Справа № 152/1097/16-к
Провадження1-кс/152/11/17
У Х В А Л А

27 січня 2017 року Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області
ОСОБА_1 ,
при секретарі судового
засідання ОСОБА_2
з участю:
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
представника потерпілої ОСОБА_5
слідчого СВ
Шаргородського
ВП Жмеринського ВП
ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_6 ,
розглянувши в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду скаргу в порядку ст.303 КПК України адвоката ОСОБА_5 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 ,
встановив:
24.01.2017 року на адресу слідчого судді Шаргородського районного суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах потерпілої у кримінальному провадженні № 0000219 ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП Головного управління національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження від 17 січня 2017 року.
24.01.2017 року відповідно до здійсненого авторозподілу судових проваджень згідно із ст.35 КПК України, вказана скарга передана слідчому судді ОСОБА_1 .
У скарзі адвокат ОСОБА_5 просить скасувати постанову слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 від 17.01.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000219.
Скаргу мотивує тим, що у провадженні слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 перебувало кримінальне провадження №0000219 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, щодо заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 громадянином ОСОБА_7 . Так, згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 на грунті особистих неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень вдарив у груди ОСОБА_4 , внаслідок чого вона впала та вдарившись головою об каміння, отримала тілесні ушкодження, які призвели до короткочасного розладу здоров`я.
17.01.2017 року слідчим ОСОБА_6 винесена постанова про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Вважає постанову незаконною та необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.
У ході проведення досудового розслідування був проведений слідчий експеримент з участю потерпілої, з якого слідує, що покази потерпілої та обставини нанесення їй тілесних ушкоджень повністю узгоджуються із висновками судово-медичної експертизи. Проведено одночасні допити між потерпілою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , під час яких потерпіла свої покази підтвердила, а ОСОБА_7 надав непослідовні показання, які суперечать висновкам експертизи та показам потерпілої і свідків.
Слідчий, встановивши, що ОСОБА_7 умисно штовхнув потерпілу ОСОБА_4 , внаслідок чого вона впала та вдарилася потиличною частиною голови об каміння та пні, що були позаду неї, прийшов до висновку, що дії ОСОБА_7 були необережні, у яких не вбачається ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України. Такий висновок слідчого суперечить матеріалам провадження та вимогам закону.
Так, згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 у момент нанесення удару (поштовху) стояв обличчям до потерпілої, тому бачив куди наносить удар та усвідомлював, що вчиняє суспільно небезпечні дії, а також повинен був передбачити наслідки.
Вважає, що ОСОБА_7 повинен нести відповідальність за ст. 125 КК України.
Винесена слідчим постанова суперечить принципам КПК України щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження обставин кримінального провадження.
З наведених підстав просить скасувати постанову слідчого ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження.
25.01.2017 року ухвалою слідчого судді призначено судовий розгляд скарги адвоката ОСОБА_5 , що діє в інтересах потерпілої ОСОБА_4 на 26.01.2017 року.
Під час судового розгляду скарги потерпіла ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 , що діє на підставі договору про надання юридичної допомоги в кримінальному процесі від 05.09.2016 року (а.с. 6), підтримали доводи скарги, надавши пояснення по суті заявлених вимог. Просять скаргу задовольнити, скасувати постанову слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 від 17.01.2017 року про закриття кримінального провадження № 0000219.
Слідчий Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що досудове розслідування проведено та кримінальне провадження закрито відповідно до норм КПК України. Ним виконано всі слідчі дії, про які було зазначено у вказівках, наданих процесуальними прокурорами у кримінальному провадженні №0000219, а також виправлено недоліки та порушення, внаслідок яких скасовані постанови про закриття кримінального провадження слідчим суддею Шаргородського районного суду: оглянуто місце події, допитано в якості свідка особу, що надавала медичну допомогу потерпілій, проведено слідчий експеримент, одночасний допит декількох осіб. Всім доказам надано правову оцінку та не встановлено складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, чи будь-якого іншого. Вичерпані всі слідчі дії, передбачені КПК. Вважає, що скарга адвоката ОСОБА_5 , в інтересах потерпілої ОСОБА_4 безпідставна і задоволенню не підлягає.
Прокурор ОСОБА_3 вважає, що скарга задоволенню не підлягає, оскільки постанова про закриття кримінального провадження винесена слідчим відповідно до норм КПК України і підстави для її скасування відсутні.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення потерпілої ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 , висновок прокурора ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження за скаргою ОСОБА_5 та матеріали кримінального провадження №0000219, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.
Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За приписами ст.5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Частиною 1 ст.303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та якими особами.
Пунктом 3 частини 1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Слідчий суддя встановив, що 17.01.2017 року слідчий СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000219 від 17.01.2017 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підстава відсутність складу злочину (а.п.3-5).
Із матеріалів кримінального провадження вбачається та не заперечується слідчим Шаргородського ВП ОСОБА_6 , що копію постанови про закриття кримінального провадження №0000219 від 17.01.2017 року надіслано заявнику ОСОБА_4 17.01.2017 року, що підтверджується супровідним листом (а.п.103).
Скарга на постанову слідчого про закриття провадження подана адвокатом ОСОБА_5 до суду 24.01.2017 року, тобто в межах десяти днів з моменту прийняття рішення чи дня отримання копії постанови (а.п.1).
Процесуальне рішення про закриття кримінального провадження слідчим СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 обґрунтоване тим, що тілесні ушкодження ОСОБА_4 були спричинені ОСОБА_7 внаслідок злочинної самовпевненості чи злочинної недбалості, тому, на думку слідчого, в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.
Разом з тим, з наявних матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування за заявою ОСОБА_4 всупереч вимогам ч.2 ст.9 КПК України не було проведено всебічно, повно і неупереджено, а прийняте слідчим процесуальне рішення про закриття кримінального провадження є передчасним.
Основною й обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони складу злочину є вина. Чинне кримінальне законодавство виділяє дві форми вини - умисел і необережність.
Так, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.125 КК України, характеризується тільки умисною формою вини (прямим або непрямим умислом). Водночас, відповідальність за ст.125 КК України настає і у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження.
Відповідно до ч. 2 ст. 24 КК України прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання. Згідно ж ч. 3 ст. 24 КК України непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.
Якщо особа діяла з непрямим умислом, то її дії слід кваліфікувати в залежності від наслідків, що настали в результаті дій цієї особи.
Необережність поряд з умислом - це основна форма вини у кримінальному праві. У ст. 25 КК визначено два види необережності: злочинна самовпевненість та злочинна недбалість.
За ч. 3 ст. 25 КК України необережність є злочинною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню - подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Частина 2 статті 9 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Як вбачається з показань потерпілої ОСОБА_4 , внаслідок поштовху ОСОБА_7 вона впала та вдарилася потиличною частиною голови об каміння та пні, що були позаду неї. ОСОБА_7 заперечує цю обставину. Разом з тим досудовим розслідуванням не усунуті розбіжності в показаннях зазначених осіб у передбаченому процесуальному порядку, не з`ясовано чи передбачав ОСОБА_7 можливий результат своїх протиправних дій та чи свідомо допускав наслідки при байдужому ставленні до спричинення тілесних ушкоджень, що може свідчити про наявність у діях особи непрямого умислу на заподіяння неконкретизованих тілесних ушкоджень (в даному випадку легких), а тому детальне уточнення вказаних обставин підлягає обов`язковому з`ясуванню та юридичній оцінці слідчим.
Виходячи з аналізу вимог ст.284 КПК України, закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000219 від 21.06.2016 року, вважає, що вказана вище вимога закону слідчим СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 не дотримана і постанова про закриття кримінального провадження винесена без дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Так, з витягу з кримінального провадження №0000219 вбачається, що 21.06.2016 року до Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області надійшла заява ОСОБА_4 про те, що 20.06.2016 року їй нанесли тілесні ушкодження; правова кваліфікація злочину ч.1 ст.125 КК України; особи, повідомлені про підозру у вказаному кримінальному провадженні відсутні (а.п.2).
Відповідно до рапорту чергового Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області від 20.06.2016 року (а.п.2), о 19 годині 35 хвилин 20.06.2016 року надійшло повідомлення по телефону від ОСОБА_9 , жителя с. Хоменки про те, що його дружині ОСОБА_10 спричинив тілесні ушкодження сусід (а.п.2).
20.06.2016 року начальником СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області надано доручення слідчому СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 про проведення досудового розслідування за вказаним телефонним повідомленням (а.п.4).
30.08.2016 року слідчим СВ Шаргородського ВП ОСОБА_11 винесено постанову про закриття кримінального провадження (а.п.31), яка скасована 12.09.2016 року ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду (аркуші провадження №0000219 ( 34-35).
З матеріалів дослідженого судом кримінального провадження №0000219 вбачається, що після скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій слідчому у даному кримінальному провадженні, на виконання яких слідчим ОСОБА_6 проведено огляд місця події, допитано в якості свідка особу, яка надавала медичну допомогу потерпілій, проведено слідчий експеримент, здійснено одночасні допити декількох осіб, але не надано оцінку фактичним обставинам справи. Всупереч вимогам п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого не містить, зокрема, мотивів прийняття постанови, їх обґрунтування.
До вказаного висновку слідчий суддя прийшов, виходячи з аналізу вимог кримінального процесуального законодавства України та практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з положеннями ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, відповідно до правового висновку Європейського суду, висловленого у пункті 45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 р., остаточне рішення від 17.06.2011 року, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.
Таким чином, аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконують слідчого суддю, що досудовим розслідуванням не надана оцінка фактичним обставинам справи, висновок слідчого про відсутність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення не ґрунтується на обставинах справи, є передчасним, а тому постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.
При проведенні досудового розслідування органу розслідування необхідно детально перевірити обставини вчинення злочину, усунути порушення кримінального закону, допущені при проведенні досудового слідства, і, в залежності від отриманих даних, дати належну правову оцінку діям ОСОБА_7 .
Керуючись ст.ст.303, 304, 305, 306, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах потерпілої ОСОБА_4 - задовольнити.
Постанову слідчого СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП Головного управління національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 від 17 січня 2017 року про закриття кримінального провадження № 0000219 від 21.06.2016 року за частиною першою статті 125 КК України - скасувати та повернути матеріали до СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області для проведення досудового розслідування.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Шаргородського
районного суду: ОСОБА_1