Справа 350/818/15-к
Номер провадження 1-кп/350/3/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 липня 2017 року смт.Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі :
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
адвокатів ОСОБА_4 та ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Рожнятів матеріали кримінального провадження з обвинувальними актоми відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Улан-Уде Бурятської АРСР РРФСР, жительки АДРЕСА_1 , українки, освіта вища, одруженої, не працюючої, не судимої, громадянки України, в пред`явленому обвинуваченні за ст.ст.125 ч.1 та 162 ч.1 КК України, суд
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачена ОСОБА_6 умисно заподіяла легкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 .

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

27 квітня 2015 року близько 12.00 год. обвинувачена ОСОБА_6 знаходилась біля будинку АДРЕСА_2 . Між нею та потерпілою ОСОБА_7 , через неприязні відносини, які склались між ними на протязі тривалого часу, виник словесний конфлікт. Під час конфлікту, на ґрунті неприязних відносин, у обвинуваченої ОСОБА_6 , виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 . Обвинувачена тримаючи в руках ціпок, нанесла декілька ударів по ногах потерпілої, в результаті чого спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді синців у ділянках обох ніг, які згідно висновку судово-медичної експертизи №109 від 14.05.2015 року відносяться до легких тілесних ушкоджень

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину не визнала та пояснила, що з потерпілою ОСОБА_7 уже давно перебуває у неприязних відносинах. Так, 27.04.2015 року конфлікт із потерпілою почався у спільному коридорі під`їзду через котячу тарілку для їди. Скільки часу тривав конфлікт вона точно не пригадує, але під час сварки потерпіла з дитиною на руках вибігла на вулицю, де передала дочку ОСОБА_8 . Схопила дерев`яний стілець, на якому сидів ОСОБА_8 , кинула ним у спину чоловікові. Після цього підбігла до них, і знову продовжила сварку, намагаючись при цьому побити її чоловіка ОСОБА_9 . Вона намагалась їх розборонити та захищала свого чоловіка. Ні вона, ні її чоловік тілесних ушкоджень потерпілій не наносили. Просить суд її виправдати, а провадження по справі закрити.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що неприязні відносини між ними існують уже близько півтори року. А 27.04.2015 року у спільному коридорі між нею та чоловіком обвинуваченої ОСОБА_9 виникла сварка. Під час сварки ОСОБА_9 вдарив ціпком її дочку. Обвинувачена ОСОБА_6 стояла позаду неї, залишаючись біля своїх дверей квартири. Боячись щоб подружжя ОСОБА_10 не почали її бити, вона вибігла з дочкою на вулицю, і передала дитину ОСОБА_8 , який з дитиною пішов у її квартиру. І в той момент подружжя ОСОБА_10 напали на неї та почали бити. Обвинувачена ОСОБА_6 підняла з землі ціпок свого чоловіка, і нанесла ним декілька ударів їй по ногах, а ОСОБА_9 в той час наносив їй удари по голові, тілу і намагався душити. Конфлікт зупинила сусідка ОСОБА_11 , яка заступилась за неї. Просить суд суворо покарати підсудну.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що 27.04.2015 року десь біля обіду почула на вулиці суперечку між ОСОБА_7 та подружжям ОСОБА_10 . Через деякий час з вулиці почула крики та шум. Вибігши на вулицю побачила, як подружжя ОСОБА_10 на клумбі б`ють лежачу ОСОБА_7 . Побачивши це вона з криками «Не бийте її бо вона вагітна!», кинулась на допомогу ОСОБА_7 . В цей час побачила, як обвинувачена ОСОБА_6 ціпком нанесла декілька ударів потерпілій по ногах.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що 27.04.2015 року близько 10.00 год. прийшов до ОСОБА_7 зарубати качку. Зарубавши качку, сів на стілець біля будинку, щоб її обскубати та розробити. Десь після 11.00 год. в коридорі будинку почув сварку і крики ОСОБА_7 та подружжя ОСОБА_10 . Через декілька хвилин на вулицю вибігла ОСОБА_7 з криками «Ти дитину не будеш мені бити!» і віддала йому дочку, з якою він одразу пішов до квартири ОСОБА_7 . Через вікно на вулиці він чув шум та крики ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 і ОСОБА_11 . Після конфлікту ОСОБА_7 прийшла до квартири, забрала дочку і сказала що йде у сільську раду, а він пішов закінчувати розбирати качку.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що 30.04.2015 року оглядав потерпілу ОСОБА_7 . У неї було виявлено тілесні ушкодження, які зі слів останньої їй нанесли сусіди. Однак він записав, що побої наніс ОСОБА_9 . ОСОБА_7 було рекомендовано за допомогою звернутись до інших фахівців.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що конфлікт між ОСОБА_7 та його дружиною ОСОБА_6 виник 27.04.2015 року близько 11.00 год. через котячу тарілку з їдою. Словесна перепалка тривала декілька хвилин, після чого вони всі разом вийшли на вулицю, де потерпіла передала дочку ОСОБА_8 , а стільцем на якому сидів ОСОБА_8 вдарила його по спині та голові. Його дружина ОСОБА_6 почала його захищати. В свою чергу потерпіла сіла на бетонну клумбу, і звісивши ноги почала копати ОСОБА_6 та бити руками. ОСОБА_6 потерпілу не била.

