Справа № 359/5481/17
Провадження №1-в/359/252/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2017 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , представника колонії ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції з Бориспільською виправною колонією №119 клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 ,

засудженого за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2014 року за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі із застосуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України іспитового строку терміном в два роки шість місяців та встановленням обов`язків; згідно ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2015 року звільнення з іспитовим строком від відбування покарання скасовано, -

в с т а н о в и в :
13.07.2017 року засуджений звернувся до суду із клопотанням про застосування до нього в порядку ст. 539 КПК України умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав та просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. Зазначив, що направляв лист ще 16.06.2017 року, однак до суду він потрапив лише 13.07.2017 року. Щодо змісту клопотання підтримав його повному обсязі, вказавши, що не має можливості працевлаштуватися, оскільки має медичні протипоказання, внаслідок отриманих травм внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Звернув увагу на те, що відбуває покарання у виправній колонії, а не в трудовому таборі, тому вважає що став на шлях виправлення та заслуговує на таку пільгу як умовно-дострокове звільнення.
Представник БВК №119 при розгляді клопотання засудженого поклався на розсуд суду, однак зазначив, що останній, на його думку не став на шлях виправлення, оскільки не бажає працевлаштовуватися та не бере активної участі у інших заходах в колонії.
В судовому засіданні прокурор просив у задоволенні клопотання відмовити, зважаючи на те, що ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, що підтверджується відповідними доказами, наявними в його особовій справі.
Заслухавши пояснення засудженого, думки прокурора та представника колонії, дослідивши матеріали подання та ознайомившись із особовою справою засудженого, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання.
Згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.03.2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України останнього звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців із застосуванням обов`язків, визначених судом згідно ст. 76 КК України.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21.07.2015 року звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_5 скасовано, та останнього направлення для відбування покарання, призначеного за вказаним вироком суду.
Початок строку відбування покарання рахується відповідно до протоколу затримання особи з 21.07.2015 року, а кінець строку: 02.06.2018 року. Станом на 31.07.2017 року невідбута частина покарання ОСОБА_5 становить 10 місяців 1 день.
Згідно ухвали Бориспільського міськрайонного суд Київської області від 30.03.2016 року період перебування під вартою з 21.07.2015 року по 09.09.2015 року, ОСОБА_5 зараховано згідно ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку «день за два». Як строк попереднього ув`язнення.
З урахуванням зазначеного, станом на 31.07.2017 року засуджений ОСОБА_5 відбув 2/3 строку покарання.
За час знаходження в Київському слідчому ізоляторі зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав.
В Бориспільській виправній колонії № 119 відбуває покарання з 05.11.2015 року. З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений під час відбування покарання отримав одне стягнення у вигляді «суворої догани», яке погашено у встановленому порядку. За час відбування покарання зарекомендував себе посередньо, заохочень не має, до праці не залучався, і з цього приводу до адміністрації колонії не звертався.
Зважаючи на попередні характеристики від 16.09.2016 року, від 07.12.2016 року та від 06.06.2017 року, засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення та не заслуговував на переведення до дільниці соціальної реабілітації, на більш м`яке покарання та умовно-дострокове звільнення відповідно, що підтверджується наявними в особовій справі доказами та поясненнями представників колонії.
Такий висновок підтриманий представником колонії і в судовому засіданні.
Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Для застосування звільнення, згідно п.2 ч. 3 ст. 81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років.
Як встановлено судом, ОСОБА_5 засуджений за тяжкий злочин, відбув 2/3 призначеного строку покарання, однак своєю поведінкою засуджений не довів, що став на шлях виправлення.
З цього приводу, суд приймає відповідні пояснення представника колонії, характеристики на засудженого, які надавались останньому при розгляді питань про застосування до нього різних видів пільг згідно КК України та КВК України засудженого більш м`якого покарання та умовно-дострокового звільнення на спільному засіданні спостережної комісії Бориспільської районної державної адміністрації та Бориспільської виправної колонії №119.
Крім того, перевіряючи доводи засудженого щодо неможливості залучення останнього до праці, суд звертає увагу, що в матеріалах особової справи відсутні будь-які докази на підтвердження наявності у ОСОБА_5 медичних протипоказань для залучення до фізичної праці та відповідного працевлаштування, в тому числі і в якості «днювального».
Таким чином, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Враховуючи зазначене, на підставі ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 376, 536-539 КПК України, суд -

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього положень ст. 81 КК України та звільнення умовно-достроково, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області на протязі 7 днів з дня проголошення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 02.08.2017 року.

Суддя: ОСОБА_1