Справа № 713/1077/17
Провадження №1-кп/713/151/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.07.2017 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про примирення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000269 від 11.06.2017 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Берегомет Вижницького району Чернівецької області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , громадянство України, з освітою вищою, неодруженої, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 07.05.2017 року, біля 04.00 год., перебуваючи в приміщенні диско-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу із столу, розміщеного на другому поверсі даного закладу, вчинила крадіжку мобільного телефону марки "ІРНОNЕ 5S", вартістю 8000,00 грн., після чого із викраденим майном із місця злочину втекла, чим спричинила потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 8000,00 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст.185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

27.06.2017 року між обвинуваченою ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, яку учасники процесу під час проведення судового засідання просили затвердити.

Відповідно до умов зазначеної угоди потерпілий ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_4 на підставі ст.ст.469, 471 КПК України дійшли згоди про примирення, визнали правильність правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України, остання визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування злочину за обставин, викладених у обвинувальному акті, зазначили, що угода є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин. Також, враховуючи те, що ОСОБА_4 добровільно відшкодувала завдані ОСОБА_5 збитки на суму 8000,00 грн., щиро розкаялася, сторони угоди узгодили міру покарання та визначили для себе наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні даного злочину визнала повністю, просила затвердити укладену між нею та потерпілим ОСОБА_5 угоду про примирення на підставі ст.ст.469, 471 КПК України. Підтвердила суду, що угода про примирення між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

У підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що шкода на суму 8000,00 грн. обвинуваченою ОСОБА_4 відшкодована в повному розмірі, претензій матеріального та морального характеру не має, просив затвердити укладену між ним та обвинуваченою угоду про примирення на підставі ст.ст.468, 469, 471 КПК України. Підтвердив суду, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник ОСОБА_6 у підготовче судове засіданні не з`явився, однак його неявка не перешкоджає розгляду угоди про примирення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вважала, що є законні підстави для затвердження угоди про примирення між обвинуваченою ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 , укладеної 27.06.2017 року.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з такого.

Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам закону, суд дійшов висновку, що зазначена угода містить необхідні реквізити, визначені ст.471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Статтею 469 ч.3 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, яке відповідно до приписів ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 у повній мірі розуміє своє право на справедливий судовий розгляд, передбачений п.1 ч.5 ст.474 КПК України, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Потерпілий ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Судом установлено, що укладення угоди про примирення є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, а сама угода відповідає вимогам закону та нормам КПК України.

Кваліфікація вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ст.185 ч.1 КК України є вірною і не підлягає іншій кваліфікації, в тому числі за більш тяжке кримінальне правопорушення, ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення цієї угоди про примирення.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Укладення угоди було добровільним і обвинувачена має можливість виконати взяті на себе за цією угодою зобов`язання.

Разом з цим, підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує умови угоди про примирення, укладеної між нею та потерпілим ОСОБА_5 27.06.2017 року в кримінальному провадженні, і узгоджену сторонами міру покарання у виді 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. в дохід держави, вважає, що таке покарання належить їй призначити з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченої, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судима, на утриманні двоє неповнолітніх дітей.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався. Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно ст.100 КПК України

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.314, 367-371, 373-374, 474, 475 КПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, що укладену 27.06.2017 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000269 від 11.06.2017 року, між обвинуваченою ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 .

Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень) в дохід держави.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, зокрема: обвинуваченим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1