В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.03.2017 Справа №607/1115/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004016 від 05 грудня 2016 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Карпівка Красногвардійського району, Автономна Республіка Крим. українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, судимого:

- 18.12.1986 року засуджений Каланчацьким районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 140 КК України (ред. кодексу 1960 року ) до позбавлення волі строком на 3 роки, з урахуванням ст.46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 2 роки;

- 03.11.1989 року засуджений Каланчацьким районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 206 КК України (ред. кодексу 1960 року ) до позбавлення волі строком на 2 роки, в силу ст.25 КК України засуджений до умовно із обов`язковим застосуванням праці;

- 14.12.1990 року засуджений Ленінським районним судом м. Мінськ Республіка Білорусь за ст.15 ч.2, ст.87 ч.3, ст. 42 КК Білорусії до позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців, на підставі ст.40 БССР приєднано невідбуте покарання по вироку Калачанського районного суду Херсонської області від 03.11.1989 року всього до відбуття покарання на 2 роки виправної колонії;

- 18.07.1994 року засуджений Каланчацьким районним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 117 КК України (ред. кодексу 1960 року ) до позбавлення волі строком на 4 роки;

- 04.08.1999 року засуджений Каланчацьким районним судом Херсонської області за ч.2 ст. 118 ст.17, ч.2 117, ст.42 КК України (ред. кодексу 1960 року) до позбавлення волі строком на 7 років;

- 15.12.2008 року засуджений Чаплінським районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

- 06.03.2013 року засуджений Хмельницьким міськрайонним судом за ч.2 ст.15 ч. 3 ст. 185 України до позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 162 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
03 грудня 2016 року близько 23.00 год. обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи поблизу кафе «Каріна», що по вул. Шептицького 28, в м. Тернополі, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, шляхом пошкодження стіни вищевказаного кафе, проник у його приміщення, яке належить ОСОБА_6 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 220 гривень, а також продукти: «Голандський сир» вагою 460 грам вартістю 39 гривень 10 коп., ковбасу вагою 890 грам вартістю 43 гривень 15 коп. та котлети в кількості 8 шт. вартістю на загальну суму 60 гривень, з розрахунку 7 гривень 50 коп. за 1 шт., після чого покинув приміщення, чим завдав шкоду потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 362,25 грн.

Крім цього, 04 грудня 2016 року, близько 23.30 год. обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи, поблизу магазину «Продукти», що по вул. Медова, 5А, у м. Тернополі, помітив відсутність світла у приміщенні та вирішив проникнути у вищевказаний магазин. З цією метою обвинувачений ОСОБА_3 , наблизившись до металевої задньої стіни, усвідомлюючи протиправність своїх дій, всупереч вимогам ст. 30 Конституції України, без відома власника потерпілого ОСОБА_7 , свідомо порушуючи його право на недоторканість володіння особи, з допомогою металевих ножиць вирізав у стіні отвір, після чого проник у дане приміщення, у якому перебував упродовж 10 хвилин та у подальшому був виявлений працівниками поліції. Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч 1 ст. 162 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та в судовому засіданні вказав, що в один із вечорів грудня 2016 року, він перебуваючи поблизу кафе «Каріна» що в м. Тернополі, пошкодив стіну вказаного кафе та проник у його приміщення. Звідти він викрав грошові кошти, а також продукти харчування, після чого покинув приміщення даного кафе. Окрім цього наступного вечора він за допомогою металевих ножиць вирізав у стіні отвір в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », після чого проник у дане приміщення, у якому перебував декілька хвилин та в подальшому був виявлений працівниками поліції. Просить врахувати його щире каяття, визнання вини та суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч 1 ст. 162 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за:

-ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення, вчинена повторно;

-ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до іншого володіння особи.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінальних правопорушень. Окрім цього суд при призначенні покарання бере до увагу досудову доповідь про обвинуваченого у кримінальному провадженні від 27.02.2017 року, згідно якої орган пробації вказує на те, загальний рівень ризик небезпеки ОСОБА_3 для суспільства - високий, обвинувачений вчиняє злочини подібного характеру, а також ймовірність повторення кримінального правопорушення може зростати за умови криміногенних потреб обвинуваченого, тому не вбачається можливим застосування альтернативних видів покарань. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого суд не вбачає.

За таких обставин суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства є неможливим, а тому йому слід призначити покарання в межах санкцій частин статтей обвинувачення, а саме за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі та у відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України призначити покарання за вчинені кримінальні правопорушення шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту його взяття під варту, тобто з 07 грудня 2016 року.

На підставі п.1 ч.5 ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_3 слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 07 грудня 2016 року по дату ухвалення вироку включно, тобто по 09 березня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , продовжений судом до 02 квітня 2017 року, продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 08 травня 2017 року.

Речовий доказ, а саме магнітний носій інформації (комп`ютерний диск) залишити при матеріалах справи.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання:

- за ч. 3 ст.185 КК України у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 162 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі.

У відповідності до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 призначити покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_3 слід рахувати з моменту взяття його під варту, тобто з 07 грудня 2016 року.

На підставі п.1 ч.5 ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_3 слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 07 грудня 2016 року по дату ухвалення вироку включно, тобто по 09 березня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , продовжений судом до 02 квітня 2017 року, продовжити до набрання вироком законної сили, але не більше двох місяців, тобто до 08 травня 2017 року.

Речовий доказ, а саме магнітний носій інформації (комп`ютерний диск) залишити при матеріалах справи.

Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1