Справа № 495/2060/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2017 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

Судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0000088 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Теребовля, Тернопільської області, українця, з вищою освітою, раніше не судимого, маючого на отриманні малолітню дитину,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за контрактом, військової частини НОМЕР_1 , начальника зв`язку командира взводу управління командира дивізіону, старшого лейтенанта,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 425 ч. 3 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом ВО Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію», в Україні оголошено початок проведення часткової мобілізації, тобто з вказаного часу в державі настав особливий період.
Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 08 липня 2015 року старший лейтенант ОСОБА_3 призваний до лав Збройних Сил України для проходження військової служби.

02 вересня 2015 року наказом Начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України № 546 старшого лейтенанта ОСОБА_3 призначено командиром взводу управління начальником зв`язку гаубичного артилерійського дивізіону НОМЕР_2 окремої берегової артилерійської групи ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_3 ).

05 травня 2016 року наказом командира військової частини НОМЕР_3 № 99 Старшого лейтенанта ОСОБА_3 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та направлено до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.

13 червня 2016 року старшого лейтенанта ОСОБА_3 на підставі наказу Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 80 увільнено від займаної посади начальника зв`язку командира взводу управління гарматного артилерійського дивізіону та призначено до цієї бригади на посаду начальника зв`язку командира взводу управління командира дивізіону.

13 червня 2016 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 4 старшого лейтенанта ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.

16 вересня 2016 року старший лейтенант ОСОБА_3 виявив бажання укласти контракт про проходження військової служби на шість місяців та наказом Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 128 був призначений на посаду начальника зв`язку командира взводу управління НОМЕР_4 окремого гарматного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_3 , який дислокується у АДРЕСА_2 (військова частина НОМЕР_1 ).

19 квітня 2016 року, старшого лейтенанта ОСОБА_3 наказом командира військової частини НОМЕР_3 № 86 відправлено у відрядження для несення бойового чергування в розпорядження АТУ «Південь» (ОМОУ «Полісся»).
За наведених обставин, старший лейтенант ОСОБА_3 , будучи військовою службовою особою, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, берегти державне майно та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до ст. 144 - 150 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, у підрозділах (на кораблях) стрілецька зброя, в тому числі навчальна, та боєприпаси до неї зберігаються у кімнаті для зберігання зброї, яка повинна відповідати чітко визначеним вимогам з дотриманням встановленого порядку.
Згідно ст. 119 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир взводу (групи, башти) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність взводу (групи, башти) та успішне виконання ним бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу (групи, башти), за підтримання внутрішнього порядку у взводі (групі, башті).
Командир взводу (групи, башти) підпорядковується командирові роти (бойової частини) і є прямим начальником усього особового складу взводу (групи, башти).
В зв`язку із викладеним старший лейтенант ОСОБА_3 , займаючи посаду начальника зв`язку командира взводу управління командира дивізіону, є військовим начальником, тобто військовою службовою особою.
Відповідно до ст. 120 Статуту внітрішньої служби Збройних Сил України, командир взводу (групи, башти) зобов`язаний, в тому числі підтримувати особовий склад взводу (групи, башти), озброєння і техніку в постійній бойовій готовності; проводити з особовим складом взводу (групи, башти) заняття з бойової підготовки і керувати навчанням рядового складу, що проводять командири відділень (старшини команд), вести облік бойової підготовки взводу (групи, башти); знати тактику дій взводу в різних видах бою, управляти взводом (групою, баштою) під час виконання бойових завдань; досконало знати й володіти всіма видами озброєння і техніки взводу (групи, башти), правильно зберігати, експлуатувати, обслуговувати та особисто перевіряти їх бойову готовність; стежити за наявністю і правильною експлуатацією, обслуговуванням і збереженням озброєння, техніки, спорядження, речового та іншого майна у взводі (групі, башті) і не менше ніж раз на два тижні особисто проводити їх огляд і перевірку наявності.
Відповідно до п. 4 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у ЗС України затвердженої наказом Міністра оборони України від 29 червня 2005 р., забезпечення обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів є обов`язком командирів (керівників, начальників) структурних підрозділів, органів військового управління, військових частин. Командири батальйонів, рот, взводів (командири підрозділів) повинні особисто перевіряти наявність і комплектність всієї стрілецької зброї та боєприпасів особового складу. Командири військових частин та відповідальні службові особи, які не вжили заходів щодо забезпечення зберігання стрілецької зброї та боєприпасів, а також особи, що здійснили крадіжки або допустили втрати стрілецької зброї та боєприпасів відповідають згідно із законодавством України.
В свою чергу старший лейтенант ОСОБА_3 , як відповідальна військова службова особа, в мирний та воєнний стан відповідає за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна ввіреного йому взводу управління командира дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Однак, 19 квітня 2016 року діючи всупереч вище наведеним вимогам Закону, старший лейтенант ОСОБА_3 завідомо знаючи, що він вибуває у відрядження для несення бойового чергування в розпорядження АТУ «Південь» (ОМОУ «Полісся»), недбало ставлячись до служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, будучи відповідальною особою за збереження і стан озброєння ввіреного йому взводу управління командира дивізіону військової частини НОМЕР_1 належними чином не передав належним чином новопризначеній відповідальній особі зброю, закріплену за даним підрозділом, що в свою чергу призвело до втрати пістолета системи Макарова з заводським номером НОМЕР_5 , чим заподіяв істотну шкоду, що виразилась у поширенні небезпечних предметів, які становлять підвищену категорію небезпеки для людства до яких відноситься зброя, а також підриві боєздатності підрозділу та авторитету Збройних Сил України.

