УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №280/1639/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.122 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2016 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 на ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 листопада 2016 року,
Цією ухвалою звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 за умови, що протягом року з дня передачі на поруки він виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України закрито.
Цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди залишено без розгляду.
Згідно ухвали суду, 16.10.2015 року близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 знаходилися біля річки Тетерів, що неподалік вул. Кутузова м. Коростишів, де розпивали спиртні напої. Під час спільного вживання спиртних напоїв ОСОБА_8 почув від ОСОБА_9 образливі слова, адресовані його дружині, у зв`язку з чим у нього раптово виникли неприязні відносини та умисел на спричинення тілесних ушкоджень останньому.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень, які не є небезпечними для життя і не потягнуть за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_8 на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс один удар правою ногою в обличчя ОСОБА_9 , чим заподіяв останньому тілесні ушкодження: забій лівого ока у вигляді синця, глибоке садно, що призвело до зниження гостроти зору на ліве око (0,1 діоптрій), що не коригується, розвитку після травматичного мідіразу, помутніння сітківки із набряком жовтого тіла ока, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 21.10.2015 року № 2136 відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Своїми умисними діями, які виразилися в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто в умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить скасувати вказану ухвалу та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.
Вважає зазначену ухвалу незаконною та такою, що постановлена з грубим порушенням вимог матеріального права, а тому підлягає скасуванню.
На його думку ОСОБА_8 щиро не розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні. Хоча останній не заперечує, що умисно наніс йому удар ногою в голову в область ока але в той же час заперечує та не визнає наслідки своїх дій, а саме, що завдав йому тілесних ушкоджень, які визначенні у висновку СМЕ. Такої ж позиції і захисник обвинуваченого, який вказав, що дійсно удар мав місце, а наслідки, які призвели до наявних тілесних ушкоджень не мають причинно-наслідкового зв`язку з діями ОСОБА_8 . Крім того ОСОБА_8 та його захисник не визнали цивільний позов.
Заслухавши доповідь судді, представника потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_7 та прокурора, які підтримали подану апеляційну скаргу з наведених в ній мотивів, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.47 КК України та роз`яснень, що містяться в п.5 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості та щиро розкаялася, може були звільнено від кримінальної відповідальності з передачею на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їх клопотанням, за умови, що ця особа протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. Звільнення від кримінальної відповідальності за ст.47 КК України можливе лише за клопотанням колективу підприємства, установи чи організації, членом якого є особа, про передачу її на поруки. Підставою такого звільнення є щире розкаяння особи (зокрема, особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин), яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку.
Тобто, всі ці фактори правової поведінки обвинуваченого є невід`ємними складовими щирого каяття.
Так, звільняючи ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.47 КК України, суд встановив та вказав у вироку, що останній вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до злочину середньої тяжкості, визнає свою вину та щиро розкаюється в скоєному, працює у фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 на посаді фрезерувальника гранітних виробів, за місцем роботи характеризується позитивно.
ФОП ОСОБА_10 звернувся до суду з належним чином оформленим клопотанням про передачу йому на поруки ОСОБА_8 та надано протокол загальних зборів колективу, згідно яких колектив, розглянувши на загальних зборах питання про взяття на поруки ОСОБА_8 , являючись ознайомленим зі змістом пред`явленого останньому обвинувачення, одностайно прийняв рішення про взяття його на поруки та зобов`язався здійснювати заходи виховного впливу щодо нього, спрямовані на недопущення вчинення обвинуваченим нових злочинів, його перевиховання та виправлення.
Проте з таким висновком суду першої інстанції щодо звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності з передачею на поруки трудовому колективу Апеляційний суд погодитися не може.
Передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею її на поруки є вчинення вперше нею кримінального правопорушення невеликої або середньої тяжкості, що відповідає санкції ч.1 ст.122 КК України, яка інкримінована обвинуваченому ОСОБА_8 .
Окрім зазначеного, підстава для звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.47 КК України містить два складових елементи, а саме: щире каяття особи, яка вчинила злочин невеликої чи середньої тяжкості, а також клопотання колективу підприємства, установи чи організації про передачу цієї особи на поруки.
Клопотання колективу ФОП ОСОБА_10 про взяття на поруки обвинуваченого ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. 47 КК України, однак щире каяття обвинуваченого ОСОБА_8 , на яке у своїй ухвалі від 15.11.2016 вказує Коростишівський районний суд як на один із елементів підстави звільнення від кримінальної відповідальності, не відповідає самій суті даного поняття.
Згідно показань обвинуваченого ОСОБА_8 , наданих у судовому засіданні 11.05.2016р., останній цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 не визнав повністю, відмовився відшкодовувати як матеріальні, так і моральні збитки потерпілого, що вказує на не визнання наслідків злочинних дій обвинуваченого та відмову в їх усуненні (фонограма судового засідання від 11.05.2016р. 14 год. 30 хв.).
Вказане свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосував закон, який не підлягає застосуванню, передбачений положеннями п.1 ч.1 ст.413 КПК України, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення.
Враховуючи вищенаведене Апеляційний суд вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню, а провадження - направленню на новий судовий розгляд, під час якого слід врахувати наведене, зважити та проаналізувати обставини, з якими Закон пов`язує звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із передачею її на поруки, прийняти рішення, яке б в повній мірі відповідало вимогам закону.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 413 КПК України, Апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Коростишівського районного суду Житомирської області від 15 листопада 2016 року, якою звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 та закрито кримінальне провадження скасувати, а кримінальне провадження направити новий розгляд в суд першої інстанції.
Дана ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: