Справа № 676/4703/16-к
Провадження № 1-кп/676/78/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 січня 2017 року м. Кам`янець-Подільський
Кам`янець Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого- судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_4 ,
представника потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_5 ,
обвинуваченого-цивільного відповідача ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Кам`янець-Подільському кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кулаківці Заліщинського району Тернопільської області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, пенсіонера, одруженого, в силу ст.89 КК України несудимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 15 квітня 2016 року близько 14 год. 00 хв. на території господарства АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків через звинувачення ОСОБА_4 . ОСОБА_6 у крадіжці належного їй майна, умисно наніс один удар залізною частиною господарських вил по верхній частині голови потерпілої ОСОБА_4 , внаслідок чого заподіяв останній тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку першого ступеню, перелому лівої тім`яної кістки, синяка в середньому відділі тім`яної ділянки та рани на фоні даного синяка в тім`яній ділянці зліва.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винність в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав частково та дав суду показання, що дійсно 15 квітня 2016 року близько 14 год. 00 хв. на територію його господарства АДРЕСА_1 , прийшла потерпіла та почала звинувачувати його в крадіжці належного їй майна. При цьому, ОСОБА_4 була агресивно налаштована та почала до нього наближатися. А тому він, з метою самозахисту взяв господарські вила та почав махати ними перед потерпілою щоб вона не наблизилась до нього. Однак, не розрахував довжину ручки вил та наніс їхньою металевою частиною удар по верхній частині голови ОСОБА_4 , в результаті чого заподіяв їй тілесні ушкодження. При цьому ОСОБА_6 ствердив, що умислу на заподіяння ОСОБА_4 будь-яких тілесних ушкоджень у нього не було. Цивільний позов потерпілої визнав у повному обсязі та не заперечив проти його задоволення.
Крім часткового визнання своєї винності обвинуваченим, його винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується дослідженими судом наданими стороною обвинувачення доказами.
Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15 квітня 2016 року (а.м.к.п.57), згідно з яким ОСОБА_4 повідомила про заподіяння їй ОСОБА_6 15 квітня 2016 року близько 14 год. на території господарства АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних стосунків тілесних ушкоджень.
Заподіяння обвинуваченим потерпілій тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку першого ступеню, перелому лівої тім`яної кістки, синяка в середньому відділі тім`яної ділянки та рани на фоні даного синяка в тім`яній ділянці зліва об`єктивно підтверджується висновками експерта №239 від 25.04.2016 та №302 від 16 травня 2016 року (а.м.к.п.59-60, 62-63), які підтвердив у судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_8 , з яких також вбачається, що зазначені тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок удару тупим твердим предметом з продовгуватою травмуючою поверхнею, можливо металевою частиною вил, за умов і в термін указаних в обставинах справи та потерпілою під час проведення слідчого експерименту, в день звернення в Кам`янець-Подільську міську лікарню №1, тобто 15 квітня 2016 року.
Даними протоколів проведення слідчого експерименту від 30 квітня 2016 року та 29 липня 2016 року (а.м.к.п.74-78), відповідно до яких потерпіла ОСОБА_4 у приміщенні кабінету слідчого, а згодом і на місці вчинення злочину продемонструвала при яких обставинах обвинувачений заподіяв їй тілесні ушкодження.
Даними протоколу огляду місця події від 7 травня 2016 року та долученими до нього ілюстрованими таблицями, згідно з якими оглянуто місце вчинення злочину, яким є території господарства АДРЕСА_1 . Під час огляду місця події потерпіла ОСОБА_4 вказала точне місця заподіяння їй ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.
Даними протоколів вилучення майна та огляду предметів від 30 квітня 2016 року (а.м.к.п.62), відповідно до яких потерпіла ОСОБА_4 добровільно видала слідчому господарські вила, якими обвинувачений заподіяв їй тілесні ушкодження, та які були слідчим детально оглянуті. При цьому, в ході огляду вил встановлено, що вони складаються з металевої частини у вигляді чотирьох зубців та дерев`яного держака.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , що виразилось в умисному заподіянні тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння (умисне тяжке тілесне ушкодження), мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбачений ч.1 ст.121 КК України. Обвинувачений ОСОБА_6 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за його вчинення.
Твердження сторони захисти, що обвинувачений не мав умислу на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, а заподіяв їх через необережність, оцінюється судом критично та розцінюються такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинення більш тяжкого злочину, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог частини першої статті 24 КК України умисел поділяється на прямий і непрямий.
При цьому, відповідно до частини другої зазначеної статті прямим умислом уважається умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, а згідно з частиною третьої тієї ж статті - непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.
У той же час відповідно до вимог частини першої статті 25 КК України необережність поділяється на злочинну самовпевненість та злочинну недбалість.
При цьому, відповідно до вимог частини другої цієї ж статті необережність є злочинною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення, а згідно частини третьої тієї ж статті необережність є злочинною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.
Разом із тим, із показань у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4 , які узгоджуються з іншими доказами по справі, а тому не вірити їм у суду підстав не має, вбачається, що заподіянню тілесних ушкоджень передував конфлікт, який виник між потерпілою та обвинуваченим. При цьому потерпіла як на досудовому розслідуванні так і в судовому засіданні стверджувала, що під час конфлікту ОСОБА_6 вів себе агресивно, та, схопивши вила, почав розмахувати ними в її сторону, намагаючись нанести ними їй удар. А коли вона, налякавшись дій ОСОБА_6 , розвернулася до нього спиною та намагалася втекти, то обвинувачений саме в цей момент наніс металевою частиною вил удар їй по голові.
Таким чином, зазначені встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 , діючи під час конфлікту з потерпілою агресивно, тримаючи в руках господарські вила, які за своєю структурою, розміром, вагою та цільовим призначенням можуть спричинити шкоду здоров`ю людини, та свідомо розмахуючи зазначеними вилами в сторону потерпілої, усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання, тобто при заподіянні потерпілій тілесних ушкоджень діяв з непрямим умислом. При цьому, зазначені обставини спростовують ті обставини, що ОСОБА_6 передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховував на їх відвернення, або ж не передбачав можливості їх настання, хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто заподіяв тілесні ушкодження потерпілій через необережність, про що стверджує сторона захисту.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є згідно ст.12 КК України тяжким злочином, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як особа, ОСОБА_6 є пенсіонером та людиною похилого віку (68 років), в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, компрометуючими даними відносно нього Гуменецька сільська рада Кам`янець-Подільського району Хмельницької області не володіє, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Тому, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, суд уважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.1 ст.121 КК України.
Разом з тим, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, обставини, за яких він був вчинений, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, є пенсіонером та людиною похилого віку (68 років), думку потерпілої щодо призначення ОСОБА_6 покарання не пов`язаного з реальним позбавленням волі, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без відбування покарання реально в умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, передбачених п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на придбання ліків та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, оскільки ґрунтується на законі, підтверджується матеріалами справи, виходячи з наступних підстав.
Так, згідно з ч.1 ст.1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Як вбачається з долученого до позовної заяви витягу з медичної карти стаціонарного хворого №1/2209 ОСОБА_9 (а.м.к.п.42) остання знаходилась на стаціонарному лікування в нейрохірургічному відділенні Кам`янець-Подільської міської лікарні №1 з 15 по 19 квітня 2016 року з діагнозом: ЗЧМТ. Забій головного мозку 1ст.Перелом тім`яної кістки. Проводилась консервативна терапія. А долученими до позовної заяви фіскальними чеками та квитанцією до прибуткового касового ордера №150 від 21 квітня 2016 року підтверджено ту обставину, що ОСОБА_9 придбала ліків та медикаментів на суму 2064 грн. 90 коп., а також оплатила медичні послуги МРТ голови в сумі 950 грн., що разом становить 3014 грн. 90 коп. А тому зазначені витрати у відповідності до вимог ч.1 ст.1195 ЦК України необхідно стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 у межах розміру позовних вимог 3000 грн., задовольнивши позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.
Твердження ОСОБА_6 про те, що ним добровільно відшкодовано ОСОБА_4 2500 грн. на відшкодування витрат на придбання ліків, оцінюється судом критично, оскільки даний факт категорично заперечила ОСОБА_4 , при цьому будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження зазначеної обставини стороною захисту суду не надано. А єдиний наданий стороною захисту доказ на підтвердження даної обставини показання свідка ОСОБА_10 , яка в судовому засіданні ствердила, що особисто в присутності ОСОБА_6 на території Кам`янець-Подільської міської лікарні №1 передала ОСОБА_4 2500грн. на відшкодування витрат придбаних медикаментів, оцінюється судом критично, оскільки вказаний свідок є донькою обвинуваченого, а отже є зацікавленою в результатах розгляду справи.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, то вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а відповідно та пунктів 1,2 частини 2 цієї ж статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.
Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Керуючись ст.ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком два роки та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися в кримінально виконавчу інспекцію для реєстрації.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на придбання ліків та моральної шкоди задовольнити частково.
Речовий доказ господарські вила, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Кам`янець-Подільського РВП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області (а.м.к.п.73), знищити.
Процесуальні витрати відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янецьПодільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду ОСОБА_1