АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/7116/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/388/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст194 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю :

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7 , представника потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9
захисника ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_11 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 12.10.2016 року, стосовно ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 12.10.2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000162 від 16 січня 2016 року, щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.194 КК України - повернуто прокурору Тернопільської місцевої прокуратури.

Прийняте рішення суд першої інстанції мотивував невідповідністю обвинувального акта вимогам КПК, що перешкоджає призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

В апеляційній скарзі прокурор в кримінальному провадженні ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Прокурор стверджує, що в обвинувальному акті вказано місце проживання потерпілого ОСОБА_12 і повернення судових повісток з відміткою за закінченням терміну зберігання жодним чином не може вказувати, що він там не проживає. На думку прокурора це свідчить про те, що потерпілий не бажає отримувати повістку, або він змінив місце проживання після направлення обвинувального акту до суду. Також, на думку прокурора, не є причиною повернення обвинувального акту прокурора посилання в реєстрі матеріалів досудового розслідування на мобільний телефон цього потерпілого, який виявився недійсним, оскільки КПК не зобов`язує це робити. Причини повернення обвинувального акту прокурор вважає надуманими і, на його думку, це не перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду і суперечить ч.5 ст.28 КПК України. На думку прокурора суд має дати відповідне доручення працівникам правоохоронного органу на вжиття заходів для встановлення перебування потерпілого ОСОБА_12 .

В запереченні на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_10 просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, оскільки вона є необґрунтованою, а ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою. На думку захисника в обвинувальному акті неправильно вказано місце проживання потерпілого ОСОБА_12 , який неодноразово викликався в судове засідання і в зв`язку з його неявкою кримінальне провадження не може бути призначено до судового розгляду, що позбавляє суд можливості розглядати провадження в розумні строки. Посилання прокурора на порушення ч.5 ст.28 КПК України захисник вважає неприпустимим, оскільки саме невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України порушує право обвинуваченого на судовий розгляд кримінального провадження в найкоротший строк.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора ОСОБА_6 , який просить задовольнити подану апеляційну скаргу, пояснення потерпілої ОСОБА_7 та думку її представника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу прокурора і з наведених в ній підстав просять задовольнити її, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та думку його захисника ОСОБА_10 , які ухвалу суду першої інстанції вважають законною і обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає, вивчивши матеріали судового провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до таких висновків.

У відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Тобто, законодавець не конкретизує підстав повернення цього документа прокурору, а обмежується лише загальною вказівкою та його невідповідність вимогам КПК.

Разом з цим, це мають бути порушення таких вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду.

Щодо форми та змісту обвинувального акту, то судова практика визнає невідповідність вимог КПК такі порушення закону, які виключають можливість здійснення свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі.

Згідно ухвали суду в обвинувальному акті неправильно вказана адреса місця проживання потерпілого ОСОБА_12 , в зв`язку з чим, не можливо його належно повідомити про дату, час та місце попереднього судового засідання, що не дає можливості призначити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_13 до судового розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.

Із вимог ч.2 ст.291 КПК України випливає, що обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п.1-9 вказаної статті.

Згідно з п.3 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Як вбачається із обвинувального акту, в ньому вказано місце проживання потерпілого ОСОБА_12 , що не відповідає дійсності, що доведено в суді першої інстанції і не спростовано прокурором в суді апеляційної інстанції.

Отже, обвинувальний акт не відповідає п.3 ч.2 ст. 291 КПК України, що прокурором в апеляційній скарзі не заперечується, а тому судом правильно було піднято питання про його повернення прокурору, для усунення цього недоліку.

Щодо можливості призначення цього кримінального провадження до судового розгляду без усунення вказаного порушення закону, то ч.2 ст.314 КПК України передбачає, що підготовче судове засідання відбувається за участю учасників судового провадження, в тому числі і потерпілого.

За змістом ст.325 КПК України потерпілий має бути належним чином, повідомлений про дату, час і місце судового засідання і тільки в тому разі вирішується питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про його відкладення.

Отже, доводи суду першої інстанції про неможливість призначення даного кримінального провадження до судового розгляду із-за того, що в обвинувальному акті вказано неправильну адресу місця проживання потерпілого ОСОБА_12 , є підставними і стверджування прокурора про надуманість цих обставин та можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду без цих даних не відповідають дійсності і не ґрунтуються на вимогах закону.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, яке перебувало на попередньому розгляді в суді першої інстанції з липня 2016 року, судом приймалися передбачені законом міри для належного повідомлення потерпілого ОСОБА_12 про дату, час та місце попереднього засідання, з метою проведення його у відповідності з законом, але із-за вказаного порушення в обвинувальному акті зробити це і вирішити питання про призначення судового розгляду, було неможливо.

Також, не ґрунтуються на вимогах закону стверджування прокурора в апеляційній скарзі скарзі про те, що в обвинувальному акті дані про місце проживання потерпілого ОСОБА_12 слідчий вказав на підставі його показань, і це є достатнім.

Адже, згідно з ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у зібранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок, доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Стверджування прокурора в апеляційній скарзі про те, що суд має встановлювати місце проживання потерпілого шляхом давання відповідного доручення правоохороннім органом не ґрунтується на законі і суперечить принципу змагальності сторін, встановленому ст.22 КПК України.

Щодо номера мобільного телефона потерпілого ОСОБА_12 , який вказано в реєстрі матеріалів досудового розслідування, що доданий до обвинувального акту, то, оскільки він також виявився недійсним, що не дає можливості шляхом його використання в такий спосіб зв`язатися з потерпілим, повідомивши його про дату, час та місце попереднього розгляду, то це підтверджує неможливість суду провести такий розгляд і призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Тому заперечення прокурора з цього приводу, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає некоректними.

Ухвала суду належним чином вмотивована, не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, а тому підстав скасовувати і направляти судове провадження на новий попередній судовий розгляд, як про це просить прокурор в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає

Виходячи із наведеного, керуючись ст.ст.7, 291, 314, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_11 залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 12 жовтня 2016 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, стосовно ОСОБА_9 за ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.194 КК України прокурору без зміни.

СУДДІ: три підписи

З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2