Справа № 223/1129/2012
Провадження №11-кп/772/404/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

потерпілих: ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_10 на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 грудня 2016 року, якою залишено без задоволення його заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 26 листопада 2012 року, -

в с т а н о в и в :
Вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.11.2012 року ОСОБА_10 визнано винуватим та засуджено за ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років з конфіскацією всього належного йому майна.

За даним вироком ОСОБА_10 визнано винуватим у тому, що він 04.01.2012 року біля 15:30 год., знаходячись в торговому залі продуктового магазину по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою збагачення за рахунок чужої власності, вирішив незаконно заволодіти товаром у магазині, шляхом вчинення розбійного нападу на продавця магазину ОСОБА_11 . Керуючись даним злочинним наміром, ОСОБА_10 під виглядом покупця, підійшов до ОСОБА_11 , яка стояла за прилавком, після чого застосовуючи фізичне насилля, небезпечне для життя особи, повторно вчинив розбійний напад заподіявши останній кулаками рук не менше 4-х ударів в обличчя, внаслідок чого вона втратила рівновагу та присіла. Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 , взявши із прилавку пляшку пива «Чернігівське» 0,5л, утримуючи яку в правій руці, наблизився до ОСОБА_11 на відстань необхідну для нанесення тілесних ушкоджень, після чого, застосовуючи фізичне насилля небезпечне для її життя, умисно, протиправно наніс останній два удари у волосяну частину голови, від чого ОСОБА_11 впала на підлогу в положення на живіт. Вчинивши вказане та не бажаючи бути викритим на місці злочину, ОСОБА_10 , закрив із середини вхідні двері магазину на металевий гвинт від штаби, після чого з метою доведення злочинного наміру до кінця направився до ОСОБА_11 , яка навколішки перемістилася до підсобного приміщення магазину, в якому ОСОБА_10 , застосовуючи фізичне насилля, небезпечне для ОСОБА_11 , наніс останній пляшкою не менше двох ударів у волосяну частину голови, від яких вона впала на підлогу в положенні на живіт. Залишивши ОСОБА_11 непритомною у підсобному приміщенні та незаконно заволодівши товарами з даного магазину зник з місця події, чим завдав матеріальної шкоди на загальну суму 315,45 грн. від спричинених ОСОБА_10 тілесних ушкоджень несумісних із життям людини, ОСОБА_11 , під час надання кваліфікованої медичної допомоги в умовах палати інтенсивної терапії Тиврівської ЦРЛ ІНФОРМАЦІЯ_1 померла о 18 год., смерть якої настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми голови представленої ранами волосяної частини голови, багато уламковими переломами кісток склепіння та основи черепа, пошкодження оболонок та речовини мозку.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 15.04.2015 апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_10 залишено без задоволення, вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.11.2012 відносно ОСОБА_10 залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.01.2016 касаційну скаргу ОСОБА_10 залишено без задоволення, а вирок Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.11.2012 та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 15.04.2015 щодо нього - без змін.

04.10.2016 року засуджений ОСОБА_10 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області із заявою про перегляд вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.11.2012 року, яким його визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ст. 70 КК України. Свою заяву мотивував тим, що при винесені вироку Тиврівський районним судом були допущені помилки у висновках при ухвалені вироку щодо визначення в застосуванні закону України про кримінальну відповідальність. Нововиявлені обставини на думку заявника, є те, що суд першої інстанції допустив помилку у застосуванні ч.4 ст.187 КК України, оскільки послався на докази: покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 членів ревізійної комісії. Даними доказами суд у своєму вироку обґрунтував свої висновки щодо заволодіння чужим майном, шляхом розбійного нападу за ч.4 ст.187 КК України. ОСОБА_10 зазначає, що у даній заяві викладаються факти, які пов`язані з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх, обставини, викладені у вироку не відповідають об`єктивній дійсності та свідчать про вчинення менш тяжкого кримінального правопорушення.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.12.2016 року залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_10 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.11.2012 року.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обставини, на які вказує ОСОБА_10 як нововиявлені, за своєю юридичною природою не являються нововиявленими, а фактичним оскарження вироку та ухвал, оскільки заявник вважає необґрунтованим та незаконним рішенням суду щодо себе; піддає сумніву правильність щодо кваліфікації його дій; вказує на неповноту судового розгляду; на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Твердження ОСОБА_10 зводяться до повторної оцінки доказів судом в межах провадження за нововиявленими обставинами, а тому судом відмовлено у повторному виклику та допиту допитаних раніше свідків, вважаючи таке клопотання затягуванням розгляду заяви.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції засуджений ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій вважає дану ухвалу незаконною внаслідок допущених істотних порушень вимог КПК України, неповноти судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, просить відкрити апеляційне провадження, витребувати матеріали справи та скасувати ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05.12.2016 року, а справу направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, для ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до матеріалів провадження предметом розгляду поданої ним заяви, була перевірка показів свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 ; встановлення акту ревізійної перевірки, зазначені докази були покладені Тиврівський районним судом у вироку від 26.11.2012 року, як доказ правильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, достовірність яких піддана сумніву внаслідок невідповідності та відсутності акту ревізійної перевірки в матеріалах справи.

