Справа №480/690/17 19.07.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження: № 11-кп/784/579/17 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26 травня 2017 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бистрівка, Кемінського району Республіки Киргизія, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 та проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого: 29 квітня 2009 року Миколаївським районним судом Одеської області за ч.2 ст.121 КК України на 7 років позбавлення волі, звільненого 25 вересня 2014 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 2 роки 11 місяців 13 днів

учасники судового провадження

прокурор: ОСОБА_7

В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Ухвалою суду ОСОБА_6 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 4 червня 2015 року по 15 березня 2016 року відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить зарахувати у строк відбування покарання строк знаходження його у СІЗО по іншому кримінальному провадженні з 17 грудня 2008 року по 29 вересня 2009 року.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На думку апелянта при перерахунку строку суд першої інстанції припустився помилки, зарахувавши у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення лише з 4 червня 2015 року по 15 березня 2016 року, не врахувавши строк знаходження його у СІЗО з 17 грудня 2008 року по 29 вересня 2009 року в межах кримінального провадження за ч.2 ст.121 КК України..

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про безпідставність доводів апелянта та необхідність залишення ухвали суду без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 5 ст.72 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015р. «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З урахуванням вищезазначеної правової норми суд має зарахувати строк попереднього ув`язнення з моменту затримання до набрання вироком законної сили.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 було фактично затримано 4 червня 2015 року і постановою судді йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальній справі за обвинуваченням за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 КК України.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2016 року ОСОБА_6 було засуджено за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.186, ч.2 ст.186, 71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 15 березня 2016 року. Строк відбування покарання обчислюється з 4 червня 2015 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

Згідно ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30 червня 1993 року № 3352-ХІІ попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Тобто, у розумінні положень цієї законодавчої норми попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Таким чином, в межах кримінального провадження до ОСОБА_6 було застосовано попереднє ув`язнення з 4 червня 2015 року по 15 березня 2016 року, що відповідає умовам цього зарахування, визначеними ч.5 ст.72 КК України.

Доводи апелянта про зарахування в строк відбування покарання його знаходження в СІЗО з 17 грудня 2008 року по 29 вересня 2009 року безпідставні і не підлягають зарахуванню за правилами, визначеними у ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону від 26 листопада 2015 року), оскільки це строк знаходження в СІЗО в межах іншого кримінального провадження.

Таким чином, рішення суду 1 інстанції є законним, обгрунтованим і належним чином вмотивованим, а тому підстави для задоволення апеляційних вимог засудженого ОСОБА_6 відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 532, 539 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26 травня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий:

Судді: