Справа №490/1427/15-к 22.02.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 лютого 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря: ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000184 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.11.2016 року, відносно

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Караганда Республіки Казахстан, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , не маючого судимості в силу ст.89 КК України,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.309 ч.1 КК України

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7 ,

обвинувачений: ОСОБА_6 ,

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить змінити оскаржуваний з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке полягає в незастосуванні закону, який підлягав застосуванню.

Просить вважати ОСОБА_6 засудженим за ст. 309 ч. 1 КК України до 3 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі пп. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації о уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п.2 ч. 2 ст. 76 КК України додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В іншій частині вирок залишити без змін.

Провадження №11-кп/784/204/17 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ст.309 ч.1 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні злочину ч.1 ст.309 КК України і призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.
На підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. У відповідності до ст.76 КК України покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Вирішено питання щодо речових доказів.
Узагальнені доводи апеляційної скарги прокурора.
Не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , правильність кваліфікації його дій, вид та строк призначеного покарання, а також висновок суду щодо звільнення від його відбування з випробуванням, вважає, що вказаний вирок суду підлягає зміні у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 1 ч.1 ст. 413 КПК України.

Вказує про неправильне застосування судом вимог ст.76 КК України.

Зазначає, що відповідно до положень ч.1 ст.76 КК України в редакції Закону України №1492-VIII від 07.09.2016р) у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого обов`язки, перелічені в даній статті, зміни до якої набули чинності 08.10.2016р. Відповідно до ч.2 ст.76 КК України (в редакції Закону України №1492-VIII від 07.09.2016р) на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти певні обов`язки, перелічені в даній статті, зміни до якої набули чинності 08.10.2016р.

Зазначає, що судом неправильно застосовано норму закону України про кримінальну відповідальність, що стосується обов`язків, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, та органів нагляду за вказаною особою, у зв`язку з чим, апелянт вважає, що вирок стосовно ОСОБА_6 підлягає зміні.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_6 10.01.2015 року близько 14.45 год. біля парку «Каштановий сквер» по перехресті вулиць В.Морська і Радянська при складанні протоколу адміністративного затримання щодо ОСОБА_6 було проведено особистий огляд ОСОБА_6 , в ході якого з лівої зовнішньої кишені дублянки затриманого було виявлено та вилучено медичний шприц ємністю 2мл з речовиною коричневого кольору об`ємом 0,3мл, яка згідно висновку експерта №56 від 14.01.2015р. містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,013г., який ОСОБА_6 придбав у невстановленої особи для власного вживання, без мети збуту.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги прокурора ОСОБА_5 , вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд прийшов до таких висновків.
Встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 , правильність кваліфікації його дій, вид та строк призначеного покарання, а також висновок суду про можливість звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням апелянтом не оскаржуються.
В зв`язку з цим, на підставі ч.1 ст.404 КПК України в цій частині вирок суду апеляційним судом не переглядається.
Разом з тим, вказаний вирок суду підлягає зміні у зв`язку неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Так, Законом України від 07.09.2016 № 1492 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», що набрав чинності 08.10.2016р., ст.76 КК України викладена в новій редакції, згідно якої пунктами 1 і 2 ч.1 ст.76 КК України передбачено, що суд, у разі звільнення від відбування покаранням, покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також згідно ч.2 ст.76 КК України (в редакції Закону України № 1492- VIII від 07.09.2016) на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти певні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вказані зміни набули чинності 08.10.2016.

Проте, суд 1 інстанції зазначених вимог кримінального закону не дотримався.

Так, ухвалюючи вирок стосовно ОСОБА_6 та звільняючи його від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку суд 1 інстанції застосував ст. 76 КК України в попередній редакції кримінального закону. Таким чином, не застосував закон, якій підлягав застосуванню.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що на обвинуваченого ОСОБА_6 п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України слід покласти обов`язки в редакції Закону від 07.09.2016 року.

За наведених обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок зміні на підставі п.1 ч.1 ст.413 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 413,424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 - задовольнити.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2016 року, відносно ОСОБА_6 - змінити в частині визначення обов`язків, покладених на нього відповідно до ст.76 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ст.309 ч.1 КК України до обмеження волі на строк 3 роки зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України (в редакції Закону від 07.09.2016) покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді