Справа № 414/2227/16-к
Провадження № 11-кп/782/64/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши 25 травня 2017 року у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сєвєродонецьку кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кремінського районного суду Луганської області від 29 грудня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кремінна Луганської області, громадянина України, з початковою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу 08 червня 2016 року Кремінським районним судом Луганської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт, призначене покарання відбув 07 жовтня 2016 року,
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК Українидо покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

ВСТАНОВИЛА
За вироком суду встановлено, що ОСОБА_7 10 жовтня 2016 року приблизно о 16.00 годині, діючи повторно, прийшов через незачинену хвіртку до подвір`я домоволодіння АДРЕСА_2 , де через незачинені двері проник до будинку, звідки викрав майно, що належить ОСОБА_8 , чим завдав їй матеріальну шкоду на загальну суму 165 грн.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить вирок змінити, призначивши обвинуваченому за ч. 3 ст. 185 КК України більш м`яке покарання. На переконання захисника, з посиланням на вимоги ст.ст. 69, 75 КК України, суд першої інстанції під час розгляду справи та постановлення вироку допустив однобічність та неповноту судового слідства, при цьому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого. Вказує, що обвинувачений під час досудового та судового слідства вину у вчинені інкримінованого йому злочину визнав та щире каявся. Окрім того, обвинувачений активно сприяв розкриттю злочину. ОСОБА_7 , хоча і був раніше засудженим, але завжди намагався працювати за наймом, шляхом тимчасових заробітків та кормити свою сім`ю, а саме дружину та трьох її дітей, з якими склалися фактичні шлюбні відносини. За місцем свого проживання характеризується задовільно, скарг стосовно нього до правоохоронних органів не надходило, веде звичайний спосіб життя. На обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Тому, з урахуванням всіх вищеназваних обставин, вважає, що він здатний виправитися. Також судом не враховано, що у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 зазначила про відсутність претензій матеріального та морального характеру, просила не позбавляти волі ОСОБА_7 .

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- захисник, яка підтримала її вимоги, посилаючись на доводи, які в ній викладені;

- прокурор, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність та обґрунтованість вироку;

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника та прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, за таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, вважає, що вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України.

Висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 у вчинені злочину, а також кваліфікація його дій за ч. 3 ст. 185 КК України є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які не оспорюються сторонами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність за своєю суворістю призначеного покарання тяжкості злочину та особи обвинуваченого, є необґрунтованими.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який неодноразова притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується задовільно, обставину, яка пом`якшує покарання визнання вини, щире каяття; обставину, які обтяжують покарання рецидив злочинів, які не входять до ознак повторності.

Суд першої інстанції при призначені мінімального покарання, що передбачено санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, яке є необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів, також врахував вартість та характер викраденого майна, а також думку потерпілої, якій частково викрадене майно повернуто.

Та обставина, що обвинувачений проживає разом жінкою та трьома її дітьми, з якими у нього склалися фактичні сімейні відносини, не вплинули на правильність призначеного судом першої інстанції покарання.

Колегією суддів не встановлено наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також з урахуванням особи винного, а тому відсутні підстави призначення покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 185 КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції цієї частини статті Особливої частини цього Кодексу за цей злочин на підставі 69 цього Кодексу.
Так само колегія суддів, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійшла висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому не вбачає підстав прийняття рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
За таких обставин, колегією суддів не встановлено істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які є підставою для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. ст. 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кремінського районного суду Луганської області від 29 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Початок строку відбування покарання рахувати з 25 травня 2017 року.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3