказ є допустимим та не вбачає порушення вимог КПК України під час його отримання. Підстави на які посилається захист, суд вважає надуманими, формальними та такими, що не впливають на отримані результати.
Тому суд не приймає до уваги і не вважає достовірним висновок експерта ОСОБА_10 № 120, оскільки він, спростовується висновками експертів № 45 та № 78-К, які узгоджуються між собою та поясненнями судових експертів у судовому засіданні.
Доводи захисту про не встановлення місця наїзду автомобіля на пішохода, місця розташування цього транспортного засобу у момент наїзду на дитину, а також посилання на те, що автомобіль не здійснював обгону транспортного засобу, який зупинився перед пішохідним переходом, суд вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами у їх сукупності, а саме показами потерпілого, свідків, протоколом огляду місця події, схемою та фототаблицею до нього, які узгоджуються між собою та повно відтворюють обставини, вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення.
У протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.09.2014 року та додатках до нього: схемі дорожньо-транспортної пригоди та фототаблицях зафіксовано місцезнаходження дорожньо-транспортної пригоди; елементи вулиці, дороги, вид та стан дорожнього покриття; параметри смуг руху та узбіччя; положення транспортного засобу на місці пригоди; а також визначено: місце осипу скла, місце слідів схожих на кров; зазначено, що сліди шин та гальмування не видно; та інші обставини дорожньо-транспортної пригоди. Зауваження сторони захисту, щодо складення додатку до протоколу - схеми дорожньо-транспортної пригоди є слушними. При цьому ні від обвинуваченого, ні від понятих, які були присутні при складанні протоколу та схеми зауважень не надходило та при дослідженні даного письмового доказу свідки підтвердили, що усі обставини дорожньо-транспортної пригоди, які зафіксовані у протоколі, фототаблицях та схемі ДТП відповідають дійсності.
Оцінюючи досліджені під час судового розгляду докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України.
Також суд ставить під сумнів достовірність схеми ДТП наданої в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_8 , оскільки зазначені дані під час судового розгляду були підтверджені лише ним.
Будь-яких істотних порушень КПК України під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не вбачаються. Незначні розбіжності у показах свідків в цілому не впливають на кваліфікацію його дій й виникли, на думку суду, внаслідок тривалого часу, що минув з дня подій.
Посилання захисту на те, що обвинувачений визнав вину в повному обсязі, суд не приймає до уваги, оскільки обвинувачений частково визнав свою вину, тому посилання на визнання вини, для врахування обставиною згідно ст. 66 КК України, що пом`якшує покарання, не відноситься, оскільки до пом`якшуючих обставин відноситься безумовне визнання обвинуваченим вини по всіх пунктах обвинувачення.
Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази по справі суд дійшов до висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 ознак складу кримінального правопорушення.
Судом вірно кваліфіковані дії ОСОБА_8 за ст. 286 ч.1 КК України.

При призначені покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції обґрунтовано послався на то що враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, часткове відшкодування заподіяної шкоди, вчинення злочину щодо малолітнього.
Підстав для застосування до обвинуваченого ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, але з урахуванням викладеного, враховуючи ставлення обвинуваченого до скоєного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо при призначенні покарання у вигляді арешту, але не в максимальному розмірі передбаченому санкцією статті, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів. Призначення іншого виду покарання, суд вважає не доцільним.
Перевіряючи доводи апеляції, колегія суддів ретельно перевірила обставни справи , прийняла до уваги позицію представника потерпілого, яка просить про найбільш сурове покарання, так як обвинувачений ображав її і сина, не приніс свого вибачення, кошти які суд втискав за рахунок відшкодування шкоди, лише частково їх покривають і приходить до висновку, що підстав для задоволення апеляції не вбачається.
На думку суду, обставини вчинення злочину ОСОБА_8 , а саме порушення Правил дорожнього руху - наїзд автомобіля під його керуванням без гальмування у світлий час доби у задовільних дорожніх умовах на пішохода, що знаходився у межах позначеного дорожнім знаком та розміткою пішохідного переходу; наслідки, що настали, - у сукупності виключають можливість незастосування до цього обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Дослідивши доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , судова колегія, з урахуванням конкретних обставин справи вважає, що виходячи з принципу розумності, ухвала відповідає всім вимогам чинного законодавства та зміні не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Балтського районного суду Одеської області від 05.04.2017 року відносно ОСОБА_8 , який визнаний винним у вчиненні злочину передбаченого ст. 286 ч.1 КК України без змін.

Ухвала може бути оскарженою в касаційному порядку у строк 3 місяці.

Судді: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_2 .

З оригіналом згідно суддя: ОСОБА_2