Справа № 610/1658/17
Провадження № 1-кс/610/279/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.06.2017 року слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Погоджене з прокурором клопотання обґрунтоване наступним.

Під час досудового розслідування встановлено, що 18.06.2017, приблизно о 21:00, на автодорозі, поруч з будинком, який розташований за адресою: Харківська обл., м. Балаклія, вул. Жовтнева, 11, відбулося зіткнення автомобіля «ВАЗ 21063», д.н.з.: НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , та автомобіля «ЗАЗ 968 МБ», д.н.з.: НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок чого останній, згідно довідки КЗОЗ БРР «Балаклійська ЦКРЛ» від 18.06.2017, отримав тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, відрив бугра лівої великої бердової кості.

19.06.2017 року відомості про дану подію внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000678 та розпочато досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході огляду місця ДТП від 18.06.2017, проведеного на автодорозі, поруч з будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено автомобіль «ЗАЗ 968 МБ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на яких маються механічні пошкодження у вигляді вм`ятин на металевих частинах кузова. Вказані автомобілі вилучено й направлено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені під час проведення огляду речі і документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Таким чином, слідчий вважає, що у зв`язку з тим, що вилучені в ході огляду місця ДТП автомобілі «ЗАЗ 968 МБ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , використані як засіб вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, то на вказані речі доцільно накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, НОМЕР_3 , власником автомобіля «ЗАЗ 968 МБ» є ОСОБА_6 , який мешкає за адресою: Харківська обл., Балаклійський р-н, с. Вербівка. Користується вказаним автомобілем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . На даний час власника автомобіля «ВАЗ 21063», д.н.з.: НОМЕР_1 , жовтого кольору, не встановлено, але згідно пояснень ним користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 .

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Неявка у судове засідання власників тимчасово вилученого майна не перешкоджає розгляду клопотання, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 172 КПК України.

Слідчий суддя, вислухавши думку слідчого, дослідивши надані докази, дійшов наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно до ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Частиною 2 ст. 173 КПК України регламентовано, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1)можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Надаючи оцінку дослідженим в ході розгляду клопотання доказам, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність умов, передбачених п. п. 1,5,6 ч. 2 ст. 173 КПК України, а відповідно й наявності беззаперечних обставин, що дають підстави для задоволення клопотання.

Так, слідчий на обгрунтування клопотання посилається на те, що вилучені автомобілі використані як засіб вчинення злочину, можуть зберегти на собі сліди злочину, мають важливе значення для розслідування кримінального провадження, існування підстав вважати, що вони можуть бути знищені.

Слідчий суддя погоджується з вказаними доводами в частині того, що тимчасово вилучене майно, а саме автомобілі «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , жовтого кольору, та автомобіль «ЗАЗ 968 МБ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , білого кольору можуть бути доказом у кримінальному провадженні.

Однак, матеріали клопотання не містять жодних доказів, які б свідчили про те, що існує небезпека у знищенні доказів, не встановлено їх і в ході розгляду клопотання, посилання слідчого про те, що транспортні засоби можуть бути знищені чи переховані не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання, а тому накладення арешту з метою забезпечення речових доказів не узгоджується з положенням п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Таким чином, доводи клопотання не підтверджені доказами, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, зокрема й про арешт майна.

Згідно до ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173 КПК України, слідчий суддя,
УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна про арешт тимчасово вилученого майна - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області на протязі п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: