Справа № 520/6454/17
Провадження № 1-кс/520/1329/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.06.2017 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001952 від 24.05.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 190КК України,

ВСТАНОВИВ:
02.06.2017 року в провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого про арешт майна.

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідування встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 09.12.1999 укладеного між ПП «Барс» та ОСОБА_5 посвідченого та зареєстровано в єдиному реєстрі нотаріальних дій за № 9755 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , остання є власницею тимчасового об`єкту (павільйону) площею 28, 8 кв.м., з літнім майданчиком, площею 37, 0 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з цим установлено, що на підставі договору купівлі продажу від 24.10.2000 укладеного між Фірма «АЛМАЗ ЛТД» у формі товариства з обмеженою відповідальністю та ОСОБА_5 , посвідченого та зареєстрованого в єдиному реєстрі нотаріальних дій за № 10623 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , остання є власницею тимчасового об`єкту торгового павільйону, площею 47, 83 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Одночасно установлено, що за ОСОБА_5 відповідно до наявних даних, що містяться в МБТІ, станом на 31.12.2012, належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_3 , відомості про що не було перенесено до Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно.

04.10.2016 ОСОБА_5 , 12.01.1942 будучи терміново госпіталізованою до реанімації залізничної лікарні м. Одеси, помирає у зв`язку із встановленням у неї діагнозу інсульт.

За життя остання, окрім єдиного сина ОСОБА_8 , який помер у квітні 2013 та колишнього чоловіка ОСОБА_9 , шлюб з яким між нею та останнім було розірвано ще у 1992 році, а тому будь-яке спілкування між ними було припинено, інших родичів не мала, однак за життя перебувала у тривалих близьких товариських зносинах з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які з моменту виникнення між ними договірних відносинах, тобто з моменту укладання між ними ще 01.01.2003 договору оренди належного останній приміщення квартири АДРЕСА_4 по день її смерті, здійснювали за нею постійний догляд та покращували її житлові умови, а також були відповідальні за схоронність, належну експлуатацію та своєчасну оплату комунальних послуг щодо належних ОСОБА_5 на праві власності об`єкти нерухомості у вигляді тимчасового об`єкту торгового павільйону, площею 47, 83 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та тимчасового об`єкту (павільйону) площею 28, 8 кв.м., з літнім майданчиком, площею 37, 0 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать долучені до матеріалів кримінального провадження відповідні квитанції, які були адресовані на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .

В ході досудового розслідування було допитано в якості потерпілого ОСОБА_10 зі свідчень якого вбачається, що між ним його дружиною та покійною ОСОБА_5 була ще за її життя досягнута письмова домовленість, відповідно до якої остання мала намір скласти заповіт щодо усього належного їй майна на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у зв`язку із відсутністю у неї яких-небудь родичів та у якості подяки за опіку, яку останні за нею здійснювали.

Зазначена домовленість мала у подальшому лягти в нотаріально посвідчений заповіт, якій останній скласти у подальшому не виявилося за можливе, у зв`язку із її раптовою смертю, при наявній вже домовленості із відповідним нотаріусом.

04.10.2016 ОСОБА_5 помирає, всі витрати пов`язані із її захороненням та всіх пов`язаних з цим заходів цілком і повністю беруть на себе ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

У подальшому, після сплину деякого часу, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 пам`ятаючи волю померлої ОСОБА_5 , яка не була документально зафіксована, звертаються з позовом до Приморського районного суду м. Одеси щодо визнання їх з померлою ОСОБА_5 , такими, що проживали однією родиною.

В ході судових тяжб, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 дізнаються, про те, що раніше їм невідома родичка померлої ОСОБА_5 - колишня цивільна дружина її померлого сина ОСОБА_8 ОСОБА_12 , подала в інтересах своєї малолітньої дочки ОСОБА_13 позов до Приморського районного суду м. Одеси щодо визнання останньої єдиною спадкоємицею покійної ОСОБА_5 .

В своїх позовних вимог ОСОБА_12 стверджує, що її малолітня донька ОСОБА_8 є спільною донькою з померлим сином ОСОБА_5 ОСОБА_8 , при цьому документального підтвердження факту батьківства в повному обсязі не надала та як відомо зі свідчень потерпілого ОСОБА_10 жодного разу за місцем мешкання покійної ОСОБА_5 не з`являлась та участі у житті її покійного сина не приймала.

Так, відповідно до вимог Цивільного кодексу України установлено, що якщо фізична особа не залишила заповіту, або заповіт виявився недійсним, або відсутні умови, які зазначені у заповіті з умовою, або спадкоємці за заповітом не прийняли спадщину, або не закликаються до спадкування, або фізична особа розпорядилася лише частиною свого майна настає спадкування за законом. Отже, спадкування за законом маємісцетоді, коли і оскільки не існуєзаповіту.