Суд не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_13 , так як він не був очевидцем даного конфлікту, а чув про нього з переказів односельчан.

Не зважаючи на невизнання вини, вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого їй злочину передбаченого ст.125 ч.1 КК України підтверджується також :

- характеристикою виданою Ріпненською сільської ради ОСОБА_6 /а.с.211/ підтверджено, що остання характеризується позитивно, однак іноді стає учасницею конфліктів;

- довідками Центральної рай лікарні смт.Рожнятів /а.с.205, 206/ підтверджується стан здоров`я обвинуваченої ОСОБА_6 ;

- висновком судово-медичної експертизи №109/а.с.213-214/ підтверджено, що у потерпілої ОСОБА_7 мались тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянках обох ніг, які утворились від дії тупих предметів(удару, стиснення) і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_6 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 повністю доведена показаннями обвинуваченої, потерпілої, свідків та наданими стороною обвинувачення письмовими доказами.

Однак відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно ст.12 КК України злочин, передбачений ст.125 ч.1 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Відповідно до санкцій ч.1 ст.125 КК України за вчинення умисного легкого тілесного ушкодження передбачене покарання у вигляді штрафу, громадських робіт та виправних робіт.

Злочин вчинено обвинуваченою 27 квітня 2015 року, тобто на даний час з моменту його вчинення минуло більше двох років.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України минув 27 квітня 2017 року.

Будь-яких обмежень для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ч.2, 3, 5 ст.49 КК України, судом не встановлено. Підстави для зупинення або переривання перебігу строку давності відсутні.

Зважаючи на такі обставини, а також враховуючи положення п.1 ч.2 ст.284 КПК України, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно неї слід закрити.

Крім того згідно обвинувального акта ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що вона незаконно проникла до житла потерпілої ОСОБА_7 за таких обставин.

Потерпіла ОСОБА_7 проживає разом зі своєю сім`єю по АДРЕСА_3 та тривалий час перебуває з обвинуваченою ОСОБА_6 у неприязних відносинах, через що у них постійно виникають конфліктні ситуації, під час яких вони одна одну ображають. Зокрема, конфлікти та сварки між ними виникають і з приводу того, що потерпіла ОСОБА_7 знімає дії обвинуваченої ОСОБА_6 на мобільний телефон, а остання вважає такі дії потерпілої протиправними. Так 09.04.2016 року, приблизно о 18.25 год. обвинувачена ОСОБА_6 , знаючи що потерпіла ОСОБА_7 знімає її дії на мобільний телефон, і побачивши, що остання залишила свій мобільний телефон марки «Nokia 515» без нагляду в коридорі своєї квартири, а вхідні двері залишила відкритими, вирішила незаконно проникнути до чужого житла квартири потерпілої ОСОБА_7 та позбавити потерпілу її майна, тобто мобільного телефона, за допомогою якого остання здійснює фото- та відео фіксацію їхніх суперечок та конфліктів. Реалізуючи свій злочинний умисел обвинувачена ОСОБА_6 , скориставшись тим, що вхідні двері квартири потерпілої ОСОБА_7 відчинені, умисно, протиправно, всупереч волі законного володільця ОСОБА_7 , за відсутності визначених законом підстав, проникла в коридор квартири, де проти волі потерпілої заволоділа мобільним телефоном марки «Nokia 515». Заволодівши мобільним телефоном, обвинувачена ОСОБА_6 вийшла з коридору квартири потерпілої, де на спільному коридорі її побачив брат потерпілої. Зрозумівши, що її протиправні дії виявлені сторонніми особами, проігнорувавши вимогу повернути мобільний телефон, з місця вчинення злочину втекла.

