Справа № 743/1468/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/440/2017
Категорія - ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000535, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2017 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ріпки Чернігівської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, працюючого в Корюківському кінноспортивному комплексі (с. Бреч) (зі слів), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-10.07.2015 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70, 72 КК України до 1 року 6 місяців 10 днів обмеження волі, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду захисником адвокатом ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2017 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 1 року 8 місяців обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання, приєднано частину покарання, невідбутого за вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 10.07.2015 року, остаточно визначено покарання у виді 2 років обмеження волі.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави процесуальні витрати у розмірі 351 грн. 84 коп.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Обґрунтовуючи вимогу апеляційної скарги захисник зазначає, що у ОСОБА_7 не було умислу на скоєння крадіжки велосипеду, оскільки потерпілий добровільно дозволив його взяти та використати у власних цілях, проте на зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та при цьому вказав, що потрібен додатковий дозвіл на використання велосипеду. Від надмірно вжитого спиртного ОСОБА_9 не пам`ятає події того дня, зокрема, як повернувся до велосипеду, яким чином, кому та за скільки його продав. Крім того, дата написання заяви про скоєне кримінальне правопорушення написана не потерпілим, що визнано останнім. На думку апелянта, вказані обставини свідчать про відсутність складу злочину в діях його підзахисного.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисника прокурор вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

При розгляді провадження судом І інстанції встановлено, що 12.10.2016 року, близько 14 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, поблизу будинку АДРЕСА_2 , повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед "Аист", чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 1466 грн. 67 коп.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, просили закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за відсутності складу кримінального правопорушення, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду, без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений вину визнав частково та показав, що він дійсно з дозволу потерпілого брав велосипед у власних цілях, але умислу на його крадіжку у нього не було. Зустрів потерпілого, від якого в ході розмови отримав згоду скористатися велосипедом, який належить останньому, з`їздити до магазину. Згодом, в той час як потерпілий відійшов справити природні потреби, він взяв велосипед потерпілого, при цьому повторно дозволу у нього не питав, та поїхав в центр смт. Ріпки, де випив ще горілки, так як до цього вживав її. Як він прибув на ринок та продав велосипед, не пам`ятає, так як був дуже п`яним, кошти витратив на власні потреби. Пізніше до нього додому прийшов потерпілий, з яким вони пішли до ринку шукати велосипед.

Проте не дивлячись на часткове визнання ОСОБА_7 вини його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується доказами у кримінальному провадженні.

Свідок ОСОБА_11 , допитаний судом 1 інстанції, показав, що у жовтні 2016 року, знаходячись на ринку, до нього підійшов ОСОБА_7 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння та запропонував придбати велосипед, пояснивши, що йому необхідні кошти на придбання ліків для хворої матері та пропонував принести документи на велосипед. На дану пропозицію він погодився та придбав у нього велосипед.

Допитана в судовому засіданні суду 1 інстанції в якості свідка ОСОБА_12 показала, що в жовтня 2016 року, близько 14 години, знаходячись на ринку в смт. Ріпки, бачила, як ОСОБА_7 привів велосипед та залишив його під деревом. Чи забрав він велосипед та в якому напрямку пішов, вона не бачила. Через незначний проміжок часу до неї підійшов ОСОБА_10 та розпитував, чи не продавав обвинувачений велосипед. При цьому він пояснив, що того дня залишав свій велосипед під наглядом ОСОБА_13 біля під`їзду будинку.

З досліджених в судовому засіданні апеляційного суду показань потерпілого ОСОБА_14 на носіях запису, в суді першої інстанції вбачається, що у жовтні 2016 року, він, проїжджаючи на велосипеді поряд з озером "Піль" в смт. Ріпки, зустрів ОСОБА_7 . Під час розмови обвинувачений, який був в стані алкогольного сп`яніння, взагалі-то, просив у нього скористатися велосипедом, але він відійшов по своїм потребам і коли повернувся ні Рогового, ні велосипеда вже не було. Сподіваючись, що обвинувачений повернеться, він чекав на нього близько однієї години, а потім пішов до нього додому, де він йому повідомив, що велосипед знаходиться на ринку. Коли вони прийшли на ринок, то велосипед не знайшли. Через декілька днів він звернувся із заявою про крадіжку, яку писав особисто, а працівники поліції лише допомагали йому зорієнтуватися під час її написання. Згодом працівники поліції повернули йому велосипед. На питання прокурора, потерпілий відповів, що дозволу взяти велосипед він не давав.

Наведені свідчення потерпілого та свідків суд обґрунтовано поклав в основу вироку, дав їм оцінку та правильно визнав їх достовірними, оскільки вони підтверджують обставини вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні.

Відповідно до заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.10.2016 року, потерпілим зазначені обставини його вчинення (а.п. 2).

Згідно заяви ОСОБА_11 від 03.11.2016 року, останній добровільно видав працівникам поліції велосипед зеленого кольору, з жіночим типом рами, який придбав у жовтні 2016 року у ОСОБА_13 за 700 грн. (а.п. 18).

З протоколу слідчого експерименту від 28.11.2016 року вбачається, що ОСОБА_7 добровільно, в присутності понятих, розповів та показав на місці, яким чином 12.10.2016 року викрав велосипед потерпілого (а.п. 49-52).

При наведених доказах, колегія суддів вважає що висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на сукупності досліджених у судовому засіданні доказах і його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України.

Часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини та його показання про те, що він за згодою потерпілого отримав у тимчасове користування велосипед суд першої інстанції вірно розцінив як захисну версію з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, з чим погоджується і колегія суддів.

Виходячи з аналізу показань потерпілого ОСОБА_10 та враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 заволодів велосипедом без згоди власника, реалізував його іншій особі, а отримані кошти витратив на власні потреби, що не заперечується самим обвинуваченим та свідчить про наявність у нього прямого умислу на скоєння таємного викрадення майна.

Твердження апелянта про те, що обвинувачений через надмірно вжите спиртне не усвідомлював значення своїх дій по відношенню до чужого майна, зокрема, як повернувся до велосипеду, яким чином, кому та за скільки його продав, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначене не підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше судимий, в тому числі за злочини проти власності, вчинив злочин в період іспитового строку, раніше притягувався до адміністративної відповідальності, за місцем проживання характеризується формально-посередньо та обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 71 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Своє рішення щодо виду та розміру покарання суд належно мотивував, воно відповідає вимогам закону щодо мети покарання.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не вбачається, тому вирок суду є законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 30 січня 2017 року відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4