Справа № 405/3954/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 серпня 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

представника ДУ «Кропивницька

виправна колонія (№6)» ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Кропивницький клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Беседіно, Курського району, Курської області, Російської Федерації, українця, гр.. України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 25.06.1985 року Сєвєродонецьким районним судом Луганської області за ч.3 ст.140, ст.46-1 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі, з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 07.12.1989 року Сєвєродонецьким районним судом Луганської області за ч.1 ст.215-3 КК України (в редакції 1960 року ) до 1 року виправних робіт, з утриманням 20% в дохід держави; 10.08.1996 року Сєвєродонецьким районним судом Луганської області зач.1 ст.229-6, ст.45 КК України ( в редакції 1960 року) до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки; Звільнений 18.08.1994 року згідно ст.8 ЗУ «Про амністію»; 13.08.1996 року Сєвєродонецьким районним судом Луганської області за ч.1 229-6, ст.14 КК України (в редакції 1960 року) до 1 року позбавлення волі, з примусовим лікуванням від наркоманії; 02.08.1999 року Сєвєродонецьким районним судом Луганської області за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років виправних робіт, з утриманням 10 % в дохід держави; 04.02.2002 року Сєвєродонецьким районним судом Луганської області за ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ст.70, ст.75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки; 12.09.2002 року Новоайдарським районним судом Луганської області за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі. Звільнений 09.02.2005 року умовно-достроково на 1 рік 1 місяць за Постановою Перевальського районного суду Луганської області від 01.02.2005 року; 17.07.2013 року Новоайдарським районним судом Луганської області за ч.1 ст.186, ст.75 КК України до 1 року позбавлення волі, з іспитовим сроком на 1 рік; 26.01.2016 року Троїцьким районним судом Луганської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про його умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України. В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.
Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність засудженим своє поведінкою виправлення протягом всього часу відбування покарання.

Представник ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» залишив вирішення заяви засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали заяви та матеріали особової справи засудженого № 87-Х-17, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно положень ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.
В судовому засідання встановлено, що вироком Троїцького районного суду Луганської області від 26.01.2016 року ОСОБА_5 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки (а.о.с. 27).

Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 11.05.2016 року відповідно до Закону України № 838-УІІІ «Про внесення зміни до Кримінального Кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 05.12.2015 року по 11.05.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.о.с. 34).

Початок строку покарання 05.12.2015 року, кінець строку 29.06.2018 року. На момент розгляду клопотання засуджений відбув 1 рік 08 місяців 14 днів строку покарання, призначеного судом за вчинення злочину, який відносяться до категорії тяжких злочинів. На момент розгляду клопотання залишилося до відбуття 01 рік 10 днів.

В матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_5 , за час відбування покарання характеризується посередньо, що підтверджується характеристикою, затвердженою начальником ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6) від 15.08.2017 року. Крім цього, в характеристиці зазначено, що ОСОБА_5 правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом дотримується не завжди, стосовно скоєного злочину розкаюється, але робить це з метою отримати поблажливість, передбачені законом вимоги персоналу установи виконує не завжди, особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі не приймає, до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне, участі у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально-корисну активність в організації їх роботи не проявляє.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 2 від 26.04.2012 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Із матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 за № 87-Х-17 не можливо встановити те, що засуджений приймає активну участь у суспільному житті в установі виконання покарань та сумлінно виконує громадські доручення у процесі відбування покарання, а також прагне своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин. Вказане що свідчить про те, що засуджений на шлях виправлення не став.

Відповідно до ч.1 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі повинні працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Згідно довідки медичної частини ВК №6 від 24.07.2017 року засуджений ОСОБА_5 є обмежено працездатний, з раціональним працевлаштуванням (а.с.3).

Відповідно до п. 5 ст. 118 КВК України засуджений залучався до двохгодинних відпрацювань без оплати праці по благоустрою місць позбавлення волі та за весь час відбування покарання відпрацював 122 години (а.с. 12).

Згідно матеріалів справи вбачається, що за час відбування покарання, ОСОБА_5 стягнень та заохочень не має. (а.с.11)
Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне.
Відповідно до ст. 127 Кримінально-виконавчого кодексу України участі у роботі самодіяльних організацій не бере, соціально-корисну активність в організації їх роботи не проявляє.
Також з особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що на засіданні адміністративної комісії Кропивницької ВК (№6) розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення, де ОСОБА_5 також було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення (витяг з протоколу № 06 від 25.06.2017 року, а.о.с. 56).

Враховуючи наведене, суд прийшов до переконання щодо недостатності підстав, які би свідчили про те, що засуджений ОСОБА_5 став на шлях виправлення і довів це сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Та обставина, що засуджений ОСОБА_5 за весь період відбування покарання не має жодного заохочення також свідчить про те, що засуджений не довів свого виправлення.
Отже, з аналізу наведеного, суд прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, оскільки в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та обставина, що ОСОБА_5 проявляв сумлінну поведінку і ставлення до праці.
За таких обставин, судом не встановлено необхідних та достатніх підстав для застосування до засудженого ОСОБА_5 положень статті 81 КК України, а отже, в задоволенні заяви останнього слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні заяви ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Копію ухвали направити до ДУ «Кропивницька виправна колонія (№6)» для вручення засудженому ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1