Справа №639/4379/17
Провадж. №1-в/639/577/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , представника ХВК №18 ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова в режимі відеоконференції між Жовтневим районним судом м. Харкова та Холодногірською виправною колонією №18 клопотання про умовно дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сенькове Куп`янського району Харківської області, громадянина України, українця, не одруженого, проживаючого до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 22.01.2014 року, з урахуванням ухвали Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10.02.2015 року, за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, відбуваючого покарання у Холодногірській виправній колонії УДПтС України в Харківській області №18, -

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у відповідності до ст.81 КК України засудженого ОСОБА_4 .

Під час судового засідання засуджений ОСОБА_4 підтримав внесене клопотання, просив суд прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, пославшись на передчасність внесеного клопотання в порядку ст.81 КК України, оскільки засуджений хоча і має заохочення, однак ним вчинено ряд тяжких злочинів, за час відбування покарання він мав 3 (три) стягнення, одне з яких відбував у ДІЗО, будучи працевлаштованим при установі має невідшкодований цивільний позов суму в сумі 500, 00 грн., який у добровільному порядку не погашений. Також зазначив, що фактичний час відбуття покарання засудженим є незначним, оскільки він був значно скорочений на підставі ст. 6 Закону України « Про амністію в 2014 році».

Представник ХВК № 18 при вирішенні вказаного питання поклався на розсуд суду.

Вислухавши думку прокурора, представника Холодногірської виправної колонії №18, засудженого та його захисника, вивчивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений: 1) 11.06.2013 року Куп`янським міськимрайонним судом Харківської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 2) 02.10.2013 року Куп`янським міськимрайонним судом Харківської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 249, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки; 3) вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 22.01.2014 року, з урахуванням ухвали Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 10.02.2015 року, за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.04.2016 року засудженому ОСОБА_4 скорочено наполовину невідбуту частину строку покарання, призначеного вироком Куп`янського районного суду Харківської області від 22.01.2014 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.

Початок строку відбування покарання - 25.09.2015 року, кінець строку - 25.12.2017 року. Станом на 08.08.2017 року засуджений відбув 1 рік 10 місяців 13 днів, залишилась невідбута частина строку - 4 місяці 17 днів.

З характеристики засудженого ОСОБА_4 вбачається, що він в місцях позбавлення волі знаходиться з 05.10.2015 року. За час тримання в Харківському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, до праці не залучався. Стягнень та заохочень не мав.

З 19.10.2015 року відбуває покарання у державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)». За час відбування покарання намагається дотримуватись норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, та виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, сумлінне ставлення до праці, відповідно до ст. 130 КВК України, у зв`язку із стимулюванням право слухняної поведінки був 1 (один) раз заохочений адміністрацією установи. Але змінив свою поведінку на гіршу та порушував вимоги встановленого режиму відбування покарання за що має 2 (два) стягнення, які на теперішній час погашені у встановленому законодавством порядку.

Працевлаштований на виробництві установи до цеху №3 дільниці з пошиву взуття - чоботарем. До праці ставиться не задовільно. Намагається дотримуватися правомірних і ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, але потребує контролю. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користу ється при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх за призначенням. Приймає участь в роботах з самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт з благоустрою території установи ставиться не задовільно.Допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Професія». До реалізації цієї програми ставиться посередньо. Соціально корисні зв`язки втрачені. Відповідно вироку Куп`янського міського районного суду Харківської області від 22.01.2014 рок, має цивільний позов на загальну суму 500 грн. 00 коп., наміри відшкодувати позов не виказує.

29.06.2016 року року на комісії установи розглядалось питання щодо застосування ст.. 100 -101КВК України. Згідно висновку комісії установи засудженому відмовлено як особі, яка не стає на шлях виправлення, застосування ст.ст. 100 - 101 КВК України недоцільно, протокол №.25.

16.11.2016 року на комісії установи розглядалось питання щодо застосування ст.. 82 КК України. Згідно висновку комісії установи засудженому відмовлено як особі, яка не стала на шлях виправлення застосування ст. 82 КК України не доцільно, протокол №.45.

05.04.2017 року на комісії установи розглядалось питання щодо застосування ст. 81 КК України. Згідно висновку комісії установи засудженому відмовлено як особі, яка не довела свого виправлення, застосування ст. 81 КК України не доцільно, протокол № 13.

Вимогами ч.2 ст.67 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

Враховуючи що засуджений фактично не приймає участі у програмах дефіренційного впливу та у роботі самодіяльних організацій,відсутність стійких соціальних зв`язків, незначний термін фактично відбутого покарання призначеного судом, наявність цивільного позову, який у добровільному порядку не відшкодований, а також те, що він мав 2 (два) стягнення, одне з яких відбував у ДІЗО, за місцем відбуття покарання характеризується негативно, суд приходить до висновку, що на даний час засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення.

Таким чином, засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст.81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення, а тому його клопотання є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.81 КК України, ст.ст.537, 539

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання про умовно дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення, засудженим, який тримається під вартою - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1