В сукупності перевірених та зібраних в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що в діях обвинуваченої ОСОБА_6 по даному кримінальному провадженні в частині обвинувачення за ст.162 ч.1 КК України відсутній склад злочину, а висновок досудового слідства у вчиненні даного кримінального правопорушення - необґрунтований, виходячи з наступних підстав.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину не визнала та пояснила, що з потерпілою ОСОБА_7 уже давно перебуває у неприязних відносинах. Через неприязні відносини та постійні сварки потерпіла ОСОБА_7 , почала за нею шпигувати, вести фото- та відео зйомку на мобільний телефон, і викладати це в інтернет. 09.04.2016 року, її чоловік ОСОБА_9 повертаючись додому, з порогу їх квартири показав, що потерпіла знову знімає їх на телефон. Побачивши це, вона підійшла до порогу квартири, в якій проживає ОСОБА_7 , і забрала телефон, не заходячи у квартиру потерпілої, для того щоб показати в поліції доказ протиправних дій ОСОБА_7 . Однак на це підійшов брат потерпілої ОСОБА_14 , і почав у неї вимагати повернути телефон. Щоб не втратити докази дій потерпілої, вона вирішила передати телефон поліції, і для цього почала тікати в сторону центру села. За нею побігла потерпіла ОСОБА_7 , і в центрі села, біля магазину «Оберіг», вона на вимогу ОСОБА_7 , її чоловіка ОСОБА_15 та працівників поліції повернула телефон. Мети проникати в квартиру вона не мала, а лише хотіла забрати телефон і передати його в поліцію, як доказ.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що неприязні відносини між ними існують уже давно. Обвинувачена ОСОБА_6 створює неможливі умови спільного проживання в будинку, вчиняє сварки та скандали, провокує конфлікти. Через ці дії обвинуваченої вона з чоловіком прийшли до висновку, що потрібно на мобільний телефон знімати дії обвинуваченої, і мати їх як доказ в необхідних випадках. Так, 09.04.2016 року знаючи, що обвинувачена є дома, вона поставила мобільний телефон із включеною камерою перед порогом своїх вхідних дверей, і направила на двері ОСОБА_6 . Розмовляючи зі своїм чоловіком ОСОБА_15 по мобільному телефону/що належить її брату ОСОБА_14 / почула на коридорі його крики. ОСОБА_14 кричав, що ОСОБА_6 вкрала телефон, і вимагав у останньої, щоб вона його повернула. Вибігши з квартири на спільний коридор, вона попросила брата відпустити ОСОБА_6 , а як та почала тікати з телефоном у руках, то побігла за нею. Наздогнала вона ОСОБА_6 біля кафе «Оберіг», де на вимогу її чоловіка та працівників поліції остання повернула викрадений телефон. Просить суд суворо покарати обвинувачену.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що 09.04.2016 року він був у своєї сестри ОСОБА_7 . Остання поставила свій мобільний телефон перед порогом квартири, так щоб знімати загальний коридор і включила відео зйомку. Він на прохання сестри пішов винести на вулицю сміття, а коли повертався назад то побачив ОСОБА_6 , яка стояла в загальному коридорі з мобільним телефоном сестри у руках. Він почав кричати на ОСОБА_6 , щоб та повернула викрадений телефон, але остання відмовилась це зробити. На його крики з квартири вибігла ОСОБА_7 , і сказала, щоб він випустив ОСОБА_6 з будинку. Коли ОСОБА_6 з телефоном почала тікати в сторону центру села, ОСОБА_7 передала йому дитину і побігла за нею. Як брала ОСОБА_6 телефон, і чи заходила вона у квартиру він не бачив.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснив, що його дружина ОСОБА_7 та він перебувають у неприязних відносинах з подружжям ОСОБА_10 . Через постійні сварки та конфлікти з ними, вони вирішили фіксувати поведінку обвинуваченої та її чоловіка на мобільний телефон. На протязі 2016 року вони це робили декілька разів, і про це було відомо подружжю ОСОБА_10 . 09.04.2016 року його дружина ОСОБА_7 поставила мобільний телефон, як завжди біля порога для відео зйомки, а він пішов коптити м`ясо у ОСОБА_8 . Через деякий час після того, розмовляючи по мобільному зі своєю дружиною ОСОБА_7 у телефонній трубці він почув, як ОСОБА_14 крикнув, що обвинувачена вкрала мобільний телефон його дружини. ОСОБА_7 почала за обвинуваченою бігти, і кричати, щоб та повернула викрадений телефон, а він почувши це побіг на допомогу дружині. Обвинувачену ОСОБА_6 він та його дружина ОСОБА_7 наздогнали біля магазину «Оберіг», де він змусив її у присутності працівників поліції повернути телефон.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що 09.04.2016 року він повертався додому від своєї матері. На порозі сусідньої квартири, де проживає ОСОБА_7 він побачив мобільний телефон, що знімав спільний коридор, і їхні вхідні двері. Коли його дружина ОСОБА_6 відкрила двері квартири то він сказав їй про це та показав на телефон. ОСОБА_6 побачивши це, підійшла до дверей квартири ОСОБА_7 та забрала з порогу мобільний телефон. Однак коли ОСОБА_6 взяла телефон у руки то в під`їзд зайшов ОСОБА_14 і почав кричати, щоб його дружина віддала телефон. Але ОСОБА_6 з телефоном у руках побігла в напрямку центру села, щоб зателефонувати у поліцію. Ні в коридор квартири, ні в саму квартиру ОСОБА_7 його дружина не заходила.

Копією свідоцтва про право власності на житло/а.с.155/ підтверджено, що власниками квартири АДРЕСА_4 є ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_15 в рівних долях.

Довідками Ріпненської сільської ради №450 від 12.12.2016р., №433 від 06.12.2016 року та обліковою карткою/а.с.156-158/ підтверджено, що потерпіла ОСОБА_7 з 2011 року проживає за адресою АДРЕСА_3 .

Копією свідоцтва про шлюб та народження/а.с.159-162/ підтверджено, що ОСОБА_15 та ОСОБА_19 зареєстрували шлюб 29.04.2011 року і у них є троє неповнолітніх дітей.

В судовому засіданні оглянуто відеозапис із камери мобільного телефону «Nokia 515», який належить потерпілій ОСОБА_7 , з якого вбачається, що обвинувачена ОСОБА_6 вийшовши із власної квартири направилась до мобільного телефону потерпілої, забрала його не переступаючи поріг та не входячи у квартиру. Даний відеозапис повністю спростовує протокол огляду предмета від 19.05.2016 року/а.с.216-220/ та протокол слідчого експерименту від 31.07.2016 року/а.с.221-226/.

Дослідивши та оцінивши докази, надані суду сторонами кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

З об`єктивної сторони порушення недоторканості житла може бути вчинене у формі: 1) незаконного проникнення до житла чи іншого володіння особи; 2) незаконного проведення в них огляду чи обшуку; 3) незаконного виселення; 4) інших дій, що порушують недоторканність житла громадян. Такими закон визнає лише ті дії, які супроводжувались особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Основним безпосереднім об`єктом порушення недоторканості житла є право людини на недоторканність житла та іншого володіння.

З суб`єктивної сторони злочин характеризується лише прямим умислом. Винний усвідомлює, що порушує недоторканність житла громадян шляхом вчинення вказаних вище дій, і бажає їх вчинити.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.162 КК України, орган досудового розслідування виходив із того, що ОСОБА_6 , розуміла, що її протиправні дії, пов`язані з незаконним проникненням до чужого житла, та заволодіння без корисливого мотиву мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_7 , виявлені сторонніми особами та оцінюються як незаконні. Вимогу повернути мобільний телефон, яким вона заволоділа, маючи реальну можливість негайно його повернути потерпілій, не бажаючи цього робити, ОСОБА_6 з мобільним телефоном втекла.

Однак, з такими твердженнями сторони обвинувачення погодитись не можна, виходячи із таких міркувань.

Як встановлено судом із досліджених доказів, зокрема, оглянутими в судовому засіданні відеозаписом з камери мобільного телефону «Nokia 515», який належить потерпілій ОСОБА_7 , показаннями обвинуваченої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_9 умисел обвинуваченої був направлений не на незаконне проникнення до чужого житла, а на заволодіння мобільним телефоном потерпілої.

Відповідно до ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Отже, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч.1 ст.337 КПК України в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, безпосередньо дослідивши надані докази стороною обвинувачення, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст.94 КПК України, приходить до висновку про необхідність виправдання ОСОБА_6 на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних та моральних збитків у наслідок вчинення злочину відповідно до ч.3 ст.129 КПК України суд залишає без розгляду.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.1 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.284, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Закрити кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 28 квітня 2015 року за №0000133 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України.

ОСОБА_6 у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.162 КК України визнати невинуватою та виправдати на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України за недоведеністю наявності у діянні обвинуваченої складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування матеріальних та моральних збитків у наслідок вчинення злочину залишити без розгляду.

Речові докази по справі, а саме DVD- диск залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1