Справа № 395/1044/16-к
УХВАЛА
06 червня 2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький кримінальне провадження № 0000245 від 16.12.2012 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.2,9, ч.2 ст.115, ч.2 ст.125, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, суд виніс на обговорення питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою до спливу 60-ти днів, оскільки судовий розгляд по даному кримінальному провадженню ще не закінчено.
В судовому засіданні прокурор висловив свою думку щодо необхідності продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, застосованих до ОСОБА_7 не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що стали підставою для застосування запобіжного заходу, а саме обвинувачений скоїв декілька тяжких та особливо тяжкий злочини, за який передбачена відповідальність у виді довічного позбавлення волі, тому існує ризик, що обвинувачений буде переховуватись від суду, щоб уникнути покарання, також може впливати на потерпілих, свідків, може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки не працює та не має постійного доходу, має незняту та непогашену судимість.
Захисник та обвинувачений висловили свою думку на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Суд відзначає, що обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.05.2017 року продовжено строк тримання під вартою на 60 днів.
ОСОБА_7 органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні злочинів, які відносяться до тяжких, а один до категорії особливо тяжких, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, не одружений, тому відсутні соціально сталі зв`язки, офіційно не працевлаштований, тому у нього відсутнє стале джерело доходу, має незняту та непогашену судимість за вчинення умисного злочину.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

На думку суду, такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованих обвинуваченому злочинів, можливість незаконного впливу на потерпілих, а також ухилення від явки до суду.

Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Однак, альтернативні запобіжні заходи, з урахуванням вказаних ознак на думку суду не здатні забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, а єдиним можливим запобіжним заходом для усунення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме вчинення нового злочину, переховування обвинуваченого від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, є тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, що є підставою доцільності продовження строку його дії на 60 днів.

Керуючись главою 18, ч. 3 ст. 331 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, а саме до 04.08.2017 року, включно.
Копію ухвали направити для відома начальнику ДУ «Кропивницька УВП (№14)», вручити прокурору та обвинуваченому ОСОБА_7 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3