Справа № 540/1085/14-к
Провадження 1-кп/542/63/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2017 року Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Косино Берегівського району Закарпатської області, без постійного місця проживання, угорця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, обмежено працездатного, не працюючого, раніше судимого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 07 лютого 2017 року матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000298 від 20.07.2014 року, відносно ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК України, передано з Машівського районного суду Полтавської областідо Новосанжарського районного суду Полтавської області для розгляду по суті.
Ухвалою від 24 лютого 2017 року кримінальне провадження прийняте до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вказав на необхідність оголошення обвинуваченого в розшук у зв`язку з відсутністю його місця проживання, та відповідність обвинувального акту статті 291 КПК України.
Суд, вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про оголошення в розшук стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК України.
Обов`язковою умовою здійснення розшуку особи є ухиляння особи від суду, як це зазначено у ст. 335 КПК України.

Проте, ухилятися від суду обвинувачений не може, оскільки взагалі не повідомлений про судове засідання.

Так відповідно до матеріалів кримінального провадження, обвинувачений жодного разу не був повідомлений про дати судового розгляду, усі зворотні рекомендовані повідомлення поверталися з зазначенням, що адресат не проживає.

Крім цього, під час підготовчого судового засідання судом встановлено наступне.

В порушення вимог ст. 291 ч. 2 п. 2 КПК України обвинувальний акт не містить анкетних відомостей обвинуваченого, а саме місця його фактичного проживання.

Так, в обвинувальному акті не зазначено адресу, за якою обвинуваченого ОСОБА_4 можливо викликати. Всупереч тому, що ці відомості зазначаються саме для можливості здійснити судовий виклик.

Суд не має можливості викликати в підготовче судове засідання обвинуваченого, оскільки місцезнаходження останнього суду невідоме і сторона обвинувачення не надала суду інформацію щодо адреси місця проживання ОСОБА_4 .

Відповідно до ст. 7 ч. 2 КПК України прокурор зобов`язаний повідомити обвинуваченого про підготовче судове засідання.

Таким чином, не зазначення в обвинувальному акті фактичної адреси обвинуваченого, не відповідає вимогам ст. 11 КПК України, яка гарантує можливість захисту прав, порушених під час здійснення кримінального провадження.

Крім того, зазначення в списку осіб, які підлягають виклику до суду адреси, за якою неможливо викликати обвинуваченого, не відповідає вимогам КПК України, зокрема: ст. 20 КПК України яка гарантує право на захист, тобто надання можливості обвинуваченому надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК України; ст. 21 КПК України щодо доступу до правосуддя; ст. 22 КПК України про змагальність сторін.

З цього приводу неодноразово визначався Європейський суд з прав людини. Так, наприклад, в рішенні по справі Чопенко проти України від 15.04.2015 року зазначено, що при встановленні обґрунтованості кримінального обвинувачення особисте заслуховування підсудного має бути загальним правилом (п. 64).

Як випливає з гарантій, закріплених у підпункті «с» пункту 3 статті 6 Конвенції, і це є надзвичайно важливим для справедливості системи кримінального судочинства загалом обвинувачений повинен мати адекватний захист як у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді (див. рішення від 22 вересня 1994 року у справі «Лала проти Нідерландів» (Lala v. theNetherlands), п. 33, Series A № 297-A). Участь представника прокуратури в засіданні суду апеляційної інстанції, на якому підсудний або його представник були відсутніми, була визнана такою, що порушує право заявника на захист та принцип рівності сторін, що є невід`ємною складовою права на справедливий суд (див., наприклад, наведене вище рішення у справі «Бельзюк проти Польщі» (Belziuk v. Poland), п. 38, та рішення у справах «Сінічкін проти Росії» (Sinichkin v. Russia), заява № 20508/03, пп. 38-45, від 8 квітня 2010 року; «ПіраліОруджов проти Азербайджану» (PiraliOrujov v. Azerbaijan), заява № 8460/07, п. 44, від 3 лютого 2011 року; та «Нефедов проти Росії» (Nefedov v. Russia), заява № 40962/04, пп. 41-48, від 13 березня 2012 року) (п.65).

Згідно ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інших вимог законодавства.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Наведене свідчить про те, що суд повинен враховувати практику Європейського суду з прав людини не тільки при оцінці доказів, а й взагалі при розгляді кримінальних справ, в тому числі й під час підготовчого судового засідання.

Зазначене неможливо усунути в судовому засіданні, оскільки відсутність такої інформації в обвинувальному акті є порушенням прав обвинуваченого вже під час підготовчого судового засідання, що може бути підставою для скасування вироку.

Зазначені обставини встановленні з обвинувального акту та доданих до нього документів.

Суд, вважає що необхідно повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України на підставі пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України.

Прокурору необхідно привести обвинувальний акт у відповідність до вимог КПК України.

Керуючись ст.ст. 291, 314, 372 КПК України, суд, -

УХ В А Л И В:
В задоволенні клопотання прокурора про оголошення в розшук обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК Українивідмовити .

Повернути прокурору обвинувальний акт від 19 серпня 2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК України, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя (підпис)

Відповідає оригіналу

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1