Справа № 206/1009/17
Провадження № 1-в/206/126/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2017року

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зняття судимості

В С Т А Н О В И В:
27.02.2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вище вказаним клопотанням, посилаючись на те, що вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 12.12.2014 року він був засуджений до штрафу на користь держави в розмірі 510 грн.. за скоєння злочину, передбаченого ч.1ст..126 КК України. Також засуджений зазначив, що вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 року рішення суду 1 інстанції було залишено без змін, а штраф на користь держави він сплатив 23.02.2016 року після сплати якого пройшло більше року.

Вважає, що , оскільки з моменту виконання судового рішення минув рік, то з нього , як з особи, яка за місцем проживання характеризується позитивно,і яка не скоїла нового злочину в цей період, може бути знята судом судимість.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю підтримав свою заяву з посиланням на вище зазначені підстави.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що дане клопотання не підлягає задоволенню , оскільки не ґрунтується на вимогах матеріального та процесуального права.

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження № 1-кп 206/278/14-к ( справа № 206/5685/14-к) , суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Порядок зняття судимості , правові наслідки судимості та строки погашення судимості регламентуються розділом ХІІІ Кримінального кодексу України.

Як вбачається з наданих засудженим доказів та досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження № 1-кп206//278//14-к ( справа № 206// 5685/14-к) ОСОБА_4 дійсно був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст..126 КК України, тобто в умисному завданні удару потерпілому ОСОБА_5 , що завдав останньому фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, та за вироком суду йому призначене покарання у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 170 грн. Ухвалою того ж суду від 19.12.2014 року виправлено технічну описку в мотивувальній частині судового рішення і визначено міру покарання у вигляді штрафу на користь держави в сумі 510 грн. ( т.3 а.п.199-202, 214).

Рішення суду 1 інстанції було оскаржене ОСОБА_4 та його захисником до суду апеляційної інстанції, який вироком від 25.02.2015 року визнав доведеною винуватість ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині та залишив вирок місцевого суду в частині доведеності винуватості та правової кваліфікації діянь ОСОБА_4 за ч.1 ст.126 КК України без змін, а апеляційну скаргу засудженого та захисника без задоволення. Разом з тим суд 2 інстанції скасував судову ухвалу від 19.12.2014 року як таку, що не відповідає вимогах ст..53 КК України та ст..379 КПК України. При цьому судом апеляційної інстанції ухвалено рішення про скасування вироку в частині призначеного покарання, призначивши останньому покарання у вигляді штрафу на користь держави в сумі 510 грн.( т.4 а.п.71-76).

Ухвалою Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.02.2016 року вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.02.2015 року залишено без змін, касаційну скаргу засудженого - без задоволення. ( т.4 а.п.121-123).

Згідно квитанції від 23.02.2016 року ОСОБА_4 дійсно сплатив визначений вироком штраф на користь держави в сумі 510 грн. ( т.4 а.п. 128).

Згідно ст.91 КК України зняття судимості проводиться лише за рішенням суду.

Положення ст.91 КК України застосовується щодо осіб, яким за вироком суду було призначене покарання у вигляді позбавлення або обмеження волі

Підставами для зняття судимості законодавець визначив наступні чинники:

-відбуття особою покарання у вигляді обмеження або позбавлення волі;

-закінчення не менше половини строку погашення судимості , встановленого ст..89 КК України;

-зразкова поведінка особи та сумлінне ставлення до праці після відбуття покарання , що доводить її виправлення;

-не вчинення особою умисного тяжкого та особливо тяжкого злочину , а також корупційного злочину .

Особи, які відбули інші покарання , не мають права на дострокове зняття судимості.

Зняття судимості на відміну від її погашення відбувається тільки за рішенням суду, а погашення - автоматично після закінчення строків, визначених ст..89 КК України.

Отже з огляду на вище зазначене, крім інших підстав для зняття судимості, вимога законодавця полягає в тому, що таке зняття судимості застосовується до осіб, які засуджені не до всіх видів показання, а лише до покарання у вигляді позбавлення або обмеження волі.

Згідно ст..538 КПК України після відбуття покарання у вигляді позбавлення або обмеження волі, суд, який ухвалив вирок , має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.

Тобто, враховуючи аналіз вище зазначених норм матеріального та процесуального права, а також ту обставину, що ОСОБА_4 за вироком суду був засуджений до штрафу на користь держави, вимоги ст..91 КК України до даних правовідносин застосовані бути не можуть.

В даному випадку згідно з п.5 ч.1 ст.89 КК України ОСОБА_4 вважається таким, що не має судимості , оскільки він протягом одного року з дня відбуття покарання ( сплата штрафу здійснена 23.02.2016 року) не вчинив нового злочину , і таке погашення судимості не потребує його посвідчення судовим рішенням чи будь-яким іншим документом.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 89, 91 КК України, ст..ст. 537- 539 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зняття судимості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1