Справа № 333/1488/17-к
Пр. № 1-кп/333/279/2017
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.06.2017 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

провівши в приміщенні суду відкрите судове засідання у кримінальному провадженні № 0000177, відносно:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Луганськ, громадянка України, українка, яка має вишу освіту, тимчасово не працевлаштована, заміжня, має на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засуджена, моб. НОМЕР_1 ,
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
12.01.2017, приблизно о 18 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «HYUNDAI GETZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснювала рух по проїзній частині вул. Олександра Говорухи у напрямку від вул. Культурної до вул. Космічної в м. Запоріжжі.
В цей же час, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ЗАЗ 110207» реєстраційний номер НОМЕР_3 , в салоні якого в якості пасажира знаходилася ОСОБА_5 , здійснював рух у зустрічному для водія ОСОБА_4 напрямку.
В районі будинку № 49 по вул. Олександра Говорухи, водій ОСОБА_4 , діючи в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, де вказано: 14.6. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не врахувала дорожню обстановку, не обрала безпечної швидкості руху, в результаті чого допустила виїзд керованого нею транспортного засобу на смугу зустрічного руху та подальше його зіткнення із передньою частиною автомобілю під керуванням водія ОСОБА_6 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи № 478 М від 14.03.2017, пасажиру ОСОБА_5 , були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритих переломів нижньої щелепи зліва в області кута між першими зубами з незначним зміщенням кісткових фрагментів, припухлості м`яких тканин в області нижньої щелепи зліва які в сукупності кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які не є небезпечними для життя, але такими, що спричинили довготривалий розлад здоров`я, більше 21 дня. Струс головного мозку, забій м`яких тканин в області голови, кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Рана в області лівої гомілки, кваліфікуються як легке тілесне ушкодження.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 9-77 від 10.03.2017 в даній дорожньо-транспортній ситуації, дії водія автомобіля «HYUNDAI GETZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , не відповідали вимогам п.12.1 Правил дорожнього руху України, що знаходиться у причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_4 мала технічну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів, шляхом виконання вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України.
Обвинувачена допитана в судовому засіданні визнала свою вину повністю та пояснила, що 12.01.2017, приблизно о 18 годині 40 хвилин, керуючи автомобілем «HYUNDAI GETZ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснювала рух по проїзній частині вул. Олександра Говорухи у напрямку від вул. Культурної до вул. Космічної в м. Запоріжжі. Була ожеледиця натиснула на гальма машину понесло на зустрічну смугу. Далі відбулось зіткнення з автомобілем «ЗАЗ 110207» в салоні якого в якості пасажира знаходилася ОСОБА_5 , яка отримала травми. Додала також, що цивільний позов не визнає оскільки перерахувала поштою потерпілій 4 тисячі гривень вважає доводи викладені в позові не підтверджені доказами.
Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що обставини ДТП співпадають з обставинами викладеному в обвинувальному акті.
Крім, повного визнання обвинуваченим своєї вини, вона знайшла своє підтвердження в сукупності зібраних на досудовому розслідуванні доказів, а саме: - показаннями обвинуваченої та потерпілої.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого та дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Отже, суд приходить до висновку, що докази зібрані по справі є достатніми, допустимими і повністю підтверджують вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, які суд кваліфікує:
- за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання відсутні.

При визначені міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, раніше не судима, має на утримані неповнолітню дитину, інші обставини справи, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі ст.374 КПК України та з урахуванням положень ст.1166 ЦК України заявлений цивільний позов ОСОБА_5 на стадії судового розгляду до обвинуваченого є підтвердженим та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди, спричинені злочином у сумі 16990 гривень є не підтвердженими доказами наданими до суду. Так, наданий суду письмова калькуляція цін за послуги стоматолога які не зрозуміло яким саме чином стосуються обставин виниклих при ДТП. Будь-яких направлень на лікування лікаря позивач не надала. У зв`язку з чим стягнення з обвинуваченої 13800 гривень для подальшого лікування не підтверджені доказами. З приводу стягнення з обвинуваченої підтвердженої суми витрат 3190 гривень (а.с. 36-44) також не підлягають стягненню у зв`язку з тим, що вони відшкодовані обвинуваченою шляхом поштового переводу, що підтверджується поясненнями обвинуваченої та потерпілої.

Також, сума моральної шкоди у розмірі 30 000 гривень підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При вирішенні питання про розмір компенсації завданої моральної шкоди потерпілій, суд враховує , що потерпіла втратила в наслідок злочину понесла певні фізичні страждання які виразилися в довготривалому розладі здоров`я, більше 21 дня, що безумовно призвело до психологічного страждання потерпілої оскільки вона не змогла працювати та приділяти звичну увагу своїй сім`ї., суд вважає, що описані вище обставини є стресовою ситуацією тому переоцінити заподіяно моральну шкоду потерпілій неможливо, бо в наслідок психотравмуючої події необхідний тривалий час для відновлення психологічного та фізичного стану потерпілої.

При вирішенні питання про розмір компенсації завданої моральної шкоди позивачу, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, і вважає, що вимога потерпілої про стягнення з обвинуваченої моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 15 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.100, 368, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 5100 гривень.

Речові докази залучені постановами слідчого від 15.02.2017 року та передані на відповідальне зберігання власникам майна залишити власникам.
Стягнути з ОСОБА_4 суму моральної шкоди на користь ОСОБА_5 у розмірі 15000, 00 гривень. В іншій частині позову відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Для особи яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Комунарского районного
суду м.Запоріжжя ОСОБА_1