УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, яке вилучене в ході огляду місця події 11.07.2017 року, а саме: картонні коробки (бегінбокс, тетрапак) з написом «Пшенична», заповнені рідиною з запахом спирту, об`ємом 10 літрів кожний, в загальній кількості 117 (сто сімнадцять) штук; транспортний засіб марки «RENAULT», «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ).
В ході досудового слідства встановлено, що мешканці міста Києва та Київської області, діючи у складі організованої злочинної групи, здійснюють діяльність пов`язану з незаконним виготовленням та збутом алкогольних напоїв.
За наявними оперативними даними, при виготовленні фальсифікованих алкогольних напоїв особи використовують сировину, що становить загрозу для життя та здоров`я людей.
11.07.2017 року в ході огляду місця події, а саме: транспортного засобу марки «RENAULT», «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 , який використовується в протиправній діяльності ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зареєстрований на праві власності за ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ), було виявлено та вилучено наступне: картонні коробки (бегінбокс, тетрапак) з написом «Пшенична», заповнені рідиною з запахом спирту, об`ємом 10 літрів кожний, в загальній кількості 117 (сто сімнадцять) штук; транспортний засіб марки «RENAULT», «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Встановлено, що вищевказаним транспортним засобом здійснюється транспортування та зберігання незаконно виготовленої алкогольної продукції, сировини, з цільовим призначенням, з корисливих мотивів, з метою вчинення кримінального правопорушення.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, з підстав якими воно обґрунтовується.
Представники власника майна адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора.
Вислухавши доводи прокурора та представників власника майна дослідивши надані копії документів, слідчий суддя приходить до наступного.
За змістом положень ст. 3 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Окрім того, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Так, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним з заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
З положень ч. 1 ст. 170 КПК України слідує, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як вбачається з протоколу огляду місця події, 11.07.2017 року був проведений огляд транспортного засобу «RENAULT», «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та вилучено картонні коробки (бегінбокс, тетрапак) з написом «Пшенична», заповнені рідиною з запахом спирту, об`ємом 10 літрів кожний, в загальній кількості 117 (сто сімнадцять) штук; транспортний засіб марки «RENAULT», «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 .
Поряд з цим, в матеріалах справи відсутня ухвала про дозвіл на проведення обшуку, а після проведення огляду місця події та вилучення майна слідчий чи прокурор не звернулися в порядку ч.3 ст.233 КПК України з клопотанням до слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку. Крім того, слідчому судді не надано доказів, що транспортний засіб, марки «RENAULT», «Trafic», державний номерний знак НОМЕР_1 та картонні коробки (бегінбокс, тетрапак) з написом «Пшенична», заповнені рідиною з запахом спирту, об`ємом 10 літрів кожний, в загальній кількості 117 (сто сімнадцять) штук визнані речовими доказами.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурара Київської місцевої прокуратури №4 Мельника про арешт майна не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 170-172, 309, 310 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
Ухвала оскарження не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Слідчий суддя: ОСОБА_1