ОСОБА_10 зазначає, що неправильні показання свідка, потерпілого, дані в результаті добросовісної помилки, також відноситься до інших обставин. Факт добросовісної помилки свідка встановлюються матеріалами розслідування. Апелянт вказує, що відповідно до матеріалів провадження за нововиявленими обставинами суд відмовив йому в перевірці зазначених обставин.

Так, апелянт вказує, що відсутні письмові показання свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; також суд відмовив йому у виклику свідків: ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , задовольнившись оголошенням письмових показань свідків, та відтворенням звукозапису, технічний стан якого не дав можливості ознайомитись з останніми; також суд відмовив здійснити перевірку матеріалів кримінальної справи на предмет встановлення документу, акту ревізійної перевірки, на який посилався Тиврівський районний суд, доводячи правильність застосування ч.4 ст.187 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного ОСОБА_10 , посилаючись на обставини викладені в ній, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд; прокурора ОСОБА_6 , який вважає апеляційну скаргу безпідставною, обставини зазначені засудженим не є нововиявленими, просив відмовити у її задоволенні, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін; потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які заперечили проти апеляційної скарги, вказали, що обставини справи були предметом розгляду всіх судових інстанцій, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Питання щодо здійснення кримінального провадження за нововиявленими обставинами регулюється главою 34 КПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Частина друга даної статті передбачає, що нововиявленими обставинами визначаються:

-штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

-зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

-скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

-визначення Конституційним Судом України неконституційного закону, іншого правового акту чи їх окремого провадження, застосованого судом;

-інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухвалені судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що набрав законної сили, і викладені у заяві учасників судового провадження юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальній справі і спростовують їх через попередню невідомість та істотність висновків, що містяться у вироку, ухвалі, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.
Проте, важливо не порушувати балансу між можливістю переглянути судове рішення за нововиявленими обставинами і принципом юридичної визначеності, що є запорукою верховенства права, який вимагає, серед іншого, що якщо суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не повинне братися під сумнів. Жодна зі сторін не повинна вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою повторного слухання та ухвалення нового рішення у справі. Обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, такими що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розгляду.
Слід зазначити, що повноваження апеляційної та касаційної інстанції судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.
У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами викладаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.
Відповідно до положень ст. 467 КПК України, якщо при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами буде встановлено, що нововиявлені обставини не підтвердились або не справили істотного впливу на законність та обґрунтованість судового рішення, що переглядалося, суд має постановити ухвалу про залишення поданої заяви без задоволення.
Засуджений ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі зазначає, як нововиявлені обставини, необхідність перевірки показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , та встановлення наявності акту ревізійної перевірки, які покладені в основу вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.11.2012 як докази винуватості засудженого.

Проте, як вбачається з матеріалів провадження, а саме, з вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.11.2012 року свідки: ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13 в судовому засіданні давали покази про те, що вони проводили ревізію в магазині після вбивства, під час якої виявили нестачу 350 грн. Свідок ОСОБА_16 вказала, що вона була присутня при ревізії, яку робили працівники бухгалтерії. Дане також підтверджується і протоколом судового засідання, де при допиті вказаних свідків засуджений ОСОБА_10 ставив їм запитання з приводу проведення ними ревізії в магазині. В матеріалах кримінальної справи (т.2 а.с. 58-64) міститься підписаний ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_16 інвентаризаційний опис від 05.01.2012 року товарно-матеріальних цінностей продуктового магазину, де відбувалась подія, згідно якого нестача становить 315,45 грн.

Судом першої інстанції в судовому засіданні були перевірені доводи засудженого, всі заявлені останнім свідки допитувались, письмові докази досліджувались в ході розгляду кримінальної справи в результаті якої ухвалено щодо ОСОБА_10 вирок від 26.11.2012 року.
Обставини вчинення ОСОБА_10 злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України були предметом розгляду судів усіх інстанцій, як і доводи засудженого про неправильність висновків суду щодо засудження його за ч.4 ст.187 КК України, зокрема й щодо обставин, які він вважає за нововиявлені.

Обставини, на які вказує засуджений ОСОБА_10 як нововиявлені, не являються нововиявленими, оскільки останній фактично оскаржує вирок, яким його засуджено, посилаючись при цьому на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Твердження ОСОБА_10 зводяться до повторної оцінки доказів, яку Тиврівський районний суд Вінницької області при ухваленні вироку від 26.11.2012 року щодо останнього вже надав, і даний вирок був предметом перегляду як апеляційної так і касаційної інстанцій.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом обставини не можна вважати нововиявленими, оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, в ній наведені належні і достатні мотиви та підстави її ухвалення, а тому підстав для її скасування не має.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 459, 532 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 05 грудня 2016 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_10 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Тиврівського районного суду Вінницької області від 26 листопада 2012 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: (підпис)

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Згідно з оригіналом