Справа № 160/511/16-к Провадження №11-кп/773/279/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.248 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2017 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000046 за апеляційними скаргами прокурора, захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Локачинського районного суду Волинської області від 07 березня 2017 року щодо ОСОБА_7
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Окорськ Локачинського району Волинської області, житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, неодружений, непрацюючий, несудимий, засуджений:
-за ч.2 ст. 248 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5 100 (п`ять тисяч сто) грн.
Судом вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 21 лютого 2016 року орієнтовно о 17 год. діючи за попередньою змовою з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з метою вистежування, переслідування та добування тварин козулі, що перебувають у стані природної волі, без належного на те дозволу (ліцензії), перебуваючи в квадраті № 59, обходу № 1 мисливських угідь ПП «Садівська дача», поблизу с. Квасовиця Локачинського району Волинської області, які згідно з рішенням Волинської обласної ради є об`єктом природно-заповідного фонду, здійснили незаконне полювання на вказаній території. Порушуючи вимоги ст.ст. 12,17 та п.п.1,2,3,5 ст. 20 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» від 22 лютого 2000 року та Закон України «Про тваринний світ» від 13 грудня 2001 року, шляхом вистежування здійснили чотири постріли із невстановленої досудовим розслідуванням зброї і таким чином незаконно здобули тварину козулі, чим заподіяли ПП «Садівська дача» шкоди на загальну суму 8 800 грн..
У поданій апеляції прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, вказує, що апеляційна скарга вносить у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та у зв`язку з неправильністю вирішення судом долі речових доказів. Просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.248 КК України у виді 400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Крім того просить речовий доказ залишки м`яса козулі вагою 15,561 кг., передані на зберігання ОСОБА_10 , згідно із збереженою розпискою від 22.02.2016 року, повернути приватному підприємству «Садівська Дача».

В поданій апеляційній скарзі захисник вважає вирок незаконним, необґрунтованим внаслідок неправильного застосування судом кримінального та кримінального процесуального закону, що призвело до призначення обвинуваченому покарання за злочин, який він не вчиняв. Просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу злочину.

Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування прокурора та представника потерпілого, які підтримали апеляційну скаргу прокурора з викладених у ній підстав, проти задоволення апеляційної скарги захисника заперечили, обвинуваченого та захисника, які свою апеляційну скаргу підтримали, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає, а апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, вказаних у вироку, стверджуються зібраними в провадженні та перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч.2 ст. 248 КК України.
Посилання захисника на те, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.248 КК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так в ході судового розгляду встановлено, що винність ОСОБА_7 у вчиненому повністю підтверджується наступними доказами, зокрема:
-показаннями даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_11 , з яких вбачається, що в лютому 2016 року близько 16 год. 30 хв. він, перебуваючи біля лісу в с. Окорськ Локачинського району, почув декілька пострілів, після чого зателефонував єгерю та старшому єгерю ОСОБА_12 та ОСОБА_10 . ОСОБА_12 та він стали на пагорбі на початку села, звідки добре було видно ліс і за допомогою тепловізора побачили між деревами групу людей. Пояснив, що ОСОБА_12 залишився на місці чекати ОСОБА_10 , а він пішов до лісу на зустріч поміченій групі людей. Приблизно за 50 метрів він побачив двох людей, які маючи при собі зброю, виходили з лісу та щось несли, як він пізніше побачив, це була козуля. Також свідок вказав, що одним з людей, що виходили з лісу був обвинувачений, якого ОСОБА_11 впізнав, як візуально, так і по голосу, а іншою особою міг бути Новосельський, але він не впевнений. Коли до вищевказаних осіб, що виходили з лісу залишилося приблизно 4 метри він звернувся до них, в результаті чого вони кинули козулю та почали втікати. Один побіг дорогою, а інший пробігав біля нього орієнтовно за 2,5 метра. У зв`язку з тим, що була приблизно 17 година і на вулиці були сутінки він, посвітивши ліхтарем, чітко впізнав в особі, яка пробігала обвинуваченого. Крім того вказав, що при огляді на шиї козулі було виявлено отвори, у зв`язку з чим він може достеменно ствердити, що тварину застрелено. Також вказав, що вони з оперативно-розшуковою групою приїхали до будинку ОСОБА_7 їм ніхто не відчинив, у будинку було світло, та повідомив, що у обвинуваченого є незареєстрована зброя;
-показаннями даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_13 , який вказав, що він був слідчим і в складі оперативно-розшукової групи виїжджав на місце події, де на польовій дорозі неподалік лісу побачив дику козулю, яка була вбита. Після приїзду ним за участю двох понятих в присутності ОСОБА_11 було проведено огляд місця події. Останнім було повідомлено, що однією з осіб, які несли козулю був ОСОБА_7 . Пояснив, що під`їхавши до будинку обвинуваченого в якому до їх приїзду горіло світло, світло погасло та що дверей їм ніхто не відчинив. Крім того свідок підтвердив, що на шиї козулі, яку передали під розписку на зберігання ОСОБА_10 , були виявлені отвори, залишені внаслідок використання вогнепальної зброї;
-показаннями даними в судовому засіданні свідком ОСОБА_12 з яких вбачається, що в цей день, а саме на закриття сезону полювання, йому зателефонував ОСОБА_11 та сказав, що в лісі чути постріли. Приїхавши, він вийшов на пагорб, де за допомогою тепловізора побачив двох людей, які щось несли. Він залишився на місці, а ОСОБА_11 пішов на зустріч цим людям та посвітив ліхтарем, після чого люди розбіглись, а ОСОБА_11 повернувся до нього та сказав, що впізнав цих осіб, а саме ОСОБА_7 та ОСОБА_14 . Після цього вони викликали працівників поліції, які приїхали та, оглянувши місце події та козулю, віддали останню на зберіганн в ПП «Садова дача». Крім того вказав, що після того, як на наступний день він облупив шкіру козулі, то побачив отвори на шиї залишені внаслідок використання вогнепальної зброї;
-Крім того свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 у судовому засіданні ствердили, що при огляді козулі в її шиї були отвори, які свідчать, що її застрілили з мисливської зброї.
-протоколом огляду місця події від 21 лютого 2016 року з фототаблицями;
Відповідно суд першої інстанції обґрунтовано поклав показання свідків та інші докази в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності повно відтворюють картину події, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення, та підставно не взяв до уваги показання обвинуваченого про те, що він злочину не вчиняв, так як з показань свідків, які є послідовними та узгоджуються між собою та іншими доказами, вбачається, що свідок ОСОБА_11 впізнав обвинуваченого ОСОБА_7 , як одну з осіб, що виходили з лісу та несли козулю.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.248 КК України і підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу злочину, ні під час розгляду в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції наведено не було.

