Провадження № 1-кс/201/9609/2016
УХВАЛА
Іменем України
22 грудня 2016 року м. Дніпро
Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності прокурора ОСОБА_4 , зобов`язання прокуратури Дніпропетровській області внести до ЄРДР відомості за заявою від 06.06.2016 про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст. 367 КК України прокурором Дніпропетровської міської прокуратури № 1 ОСОБА_5 , -
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою про визнання незаконної бездіяльності прокуратури Дніпропетровської області щодо не внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_3 від 06.06.2016 про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст. 367 КК України прокурором Дніпропетровської міської прокуратури № 1 ОСОБА_5 .
В обґрунтування скарги вказав, що06.06.2016 він звернувся до прокуратури Дніпропетровської області в порядку ст. 214 КПК України із заявою про вчинення кримінальних правопорушень за ознаками ст. 367 КК України прокурором Дніпропетровської міської прокуратури № 1 ОСОБА_5 , яким в результаті службової недбалості знищені докази по кримінальному провадженню № 0000034. Однак всупереч вимогам ст. 214 КПК України, заявник не повідомлений про те, що заява про кримінального правопорушення внесена до ЄРДР та про початок досудового слідства.
Заявник в судовому засіданні скаргу підтримав, просив суд її задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши в судовому засіданні заявника, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_3 06.06.2016 звернувся до прокуратури Дніпропетровської області в порядку ст. 214 КПК України із заявою, в якій зазначив, що він є представником ОСОБА_6 у цивільній справі за позовом до ОСОБА_7 , предметом спору у якій є ? частина будівлі магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Крім того, органами досудового слідства Дніпропетровської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000123, внесеному до ЄРДР 05.02.2015 за ознаками ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом заволодіння майном ОСОБА_6 шляхом використання підробленої довіреності. Заява про вчинення цього злочину вперше подавалася 27.06.2012 до Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Однак, 07.07.2012 оперуповноваженим СДСБЕЗ Індустріального РВ ОСОБА_8 винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи у зв`язку із відсутністю складу злочину. Підставою прийняття такого рішення була відсутність експертного висновку щодо підпису на довіреності ОСОБА_6 ОСОБА_6 не оскаржував цю постанову. В середині червня 2015 року ОСОБА_3 стало відомо, що при розгляді заяви зареєстрованої в ЖРЗПЗ №5185 від 27.06.2012, на прийняття рішення оперуповноваженим СДСБЕЗ Індустріального РВ ОСОБА_8 , вплинув заступник начальника Індустріального РВ ОСОБА_9 , який отримав від ОСОБА_7 автомобіль марки «Мазда» сріблястого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який раніше належав самому ОСОБА_7 .
З метою перевірки інформації він 29.06.2015 об 11:25 приїхав до будівлі Індустріального РВ, де стояв автомобіль і вирішив його сфотографувати. Однак тільки-но дістав мобільний телефон, як до нього підбіг ОСОБА_9 та троє невідомих осіб у цивільному, які із застосуванням фізичної сили, затримати його, завели до Індустріального РВ, не повідомити про причини затримання. Перебуваючи у приміщенні Індустріального РВ він наполягав на документальному оформленні затримання. Його звільнити через втручання начальника райвідділу. На виході з будівлі ОСОБА_9 та невідомі особи його знову затримали, затисли дверима, хапали за руки та одяг, в результаті чого йому було завдано тілесні ушкодження у вигляді забою правого плеча, а ОСОБА_9 погрожував йому притягненням до кримінальної відповідальності.
30.06.2015 він звернувся до травмпункту м. Дніпропетровська, де отримав довідку про тілесні ушкодження від 30.06.2015. Потім звернувся із заявою від 30.06.2015 до прокурора Дніпропетровської області про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 3 ст. 371, та ч. 1 ст. 365 КК України за фактом завідомо незаконне затримання вчиненого ОСОБА_9 та невідомими особами.
