УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2016 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 25 листопада 2016 року, -
в с т а н о в и л а:
Органом досудового розслідування, ОСОБА_7 підозрюється в тому, що близько 02 години 50 хвилин 23.11.2016, ОСОБА_7 перебував за адресою: м. Житомир, вул. І. Гонти, 68, а саме у готелі РК «Королівська бочка» разом із ОСОБА_9 та невстановленою особою, де побачили ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що заселялися в один із номерів вказаного готелю. В цей момент у невстановленої слідством особи виник злочинний умисел, направлений на напад на останніх з метою заволодінням будь-яким їхнім майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, поєднаним із проникненням у житло, про що він поділився із ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , на що останні погодилися, таким чином вступивши в злочинну змову.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, невстановлена слідством особа разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_7 незаконно проникли до готельного номеру № НОМЕР_1 , що знаходиться у вищевказаному розважальному комплексі. В подальшому, погрожуючи застосуванням предметом зовні схожим на кастет потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які сприйняли вказану погрозу як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, заволоділи майном останніх, а саме: мобільним телефоном марки «ЬС», моделі «ЄЗ», що належить ОСОБА_11 та мобільним телефоном марки «Меіги», моделі «М3», що належить ОСОБА_10 .. Після чого невстановлена слідством особа разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , утримуючи вищевказані мобільні телефони при собі, місце вчинення злочину залишили.
Тим чином, ОСОБА_7 за попередньою змовою із невстановленою слідством особою та ОСОБА_9 вчинили напад, поєднаний із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , поєднаний із проникненням у житло, в ході якого заволоділи майном ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , а саме: мобільним телефоном марки «БО», моделі «ЄЗ», у корпусі бежевого кольору, вартістю 4000 грн., який був у чохлі із силікону жовтого кольору, який матеріальної цінності не становить, що належить ОСОБА_11 та мобільним телефоном марки «Меіги», моделі «М3», у корпусі сірого кольору, вартістю 3500 грн., який був у чохлі із силікону чорного кольору, який матеріальної цінності не становить, що належить ОСОБА_10 , чим спричинили останнім матеріальної шкоди, а саме: ОСОБА_11 на загальну суму 4000 грн. та ОСОБА_10 на загальну суму 3500 грн.
23.11.2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_13 наступні
обов`язки: прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування СВ ВП ГУНП в Житомирській області ;не відлучатися із м. Житомира без дозволу слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання. Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави ухвалено вважати з моменту внесення застави. Строк дії ухвали встановити до 23.01.2017 року
Рішення суду обґрунтовано тим, що прокурором доведено обгрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_7 зазначеного вище злочину та доведені ризики, передбачені ст.. 177 КПК України та застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 на даний час недоцільно і не зможе запобігти ризикам, встановленим прокурором.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід особисте зобов`язання. Посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки суперечить нормам КПК України. Зазначає, що застосований слідчим суддею запобіжний захід є занадто суворим та до підозрюваного ОСОБА_7 слід було б застосувати інший альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або особистого зобов`язання. Вказує, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, так як вину свою у вчиненні злочину, а саме: у нападі з метою заволодіння будь-яким майном потерпілих, поєднаний із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя і здоров`я, поєднаним із проникненням у житло, не визнає та бажає активно сприяти слідству у з`ясуванні обставин кримінального провадження задля встановлення істини у справі. В судовому засіданні він підкреслив, що буде виконувати всі процесуальні дії, які необхідні при розслідуванні справи та виконувати інші зобов`язання, які будуть покладені на нього судом. Його співпраця зі слідством свідчить, що ОСОБА_7 не буде вчиняти інші кримінальні правопорушення. Окрім цього, майно потерпілим повернуто, що свідчить про відсутність ризику знищити чи спотворити речові докази по справі. Стороною обвинуваченням не надано ні одного доказу наведених у клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України проте в ухвалі, слідчий суддя посилається на доведеність прокурором наявності даних ризиків. Стверджує, що ОСОБА_13 має місце постійного проживання, проживає в АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря психіатра та нарколога на перебуває; в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України. Виконання ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків і його належну поведінку може забезпечити інший, альтернативний та більш м`який запобіжний захід - домашній арешт чи особисте зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді, захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про законність та обґрунтованість оскарженої ухвали слідчого судді, необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали слідчого судді - без зміни, перевіривши ухвалу в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника в інтересах підозрюваного не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
У відповідності до положень ч.1 ст.. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним , обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків , передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3)Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя зазначених вимог закону дотримався. Предметом дослідження слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу були ті обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу, в тому числі і тримання під вартою, як зазначено у клопотанні слідчого.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_14 підозрюється у особливо вчиненні особливо тяжкого злочину за який передбачено покарання від 7 до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, знову підозрюється у вчиненні тяжкого, корисливого злочину, пов`язаного із застосуванням насильства без посередньо після звільнення 15.11.2016 року з місць позбавлення у зв`язку з відбуттям покарання, що свідчить про те, що висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, продовжує займатися злочинною діяльністю, офіційно не працює, тому є ґрунтовні ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або незаконно впливати на потерпілих та свідків, тим більш, що він категорично заперечує будь-яку участь у вчиненні вказаного злочину та посилається на недостовірність даних потерпілими пояснень та впізнання його, як особи, яка вчинила даний злочин.
Слідчий суддя цілком обґрунтовано прийшов о висновку про доведеність слідчим а прокурором обгрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 разом з іншими підозрюваними вказаного вище кримінального правопорушення, що підтверджується поясненнями потерпілих, їх заявами та протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками, а також про наявність ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України, наведених в клопотанні та зазначених в ухвалі.
Крім того враховуючи всі обставини провадження, дані про особу підозрюваного, обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя правильно прийшов до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить можливість запобігання ризикам зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України.
Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про доведеність слідчим та прокурором можливих ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України, а також про доведеність недостатності в даному випадку більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що слідчий суддя не врахував, що підозрюваний має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, не має на меті уникати кримінальної відповідальності, пообіцяв, що буде виконувати всі процесуальні дії та не буде вчиняти інших кримінальних правопорушень наразі є передчасними та не можуть бути в даному випадку безумовними підставами для застосування іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також не впливає на правильність рішення слідчого судді.
Крім того слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_7 визначено розмір застави, у разі внесення якої він буде звільнений з-під варти, не дивлячись на те, що відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України він мав право не визначать заставу, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Доводи захисника про те, що визначений розмір застави є невідповідним доходам підозрюваного та його рідних, не можуть бути підставою для визначення меншого розміру застави, оскільки його розмір є мінімальним, передбаченим нормами ст. 182 КПК України .
За наведених обставин, підстав для скасування ухвали слідчого судді та застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, немає.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 25листопада 2016 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, - без зміни.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: