АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/7493/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/144/К/17 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 02 березня 2017 року апеляційну скаргу прокурора за кримінальним провадженням №0000568 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянин України, розлучений, освіта вища, приватний підприємець, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, якого визнанано винним у вчинені кримінального правопорушення, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 від відбуття основного покарання звільнено з випробовуванням терміном на три роки. Відповідно до п.1,2 ч.1 п.2 ч.2 ст.76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 не обирався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 29924грн.35 коп в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 250 тис. гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Речові докази - велосипед „COLNAGO повернуто потерпілій, автомобіль „Москвич д/н НОМЕР_1 повернути обвинувачному

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить, вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в частині признгаченного йому покарання скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 3 років 5 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 1 107,84 грн. В іншій частині вирок залишити без змін.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року ОСОБА_6 був визнаний винним та засуджений за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за наступних обставин.

08 червня 2015 року приблизно о 09 годині 25 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Москвич», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно технічного паспорту автомобіля НОМЕР_2 від 02.06.1982 належить ОСОБА_10 , рухався по сухому покриттю проїжджої частини автошляху Т НОМЕР_3 , з боку автошляху Н-23 сполученням «Кіровоград-Запоріжжя» в напрямку с. Капулівка, Нікопольського району Дніпропетровської області.

В процесі руху, а саме на 3 км. +100 м автошляху Т-04-36, що на території Нікопольського району, Дніпропетровської області, водій ОСОБА_6 , проявляючи недбалість, не маючи жодних перешкод технічного характеру для безпечного забезпечення руху, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, змінив напрямок свого руху ліворуч, виїхав на зустрічну смугу для руху, де допустив наїзд передньою частиною свого автомобіля на велосипед «COLNAGO» під керуванням ОСОБА_11 , який рухався у зустрічному напрямку.

Своїми діями водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3.б) та 10.1. Правил дорожнього руху України, якими передбачено:

п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»,

Порушення п. 10.1. Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Невиконання водієм ОСОБА_6 вищезазначеного пункту Правил дорожнього руху України привело до даної дорожньо-транспортної пригоди, у результаті якої велосипедисту ОСОБА_11 , спричинені тілесні ушкодження, а саме: забито-скальпована рана голови; крововилив та синець обличчя; три забиті рани лівої верхньої кінцівки; садна правого передпліччя; множинні забито-рвані рани обох нижніх кінцівок; садна правої нижньої кінцівки; відкритий перелом правої стегнової кістки; відкриті переломи обох кісток правої гомілки; відкритий перелом лівої стегнової кістки; відкриті переломи обох кісток лівої гомілки; набряк мозку, м`яких мозкових оболонок; нерівномірне кровонаповнення внутрішніх органів; морфологічні ознаки шокової реакції у нирках та печінці; стрес-реакція у наднирниках. Виявлені тілесні ушкодження спричинені при зіткненні потерпілого, який знаходився на велосипеді з автомобілем у зустрічному напрямку. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень та знаходиться в причинному зв`язку з настанням смерті, яка настала о 12 годині 15 хвилин 10 червня 2015 року в приміщенні Нікопольської міської лікарні №1 за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Херсонська, 56, що підтверджується висновком судово- медичної експертизи № 331 від 03.07.2015.

Дії ОСОБА_6 , що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого мають правову кваліфікацію за ч.2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, правову кваліфікацію злочину та доведеності вини ОСОБА_6 , вважає, що зазначений вирок суду не відповідає вимогам Кримінального кодексу України через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного, внаслідок м`якості, та допущеними порушеннями вимог кримінального процесуального закону підлягає скасуванню.

На думку прокурора судом першої інстанції не дотримано вимог ст. ст.94, 370 КПК України, п.п.1,2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вимог ст. 65 КК України таким чином вирок суду першої інстанції на підставі ст. ч.1 ст.414,ч.1 ст.421 КПК України повинен бути скасовано.Відповідно до п. 9 вказаної постанови, рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.

Наведені судом у вироку такі обставини, як керування транспортним засобом у тверезому стані, часткове відшкодування завданої шкоди потерпілій не є такими, що істотно знижують ступінь відповідальності.

Крім того, суд у своєму вироку при вирішенні питання про додаткову міру покарання послався на те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення не в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, призначене судом покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України, є необгрунтованим та несправедливим внаслідок м`якості і є недостатнім для його виправлення, запобігання вчинення аналогічних злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Посилаючись на п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, ст. 409 КПК України вказує на те , що суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Таким чином, прокурор вважає що вирок суду підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного, внаслідок м`якості та безпідставного звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням терміном строком на три роки.

Крім того, вказує на безпідставне порушення вимог ч.2 ст.124 КПК України при ухваленні обвинувального вироку з того, що суд не стягнув з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, а саме витрати пов`язані з проведенням транспортно - трасологічної експертизи № 70/29-386 від 16.09.2015 у розмірі 613 грн., та судово - автотехнічної експертизи № 70/27-633 від 23.09.2015 у розмірі 491, 04 грн, а всього на суму 1 107,84 грн.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді:

Прокурор просив апеляційну скаргу прокурора задовольнити в повному обсязі, вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок на підставах зазначених в апеляційній скарзі.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 , кожен окремо заперечували проти задоволенння апеляційної скарги прокурора, просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Потерпіла ОСОБА_7 надіслала заяву, про розгляд без неї та її представника вказавши на незгоду з апеляцією прокурора і про залишення вироку суду першої інстанції без змін. Вказала на те,що обвинувачений відшкодовує шкоду, приніс пробачення,визнав вину.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_6 зазначає , що суд першої інстанції ухвалив законний та справедливий вирок врахував та взяв до уваги всі пом`якшуючі його вину обставини, адже: правопорушення вчинене ним з необережності; вперше притягувався до кримінальної відповідальності;керував транспортом в тверезому стані (згідно медичного висновку), оскільки взагалі не вживає спиртного; позитивно характеризуюся за місцем постійного проживання; має чудові позитивні характеристики та клопотання від:Міжнародної Федерації Арашидо (Араши Карате),Міжнародної Асоціації бізнес-шкіл, Міської Ради м. Нікополь. Також, приймає активну участь у розробці авторських програм інноваційної освіти України, є автором наукового твору «Програми школи інноваційного розвитку» для дітей та підлітків; є спортсменом та засновником спортивного клубу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в організації тренується близько 200 дітей та дорослих м. Нікополя та Нікопольського р-ну., також приймає активну участь у суспільному та громадському житті, виховую молоде покоління власним прикладом: не вживає алкоголь, не палить та пропагандує здоровий образ життя серед молоді; після скоєння ДТП не зник з місця пригоди, та надавав першу медичну допомогу потерпілому; частково відшкодував завдану шкоду потерпілій (75000 грн.), яка в судовому засіданні особисто просила суд не позбавляти його волі.

Тобто, сторона обвинувачення вказала лише 2 пом`якшуючих вину обставини, які дійсно не є вирішальними при призначенні покарання; але у сукупності з усіма пом`якшуючими обставинами вони є досить вагомими і важливими.

Потерпіла ОСОБА_7 в заяві клопотанні, посилається на те, що з вирок суду першої інстанції вона згодна. Просить вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Просить також розглянути апеляційну скаргу прокурора ,якщо він її не відкличе до початку розгляду, без її участі та участі її представника, адвоката ОСОБА_12 .

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведене у апеляційній скарзі доводи, у порядку підготовки прослухавши технічний запис судових засідань та передивившись відеозаписи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст. 286 КК України ніким не оскаржуються у тому числі і прокурором у апеляційній скарзі, тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись ст. 404 КПК України та роз`ясненнями , що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Судку України « Про практику постановлення вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку №1 від 15 травня 2006 року, перевіряє вирок суду першої інстанції у межах апеляції

Що ж стосується призначеного покарання обвинуваченому, то на думку колегії суддів, судом першої інстанції досліджено всі обставини скоєння кримінального правопорушення , дані про особу обвинуваченого,досліджено пом`якшуючі обставини, встановлено відсутність обтяжуючих обставин і з урахуванням думки потерпілої, яка у суді першої інстанції просила призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність з урахуванням положень ст. 50 КК України,загальних засад призначення покарання та ст.65 КК України .

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення в частині покарання та винесення свого вироку , вважає, що судом першої інстанції всі положення на які посилається прокурор у апеляційній скарзі повністю враховано.

Так, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ці вимоги закону суд першої інстанції виконав і обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання належним чином, призначивши покарання передбачене санкцією частини 2 статті 286 КК України, з застосування ст. 75 КК України.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан тощо. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання.
Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до роз`яснень п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 25 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди при призначенні покарання за ст. 286 КК України мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчиненого злочину.
На думку колегії суддів, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції в повній мірі виконав вимоги ст.65 КК України,та вимог п.п.1,2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», врахувавши ступінь тяжкості вчиненного ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких, але скоєних з необережності, дані про особу винного, який визнав провину у скоєному злочині в повному обсязі, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває (а.кп.131,132 т.2), вперше притягається до відповідальності (а.кп 124 т.2), керував транспортним засобом у тверезому стані, що зазначено у висновку №177 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ( а.п.123 т.2) позитивно характеризується як за місцем постійного проживання,так і роботи, є спортсменом, приймає активну участь у суспільному і громадському житті, згідно наданих до суду характерист та клопотань виховує молоде покоління( а.кп.138-144 т.2), згідно даних одразу ж після здійснення наїзду зупинив транспортний засіб, намагався надати першу медичну допомогу. До обставин що пом`якшують покарання судом першої інстанції у відповідності до ст.66 КК України,віднесено визнання своєї вини, та часткове відкодування шкоди в розмірі 75 тис грн..; обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, судом першої інстанції не встановлено.Не наведені вони і в апеляції прокурора .

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_6 з прикрістю та жалем усвідомив наслідки своїх дій, повністю визнав себе винним та щиро покаявся у скоєному, та того, що потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційної інстанції просила не призначати покарання обвинуваченому пов`язане із позбавленням волі, оскільки останній визнав вину та відшкодовує їй завдану матеріальну та моральну шкоду.
Тому, колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні відсутні обставини, які не враховані судом першої інстанції і не вбачає підстав для призначення покарання за ч.2 ст. 286 КК України більш сурового, ніж призначено судом першої інстанції.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що обвинувачений має постійне місце проживання де характеризується з позитивної сторони ,має місце роботи, де також характеризується позитивно, поведінку обвинуваченого після скоєння кримінального правопорушення, думку потерпілої, яка просить призначити покарання не позбавляючи волі, наявність щирого каяття, сприяння розкриттю злочину, позитивних характеристик,часткове відшкодування шкоди у сумі 75 тис грн.., намір і надалі відшкодовувати шкоду потерпілій, вчинення злочину вперше, відсутність обставин, що обтяжують покарання, необережна форма вини, вказують на можливість застосування ст.75 КК України.
На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 як основне покарання у вигляді позбавлення волі із затосуванням ст.75 КК України, так і додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора стосовно витрат на залучення експерта, то вони підлягають задоволенню.

Так ,згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Згідно п.3 ч.1 ст.118 КПК України, процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.
Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються у разі визнання особи винуватою: рішення про відшкодування процесуальних витрат.
У обвинувальному акті щодо ОСОБА_6 вказано розмір витрат на залучення експертів у кримінальному провадженні, а саме: трасо логічної експертизи № 70/29-386 від 16.09.2015 у розмірі 613 грн.80 коп., та судово - автотехнічної експертизи № 70/27-633 від 23.09.2015 у розмірі 491, 04 грн, а всього на суму1 104грн. 84 коп. (а.кп.1-4)
На підставі наведеного, апеляційна скарга прокурора про стягнення витрат з обвинуваченого ОСОБА_6 в сумі 1104, грн. 84 коп. на залучення експертів є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
У відповідності до п.3 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України - змінити

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в сумі 1104 грн. 84 коп.
В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 - не обирався.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3