Справа № 308/9745/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.01.2017 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
До Ужгородського міськрайонного суду з Ужгородської місцевої прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України.

З обвинувального акту встановлено, що 31.08.2016 р., приблизно о 10.00 год., ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , на запрошення для надання послуги з ремонту електричної розетки власника та фактичного мешканця ОСОБА_5 , перебуваючи в кухонній кімнаті, побачивши на кухонній шафі дві золоті каблучки та скориставшись тим, що власниця квартири вийшла до іншої кімнати, розуміючи, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх кримінально карані наслідки, шляхом вільного доступу вчинив їх крадіжку, після чого вийшов з квартири, а викрадені речі в подальшому збув невстановленій слідством особі в м. Чоп. Згідно висновку експерта-оцінювача № 469-09-16 від 09.09.2016 р. вартість двох золотих каблучок, які викрадені ОСОБА_4 становить 2771.49 грн. Своїми діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 2771.49 грн.
Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 185 ч. 1 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про примирення від 14 вересня 2016 року у кримінальному провадженні № 0001237, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Відповідно до умов вищезгаданої угоди потерпіла та обвинувачений у відповідності до ст.ст. 468, 469, 471, 473 КПК України уклали дану угоду, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ст. 185 ч. 1 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, а також узгодили призначення покарання обвинуваченому за ст. 185 ч. 1 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 рік на вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Також у даній угоді зазначені роз`яснені потерпілій і обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про примирення та її відповідність вимогам чинного КПК України, суд дійшов до висновку, що зазначена угода в повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені ст. 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 підтвердили суду, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Укладена угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 185 ч. 1 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений може виконати взяті на себе угодою зобов`язання, фактичні підстави для примирення сторін наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного і обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання не встановлені.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що укладена між потерпілою і обвинуваченим угода про примирення підлягає затвердженню.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальних витрат та речових доказів немає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
Угоду про примирення від 14 вересня 2016 року, що укладена у кримінальному провадженні № 0001237 між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України та призначити йому покарання за ст. 185 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 в даному провадженні не застосовувався.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча ОСОБА_1