Що стосується доводів захисника про неправдивість показань щодо часу вчинення злочину, даними свідками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , так як з довідки Астрономічної обсерваторії Львівського національного університету ім. І. Франка, вбачається, що 21 лютого 2016 року сонце зайшло о 17 год. 47 хв. за Київським часом, а тому під час вказаних свідками подій був світловий день, в зв`язку з чим необхідності застосовувати спеціальні прилади такі як ліхтар та тепловізор, не було, то вони не заслуговують на увагу, оскільки вказані свідки зазначали, що точний час інкримінованої події вказати не можуть. Крім того встановлено, що вказані події відбувалися поблизу лісу в долині, що згідно тієї ж довідки свідчить про те, що рівень освітленості зменшується швидше.
Щодо доводів захисника в частині не встановлення причини загибелі козулі, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки факт загибелі тварини внаслідок використання вогнепальної зброї підтверджується вказаними показаннями свідків, протоколом огляду місця події з фото таблицями, іншими доказами наявними в матеріалах провадження.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає.
Що стосується тверджень прокурора про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення, то вони не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Ці вимоги закону при призначенні ОСОБА_7 покарання судом дотримані, а також в повній мірі враховані обставини, на які зроблено посилання в апеляційній скарзі прокурора.
Зокрема, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд врахував враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, неодружений, офіційно не працює, несудимий, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра Локачинської ЦРЛ не перебуває, а також те, що ОСОБА_7 у вчиненому не розкаявся, про що свідчить невизнання ним своєї вини у вчиненні незаконного полювання, завдану шкоду ПП «Садівська дача» не відшкодував, а також відсутність обтяжуючих та пом`якшуючих обставин покарання.
Висновок суду щодо призначеного ОСОБА_7 покарання належним чином у вироку вмотивований і підстав сумніватися у його правильності у колегії суддів не виникає.
Покарання ОСОБА_7 призначено в межах санкції ч.2 ст.248 КК України з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України і є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Разом з тим заслуговують на увагу посилання прокурора про те, що судом першої інстанції невірно вирішено питання про речові докази, а саме про вирішення долі залишків м`яса козулі вагою 15.561 кг., які в порушення вимог ст. 100 КПК України вирішено конфіскувати.
Так відповідно до ст.100 КПК України, речовий доказ, який був вилучений стороною кримінального провадження, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю. Речові докази у вигляді товарів, або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
У зв`язку з вищевикладеним залишки м`яса козулі вагою 15.561 кг. необхідно повернути приватному підприємству «Садівська дача».
Враховуючи вищевикладене апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає, а апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 408 КПК України, апеляційний суд ,
У Х В А Л И В:
В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 відмовити.
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Локачинського районного суду Волинської області від 07 березня 2017 року в даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 в частині вирішення питання про речові докази змінити.

Речовий доказ залишки м`яса козулі вагою 15,561 кг., передані на зберігання ОСОБА_10 , згідно із збереженою розпискою від 22.02.2016 року повернути приватному підприємству «Садівська Дача».

В решті вирок залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Дата набрання законної сили 20.06.2017 р.

Суддя

ОСОБА_16 ОСОБА_5