Підставами закликання до спадкування за законом є:

1) споріднення;

2) родиннівідносини;

3) шлюб;

4) усиновлення;

5) перебування на утриманніспадкодавця не менше 5 років до йогосмерті.

При спадкуванні за законом майно переходить до зазначених в законі спадкоємців відповідно до встановленої черговості, тобто точно визначеного кола осіб, котрі спадкують одночасно.

Так, матеріалами досудового розслідування документально не встановлено факту спорідненості між ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , а тому існують реальні ризики незаконного переходу права власності на об`єкти нерухомого майна у вигляді тимчасового об`єкту торгового павільйону, площею 47, 83 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та тимчасового об`єкту (павільйону) площею 28, 8 кв.м., з літнім майданчиком, площею 37, 0 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 від ОСОБА_14 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 до третіх осіб, в тому числі ОСОБА_12

31.05.2017 в ході досудового розслідування надійшло клопотання від потерпілого ОСОБА_11 щодо накладення арешту на будинок АДРЕСА_3 , нежитлове приміщення торговий павільйон, який розташований в будинку АДРЕСА_5 та на нежитлове приміщення торговий павільйон, який розташований у будинку АДРЕСА_1 , оскільки зазначений захід забезпечення кримінального провадження буде сприяти недопущенню факту порушення у майбутньому майнових прав ОСОБА_11 , як потенційного спадкоємця ОСОБА_5 на вищевказане майно.

Слідчий звертається з клопотанням про арешт майна, обґрунтовуючи клопотання наявністю достатніх підстав вважати, що об`єкти нерухомого майна у вигляді тимчасового об`єкту торгового павільйону, площею 47, 83 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та тимчасового об`єкту (павільйону) площею 28, 8 кв.м., з літнім майданчиком, площею 37, 0 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , які належали на праві власності ОСОБА_14 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , можуть бути незаконно реалізовані на користь третіх осіб, тобто вони є предметом злочину.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання в повному обсязі та просив слідчого суддю його задовольнити.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, вважаю, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Як вбачається з матеріалів досудового розслідування, факту спорідненості між ОСОБА_12 та ОСОБА_5 документально не встановлено, що в свою чергу свідчить про наявність реальних ризиків можливого переходу права власності на зазначені у клопотанні об`єкти нерухомого майна.

Крім того, 31.05.2017 року від потерпілого ОСОБА_11 надійшло клопотання про накладення арешту на будинок АДРЕСА_3 , нежитлове приміщення торговий павільйон, який розташований в будинку АДРЕСА_5 та на нежитлове приміщення торговий павільйон, який розташований у будинку АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, враховуючи обґрунтованість клопотання слідчого, наявність достатніх підстав вважати, що зазначені у клопотанні приміщення, з необхідністю арешту яких звертається слідчий, можуть бути предметом злочину, в цілях забезпечення їх збереження, виключення можливості перепродажу або іншого відчуження, забезпечення в подальшому відшкодування шкоди, завданої внаслідок можливого вчинення кримінального правопорушення та забезпечення повноти, всебічності та неупередженості досудового розслідування, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчого підлягає задоволенню. Вказане клопотання, в цілях забезпечення арешту майна та досягнення дієвості кримінального провадження, а також за відсутності достовірних відомостей щодо їх власника, слід розглянути без виклику такої особи.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Одеської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001952 від 24.05.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 190КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме на об`єкти нерухомого майна у вигляді тимчасового об`єкту торгового павільйону, площею 47, 83 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасового об`єкту (павільйону) площею 28, 8 кв.м., з літнім майданчиком, площею 37, 0 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , які відповідно до договорів купівлю продажу від 19.12.1992 та від 24.10.2000 належать покійній ОСОБА_5 та житлового будинку АДРЕСА_3 право власності на який відповідно до вимог діючого законодавства, станом на 31.12.2012 було зареєстровано в комунальному підприємстві «МБТІ» Одеської міської ради за ОСОБА_5 , однак відомості про які на теперішній час державного реєстру речових прав на нерухоме майно не були перенесені.

У зв`язку із реальною загрозою приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження вищевказаного нерухомого майна та/або будь-яких інших об`єктів нерухомості, які належали ОСОБА_5 , що у подальшому може призвести до створення перешкоди кримінальному провадженню та відшкодування шкоди накласти арешт на все нерухоме майно та винести заборону будь-яким особам вчиняти будь-які реєстраційні дії (укладання будь-яких яких договорів на право відчуження, здійснення поділу чи об`єднання об`єктів нерухомості, внесення інших відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно) щодо будь-яких об`єктів нерухомості,в тому числі за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виконання ухвали покласти на слідчого або прокурора.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1