ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №766/77/17

29.05.2017 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні кримінальне провадження № 0004646 від 11.11.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, українця, громадянина України, освіта середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 14 років, раніше неодноразово судимого, востаннє 26.06.2015 року Суворовським районним судом м. Херсона за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покаранням у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

встановив:
ОСОБА_5 , 08.11.2016 року близько 18:00 години, перебуваючи з дозволу мешканця будинку ОСОБА_6 , на території подвір`я будинку АДРЕСА_3 , керуючись прямим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав металевий паркан, світло-блакитного кольору, довжиною близько 5 метрів, вагою 40 кг, який належить ОСОБА_4 , після чого покинув місце вчинення злочину з викраденим майном та в подальшому продав його ОСОБА_7 , за місцем її мешкання за адресою: АДРЕСА_4 , в результаті чого завдав потерпілій, згідно висновку експерта Херсонського НДЕКЦ MBС України №1207-МТ від 21.12.2016 року, матеріальну шкоду у розмірі 689,66 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину свою у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що 08.11.2016 року близько 18:00 години, перебуваючи з дозволу мешканця будинку ОСОБА_6 , на території подвір`я будинку АДРЕСА_3 , викрав металевий паркан та в подальшому продав його ОСОБА_7 , за місцем її мешкання за адресою: АДРЕСА_4 . Уклав з потерпілою угоду про примирення, котру просив затвердити.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений повністю відшкодував завдану шкоду. Також просила затвердити угоду про примирення.

Таким чином, дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати по ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

29.12.2016 року у даному кримінальному проваджені між потерпілою та обвинуваченим ОСОБА_5 із власної ініціативи та домовленості, відповідно до положень ст. ст. 468, 469, 471 та 473 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно вказаної угоди, сторони угоди узгодили покарання за вчинений злочин у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки. Відповідно до ст. 76 (п. 2-4) КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. Відповідно до ст. 76 КК України контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення,

Таким чином, зміст укладеної угоди про примирення відповідає вимогам ст.471 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений пояснив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, просив суд затвердити угоду про примирення та призначити йому узгоджене покарання.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим, суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно п.1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

В підготовчому судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Суд шляхом опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення.

Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкції статті, відповідає положенням Загальної частини Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення.

На підставі викладеного, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення, укладену між сторонами, та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 29.12.2016 року у кримінальному провадженні між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати винуватим ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні по ч. 2 ст. 185 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 1207-МТ від 21.12.2016 року 175,92 грн.

Речові докази вважати повернутими власнику.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Херсонської області в 30-денний строк з дня його проголошення через Херсонський міський суд Херсонської області.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1