03.07.2015 отримав листа про те, що заява направлена на розгляд до прокуратури Індустріального району. 17.07.2015 у прокуратурі Індустріального району з`ясував, що справа знаходилася у прокурора Індустріальної прокуратури ОСОБА_5 , який запевнив його, що проводиться перевірка, про результати якої його повідомлять.
26.07.2015 він отримав відповідь від прокурора Індустріальної прокуратури ОСОБА_10 про те, що доводи , які викладені в заяві від 30.06.2015 не знайшли свого об`єктивного підтвердження. Рішення було прийняте 16.07.2015, а на поштовому штампі дата вказана 24.07.2015, тобто коли він був 17.07.2015 у прокурора ОСОБА_5 , він надав неправдиву інформацію про те, що заява проходить перевірку і результати ще не відомі. Прокурор ОСОБА_5 допустив службову недбалість, тобто не виконав службові обов`язків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотну його правам, свободам та інтересам.
Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2015, за результатами розгляду його скарги, зобов`язано прокуратуру Індустріального району внести відомості до ЄРДР в порядку ст.214 КПК України за його заявою від 30.06.2015. В ході судовому засідання встановлено, що прокурор листом від 16.07.2015 повідомив, що в ході проведеної перевірки доводи викладені у заяві, не знайшли свого об`єктивного підтвердження. Таким чином, прокурор ОСОБА_11 ввів в оману мене і не провів процесуальних (слідчих (розшукових)) дій, які повинен був провести у визначений КПК України строк, що тягне за собою негативні наслідки, та ускладнення в подальшому розкриті злочину.
10.08.2015 він усно поскаржився прокурору Індустріального району ОСОБА_10 на діяння його підлеглого ОСОБА_5 . Прокурор доручив прокурору ОСОБА_12 внести заяву від 30.06.2015 до ЄРДР за №0000034 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст.365 КК України. Цього ж дня прокурор ОСОБА_13 повідомив, що матеріали досудового розслідування направлені до слідчого відділу прокуратури Дніпропетровської області. 18.09.2015 слідчим було призначено ОСОБА_14
16.11.2015 при ознайомленні з матеріалами кримінальним провадженням №0000034 від 10.08.15 виявив письмову відповідь з Індустріального РВ в якій зазначено, що працівниками Індустріального РВ будь-які негласні слідчі дії відносно нього не проводилися. Записи з камер спостереження, що знаходяться у районному відділі за 29.06.2015 надати не виявилось можливим у зв`язку з тим, що термін зберігання архівних записів становить лише один місяць.
Слідчий ОСОБА_14 неодноразово закривав кримінальне провадження, яке відновлювалося судом, а саме 30.09.2015 та 29.12.2015.
Через те, що ОСОБА_5 своєчасно не вилучив докази кримінального правопорушення у вигляді записів з відео спостереження, вони були знищені. Ним неодноразово подавалися скарги на бездіяльність працівників прокуратури, через що був відсторонений слідчий ОСОБА_14 та призначений слідчий ОСОБА_15 .
Враховуючи вищевикладене, просив в заяві звернути увагу на те, що він вчасно звернувся до правоохоронних органів з метою розслідування факту незаконних дій, та не з його вини знищено відеозапис з камер спостереження за 29.06.2015. Він вчасно звернувся до медичного закладу за встановленням факту тілесних ушкоджень. Не його вина в тому, що з моменту спричинення тілесних ушкоджень до проведення експертизи минуло чотири місяці і ушкодження загоїлися. Весь цей проміжок часу він знаходився на амбулаторному лікуванні в лікарні МВС, що підтверджується висновком №1037728 від 26.10.2015 та довідкою №147-500 від 26.10.2015.
Тому вважає, що прокурор ОСОБА_5 навмисно не провів процесуальних дій, та не з`ясував, чому заява своєчасно не була внесена до ЄРДР, не була вручена пам`ятка потерпілого, не було допитано в якості потерпілого, не було вилучено журнал відвідувачів Індустріального районного відділу за 29.06.2015, не було вилучено відеозапис з камер спостереження за 29.06.2015, не допитані свідки, особи, які вчинили злочин, не було надано постанову про залучення експерта для проведення судово-медичної експертизи, не надано запит до органів МРЕВ ДАІ Дніпропетровської області, було проігноровано інформацію про проводяться негласних слідчих дії, не вилучено з Індустріального районного суду аудіоматеріали допиту свідка ОСОБА_9 по цивільній справі від 31.07.2015 для доручення їх в якості речового доказу, чому прокурор ОСОБА_5 не повідомив про те, що справа не розслідується та закрита 16.072015 ще 17.07.2015, на якій підставі було зупинено розгляд заяви від 30.06.2015 , чому прокурор ОСОБА_5 не надавав матеріали на ознайомлення.
Тому, посилаючись на вимоги ст. 214 КПК України, ст.ст. 2, 3, 19 Закону України «Про прокуратуру», просив призначити службове розслідування за фактом службової недбалості та бездіяльності прокурора Дніпропетровської міської прокуратури №1 ОСОБА_5 та притягнути його відповідальності встановленої законом.
ОСОБА_3 на вказану заяву отримав лист Прокуратури Дніпропетровської області від 29.06.2016 № 15-647316 яким повідомлено, що його звернення розглянуто, але йому відмовлено у внесенні до ЄРДР відомостей, оскільки звернення не містить ознак кримінального правопорушення, а у ній фактично виражається незгода із діями сторін кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР.

Частиною 2 ст. 307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Як вбачається із відповіді Прокуратури Дніпропетровської області від 29.06.2016 № 15-647316 заява ОСОБА_3 , подана у порядку ст. 214 КПК України, розглянута як звернення, та не надано оцінку тим фактам, які в ній викладені.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Дніпропетровської області щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення задовольнити частково, шляхом зобов`язання розглянути заяву ОСОБА_3 від 06.06.2016 у порядку ст. 214 КПК України, оскільки до компетенції та повноважень суду не входить можливість втручання в діяльність інших державних органів, а розгляд питання про внесення відповідних відомостей до ЄРДР відноситься виключно до компетенції органу який провадить розслідування, а не суду.

Отже, в задоволенні вимог про зобов`язання прокурора Дніпропетровської області внести відомості до ЄРДР слід відмовити.

Стосовно вимог заявника про визнання бездіяльності процесуального прокурора ОСОБА_16 , то дані доводи взагалі нічим не обґрунтовані, не вказано у чому полягає бездіяльність даного прокурора та взагалі в заві не йдеться про даного прокурора, тому в цій частині скарги також слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 214, 303 307, 532 КПК України,
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльності прокурора ОСОБА_4 , зобов`язання прокуратури Дніпропетровській області внести до ЄРДР відомості за заявою від 06.06.2016 про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст. 367 КК України прокурором Дніпропетровської міської прокуратури № 1 ОСОБА_5 задовольнити частково.
Визнати неправомірною бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо не розгляду заяви ОСОБА_3 від 06.06.2016 про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст. 367 КК України прокурором Дніпропетровської міської прокуратури № 1 ОСОБА_5 у порядку ст. 214 КПК України.
Зобов`язати уповноважену особу прокуратури Дніпропетровської області розглянути заяву ОСОБА_3 від 06.06.2016 про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ст. 367 КК України прокурором Дніпропетровської міської прокуратури № 1 ОСОБА_5 у порядку ст. 214 КПК України.
У задоволенні іншої частини скарги відмовити.
Вступна та резолютивна частини ухвали прийняті у нарадчій кімнаті та оголошені у судовому засіданні 22 грудня 2016 року. Повний текст ухвали складений та оголошений 26 грудня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1