Таким чином, 19 квітня 2016 року, старший лейтенант ОСОБА_3 , будучи військовою службовою особою - начальником зв`язку командиром взводу управління командира дивізіону, проходячи військову службу за мобілізацією та в подальшому за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , порушуючи вимоги ст. ст. 9, 11, 16, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, недбало ставлячись до служби, завідомо знаючи, що буде убувати у відрядження, не передав належним чином новопризначеній відповідальній особі, ввірену для службового користування зброю взводу управління командира дивізіону, у тому числі пістолет системи Макарова заводський номер НОМЕР_5 , акт прийому передачі зброї не склав, чим не забезпечив подальший облік, збереження зброї та боєприпасів при вибутті на бойове чергування в розпорядження АТУ «Південь» (ОМОУ «Полісся»), який унеможливлював би викрадення чи втрату зброї з кімнати зберігання зброї, внаслідок чого допущено втрату вказаного пістолету системи Макарова з заводським номером НОМЕР_5 в умовах особливого періоду, чим заподіяв істотну шкоду, що виразилась у поширенні небезпечних предметів, які становлять підвищену категорію небезпеки для людства, до яких відноситься зброя, а також підриві боєздатності підрозділу та авторитету Збройних Сил України.

Обвинувачений ОСОБА_3 своїми діями вчинив злочин, передбачений ст. 425 ч. 3 КК України недбале ставлення військової службової особи до служби, якщо це заподіяло істотну шкоду, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

29.03.2017 року між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до положень якої обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся, визнав вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 425 ч. 3 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Згідно підписаної угоди сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 425 КК України у виді 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75, 76 КК України звільнити від покарання з іспитовим строком 1 рік.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 підтримали умови угоди та підтвердили добровільність її прийняття.

Розглядаючи питання щодо затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 425 КК України, який відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості сторонами укладена добровільно та відповідає вимогам КПК та КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Узгоджена сторонами угоди міра покарання у виді 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75, 76 КК України звільнити від покарання з іспитовим строком 1 рік, відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених Загальною частиною КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді 5 років позбавлення волі, згідно ст. 75, 76 КК України звільнити від покарання з іспитовим строком 1 рік.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 від 29.03.2017 року у вчиненні злочину, передбаченого ст. 425 ч. 3 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 425 ч. 3 КК України та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Контроль за поведінкою засудженого здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Копію вироку вручити негайно засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1