Провадження № 11-кп/795/127/2017
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 листопада 2016 року,

з участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника органу з питань пробації ОСОБА_10

засудженого ОСОБА_6

захисника засудженого адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_11

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 листопада 2016 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначеного вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2015 року, за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ст. 75 КК України у виді 3 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого покладено ряд обов`язків: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Судом першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_6 не виконував покладені на нього обов`язки щодо періодичної реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції, не з`являвся на реєстрацію без поважних причин 05.04.2016 року, 07.06.2016 року, 05.07.2016 року, з приводу чого з ним неодноразово проводилися профілактичні бесіди і виносилися письмові попередження. Крім того, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 187 КУпАП.

З огляду на те, що засуджений на шлях виправлення не став та злісно не виконує покладені на нього вироком суду обов`язки, місцевий суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання органу, що здійснює контроль за поведінкою засудженого, та направлення його у місця позбавлення волі для відбування призначеного покарання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 та його захисник подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу місцевого суду скасувати, засуджений просить відмовити у задоволенні клопотання інспектора Деснянського районного відділу м. Чернігова кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС в Чернігівській області про направлення його в місця позбавлення волі, адвокат же в своїй апеляційній скарзі просить призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг засуджений та його захисник адвокат ОСОБА_7 зазначають, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи, поза його увагою залишилися причини порушення засудженим покладених на нього судом обов`язків. Так, вказують, що він страждає на хронічний алкоголізм, від якого проходив лікування в умовах Чернігівської психоневрологічної лікарні, що стало причиною неявки його для реєстрації. Крім того, вказують, що поклавши в основу ухвали притягнення засудженого до адміністративної відповідальності, суд не перевірив факти його затримання та достовірності складення даних протоколів, не допитав працівників поліції, які їх складали, про що засуджений просив у судовому засіданні.

На апеляційні скарги засудженого та захисника прокурором подано заперечення, в яких він просить відмовити у їх задоволенні, оскільки вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідача; засудженого та його захисника, які просили задовольнити їх апеляційні скарги з викладених в підстав; потерпілу, яка просила засудженого, тобто її сина не позбавляти волі та задовольнити подану ним апеляційну скаргу; представника органу з питань пробації, який просив апеляційні скарги засудженого та його захисника залишити без задоволення; прокурора, котрий заперечував проти задоволення апеляційних скарг; дослідивши матеріали, особову справу засудженого та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні задоволенню не підлягають з наступних підстав.

При скасуванні звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у клопотанні, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2015 року, за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ст. 75 КК України у виді 3 років позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого покладено ряд обов`язків: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

08.12.2015 року ОСОБА_6 ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, йому роз`яснені обов`язки, покладені на нього судом відповідно до статті 76 КК України та попереджено про відповідальність за допущення порушень умов відбування покарання, про що останній дав письмову підписку (аркуш особової справи 14).

Відповідно до частини 2 статті 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_6 протягом іспитового строку, неодноразово, 05.04.2016 року, 07.06.2016 року без поважних причин не з`явився на реєстрацію до Деснянського районного відділу кримінально-виконавчої інспекції м. Чернігова, при цьому був попереджений про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням у разі невиконання покладених судом обов`язків. Тобто, ОСОБА_6 не дотримався обов`язків, покладених на нього вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.10.2015 року відповідно до вимог ст. 76 КК України.

Колегія суддів не погоджується із твердженням апелянта та його захисника про поважність причин неявки його для реєстрації, оскільки страждання на хронічний алкоголізм та лікування з даного приводу в умовах стаціонару, на що вони посилаються в апеляційних скаргах, не знайшло свого підтвердження ні в суді першої, ні апеляційної інстанцій, так як неявки ОСОБА_6 на реєстрацію передували його лікуванню в умовах стаціонару. Про безпідставність пропуску реєстрації, останній зазначав у своїх письмових поясненнях з даного приводу та не заперечував неодноразові притягнення його до адміністративної відповідальності, що підтверджується копіями постанов суду з даного приводу (а.с. 79-81) та поясненнями матері засудженого, яка підтвердила факти перебування сина у нетверезому стані, внаслідок чого останній створює нестерпні умови для спільного проживання та погрожував її життю і здоров`ю (а.о.с. 56).

За таких обставин, на думку колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про небажання засудженого ОСОБА_6 стати на шлях виправлення та на законних підставах скасував звільнення його від відбування покарання з випробуванням і направив у місця позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.10.2015 року, тому ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону та порушень прав засудженого ОСОБА_6 на захист, які б потягли за собою безумовне скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4