АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/177/17 Справа № 2-41/97 Категорія: ст. 459-467 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2016 року, якою залишено без задоволення заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд постанови Черкаського обласного суду від 01.06.2000 року за нововиявленими обставинами, -

в с т а н о в и л а :
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із заявами про перегляд постанови Черкаського обласного суду від 01.06.2000 року за нововиявленими обставинами, де просить її скасувати.

Свою позицію засуджений мотивує тим, що вироком Черкаського обласного суду від 19.12.1997 р. його засуджено до смертної кари з конфіскацією всього майна. Постановою цього ж суду від 01.06.2000 р. вирок приведено у відповідність до закону, який пом`якшує покарання, і йому призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Вказує, що зазначена постанова ухвалена незаконним складом суду, оскільки постанову ухвалено одноособово суддею Черкаського обласного суду ОСОБА_9 від імені і повноважень судової колегії суду першої інстанції, а в діях судді Черкаського обласного суду ОСОБА_9 вбачаються ознаки злочинів, передбачених ч. 3 ст. 365, ст. 374 та ст. 375 КК України. Крім того, не було забезпечено його участі та участі його захисника під час судового провадження 01 червня 2000 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.09.2015 року Генеральну прокуратуру України зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_7 щодо можливого вчинення кримінального правопорушення суддею апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_9 02.10.2015 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 23.09.2015 року відомості були внесені до ЄРДР. У зв`язку зі смертю судді Апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_9 , що унеможливлює ухвалення обвинувального вироку, належними та допустимими доказами на підтвердження нововиявлених обставин, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 459 КПК України, відповідно до ч. 3 ст. 459 ККК України, є матеріали досудового розслідування № 0002135.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 грудня 2016 року залишено без задоволення заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд постанови Черкаського обласного суду від 01.06.2000 року за нововиявленими обставинами.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що Кримінальний кодекс України 1960 року містив положення про смертну кару як виняткову міру покарання, в тому числі й за умисні вбивства, вчинені за обтяжуючих обставин (зокрема, ст. 93 КК). Конституційний Суд України у Рішенні від 29 грудня 1999 року визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Кодексу 1960 року, які передбачали смертну кару як вид покарання. Верховна Рада України шляхом прийняття Закону N 1483 привела Кодекс 1960 року у відповідність із вказаним Рішенням Конституційного Суду України. У цьому Законі комплексно вирішені питання, що стосувалися заміни смертної кари як виду кримінального покарання таким видом покарання, як довічне позбавлення волі. Конституційний Суд України у своєму Рішенні № 1-рп/2011 від 26 січня 2011 року зазначає, що альтернативний характер санкцій статей Кодексу 1960 року, які передбачали покарання за особливо тяжкі злочини, не давав підстав для призначення судами іншого покарання замість смертної кари до моменту її заміни Верховною Радою України на довічне позбавлення волі, оскільки це порушувало принцип співмірності тяжкості злочину і покарання за його вчинення, не відповідало принципу справедливості в кримінальному праві. Тому місцевий суд вказує, що в даному конкретному випадку призначене ОСОБА_7 покарання у виді смертної кари замінене більш м`яким - довічним позбавлення волі і законні підстави для заміни цього покарання позбавленням волі на певний строк відсутні.

Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.12.2016 року та направити справу на новий судовий розгляд. Також апелянтом подано клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, в якому він вказує, що пропустив строк на апеляційне оскарження з поважних причин, оскільки, перебуваючи в Черкаському слідчому ізоляторі, отримав копію оскаржуваної ухвали суду першої інстанції 19.12.2016 року.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та невмотивованою, у зв`язку з істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неповнотою судового розгляду справи, внаслідок чого порушено гарантовані Конституцією України права людини на рівність перед законом і судом та справедливий суд.

Зазначає, що судом першої інстанції після скасування судового рішення судом касаційної інстанції під час провадження залишено без виконання вказівки суду, викладені в ухвалі ВССУ від 24 березня 2016 року, щодо перевірки доводів нововиявлених обставин та не надано правової оцінки цим доводам.

Крім того, вказує апелянт, місцевим судом, не дотримуючись вимог закону щодо обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, сформований в оскаржуваній ухвалі предмет судового розгляду, а саме «До Придніпровського районного суду м. Черкаси звернувся засуджений ОСОБА_7 з заявами про перегляд постанови Черкаського обласного суду від 01.06.2000 року за нововиявленими обставинами, в яких просить суд застосувати зворотну дію закону, що пом`якшує покарання,…Засуджений вважає, що закон про кримінальну відповідальність декілька разів змінювався і у відповідності до положень ч. 4 ст. 5 КК України до нього повинен бути застосований закон, який пом`якшує покарання, тому ставить питання про заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний термін», не відповідає дійсності та суперечить як змісту самої заяви про перегляд постанови Черкаського обласного суду від 01.06.2000 р. за нововиявленими обставинами, так і предмету судового розгляду, який він підтримав під час судового провадження, у межах якого на розгляд суду було винесено питання нововиявлених обставин, які виразились в незаконному складі судової колегії суду першої інстанції в особі одноосібного судді, яким була розглянута справа № 2-41/97 та була ухвалена постанова від 01.06.2000 р. й порушені права засудженого на захист під час судового розгляду зазначеної справи.

Тому, суд першої інстанції здійснив розгляд справи у суді, не досліджуючи ні матеріали кримінальної справи № 2-41/97, ні доводи заяви про перегляд постанови Черкаського обласного суду від 01.06.2000 р. за нововиявленими обставинами. Внаслідок чого у судовому провадженні всупереч вимогам статей 8, 9 КПК України не було дотримано верховенства права та законності, оскільки судом було порушено положення Конституції України та норми КПК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та його захисник подану апеляційну скаргу підтримали з мотивів, які в ній наведені.

Прокурор погодилася з тим, що ухвала місцевого суду має бути скасована з подальшим призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, оскільки місцевим судом не надано жодної оцінки тим доводам, які засуджений указував у якості нововиявлених. Хоча по їх суті прокурор їх не вбачає такими, що мають призвести до скасування рішення від 01 червня 2000 року.

Заслухавши доповідача, учасників судового засідання, вивчивши матеріли кримінальної провадження та оцінивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до ст. 459 КПК України 2012 року, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Обставини, передбачені пунктами 2 і 3 частини другої цієї статті, повинні бути встановлені вироком суду, що набрав законної сили, а при неможливості ухвалення вироку - підтверджені матеріалами розслідування.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 467 КПК України судове рішення за наслідками кримінального провадження за нововиявленими обставинами може бути оскаржене в порядку, передбаченому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.

Відповідно ч. 3 ст. 395 КПК України для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи засуджений ОСОБА_7 був присутнім під час розгляду його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Місцевий суд обмежився складанням і оголошенням резолютивної частини ухвали. В матеріалах провадження наявний супровідний лист від 12.12.2016 р. № 2-41/97/15061/2016 про направлення начальнику СІЗО № 30 копії ухвали суду від 08.12.2016 р. для вручення засудженому (а.с. 138), однак відсутні відомості про вручення повного тексту оскаржуваної ухвали заявнику. Зі слів ОСОБА_7 копію ухвали від 08.12.2016 р. він отримав 19.12.2016 р. Апеляційна скарга подана засудженим 26.12.2016 р. Враховуючи це, колегія суддів вважає справедливим визнати названі апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції поважними, а також вбачає необхідним його поновити.

По суті апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає задоволенню, оскільки судом першої інстанції жодним чином не наданий правовий аналіз тих обставин, на які у своїх заявах посилається ОСОБА_7 як на нововиявлені. Зокрема, він посилається на такі обставини як незаконність складу суду під час ухвалення рішення від 01 червня 2000 року, порушення його права на захист, інші.

Натомість суд першої інстанції аналізує в ухвалі аспекти щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність в часі, а також питання законності заміни засудженому смертної кари на довічне позбавленні волі. Таким чином, доводи засудженого щодо конкретних нововиявлених обставин залишилися без відповіді.

Самостійно усунути цей недолік колегія суддів апеляційного суду не має змоги, оскільки не може давати оцінку тим аспектам, які не були оцінені судом першої інстанції.

Враховуючи указане вище, та керуючись ст. ст. 404, 412, 459-463, 467 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Поновити засудженому ОСОБА_7 строк апеляційного оскарження ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.12.2016 року.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.12.2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :