АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/202/17 Справа № 202/2650/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001492за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дружба Нікопольського району Дніпропетровської області, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_10 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2016 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними та їм призначено покарання за ч.4 ст.191 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати певні посади, пов`язані з обліком та зберіганням товаро - матеріальних цінностей строком на 3 роки кожному.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звільнено від відбування основного виду покарання з випробуванням, якщо вони протягом трирічного іспитового строку не вчинять нового злочину, покладаючи на них обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_7 та з ОСОБА_8 на користь ТОВ "Дакорт" по 107 771 грн. 03 коп. з кожного у відшкодування матеріальної шкоди і 34 000 грн. з кожного у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави кошти, витрачені на проведення експертиз у розмірі 15 360 грн., 195 грн., 420 грн.

Вирішено долю речових доказів.

Судом першої інстанції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засуджено за те, що 04 вересня 2013 року ОСОБА_7 було прийнято на роботу на посаду комірника на ТОВ «ДАКОРТ». Між ТОВ «ДАКОРТ» (Замовник) і обвинуваченим ОСОБА_7 (Виконавець) 04 вересня 2013 року укладено договір надання послуг, відповідно до якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконувати послуги з прийому, переміщення, зберіганню та видачі матеріальних цінностей Замовника на складі Замовника. Окрім цього, 04 вересня 2013 року між ТОВ «Дакорт» та обвинуваченим ОСОБА_7 укладено договір про повну матеріальну відповідальність та нерозголошення комерційної таємниці, відповідно до п. 1 якого працівник, який виконує роботу за посадою комірника приймає на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення схоронності довірених йому ТОВ «Дакорт», матеріальних цінностей і грошових коштів.

В квітні 2015 року у завідуючого складом у відділі м. Дніпро і ТOB «ДАКОРТ» ОСОБА_11 (матеріали відносно якого виділено у окреме провадження та зупинено у зв`язку з розшуком), що був службовою особою, виник намір, спрямований на розтрату товарно-матеріальних цінностей ТОВ «ДАКОРТ», шляхом вивезення товарно-матеріальних цінностей зі складу ТОВ «ДАКОРТ», який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Журналістів, 9, без відома керівництва і відповідних документів, та в подальшому продажу за грошову винагороду вказаних товарно-матеріальних цінностей іншим особам, з метою поліпшення свого матеріального становища.

ОСОБА_11 (матеріали відносно якого виділено у окреме провадження та зупинено у зв`язку з розшуком) усвідомлюючи, що самостійно йому не вдасться реалізувати свій злочинний намір, спрямований на розтрату товарно-матеріальних цінностей, вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 , який працював комірником складу ТОВ «ДАКОРТ», розташованому за адресою: м. Дніпро, вул. Журналістів, 9. ОСОБА_7 за сумісництвом також виконував функції водія автонавантажувача, за допомогою якого він збирав товар на відправку водіям-експедиторам по їх торгівельним маршрутам для реалізації товару в торговельні точки Дніпропетровської області, таким чином мав вільний доступ до товарно-матеріальних цінностей складу, тобто які перебували в його віданні.

Крім цього, ОСОБА_11 (матеріали відносно якого виділено у окреме провадження та зупинено у зв`язку з розшуком), розуміючи, що цього буде не достатньо для незаконного вивезення товарно-матеріальних цінностей зі складу, разом з ОСОБА_7 залучили водія-експедитора ТОВ «ДАКОРТ» ОСОБА_8 , який обслуговував торговельні точки м. Дніпродзержинська та прилеглі території. Після чого ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 , що його функцією у реалізації вказаного злочинного наміру буде вивіз товарно-матеріальних цінностей зі складу на своєму автомобілі марки Мерседес 508, д/н НОМЕР_1 , та продажу за грошові кошти вивезених товарно- матеріальних цінностей іншим особам, на що ОСОБА_8 погодився.

Таким чином ОСОБА_11 (матеріали відносно якого виділено у окреме провадження та зупинено у зв`язку з розшуком), ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вступили у словесну мову для вчинення розтрати товарно-матеріальних цінностей зі складу ТОВ "ДАКОРТ", які перебували в їх віданні, для подальшого їх продажу, з метою незаконного збагачення, домовившись розподіляти незаконно отриманий прибуток порівну між собою, при цьому кожному з них були відведені наступні ролі:

- ОСОБА_11 (матеріали відносно якого виділено у окреме провадження та зупинено у зв`язку з розшуком), будучи завідуючим складу, визначав, який саме товар та коли буде вивезений зі складу, повідомляв комірнику складу ОСОБА_7 про підготовку товару для вивозу його за територію підприємства водієм-експедитором ОСОБА_8 , а також в подальшому списував вивезений товар на склад браку з метою приховання злочинної діяльності;

- ОСОБА_7 , будучи комірником складу та за сумісництвом водієм автонавантажувача, за інформацією завідуючого складу ОСОБА_11 (матеріали відносно якого виділено у окреме провадження та зупинено у зв`язку з розшуком) підготовлював для незаконного вивозу товар для водія-експедитора ОСОБА_8 , а після продажу останнім товару, отримував від ОСОБА_8 частину виручених грошових коштів за продаж товару, та віддавав узгоджену частину коштів ОСОБА_11 (матеріали відносно якого виділено у окреме провадження та зупинено у зв`язку з розшуком);

- ОСОБА_8 , будучи водієм-експедитором, вивозив зі складу ТОВ «ДАКОРТ» на своєму автомобілі, завідомо підготовлений ОСОБА_7 товар без документів, в подальшому реалізуючи його за грошові кошти. Свою частину отриманих від продажу товару грошових (1/3) він залишав собі, а 2/3 від заробленої суми грошових коштів, які були часткою ОСОБА_11 (матеріали відносно якого виділено у окреме провадження та зупинено у зв`язку з розшуком) та ОСОБА_7 , передавав ОСОБА_7 , для останнього та подальшої передачі ОСОБА_11 (матеріали відносно якого виділено у окреме провадження та зупинено у зв`язку з розшуком).

Так, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді комірника складу ТОВ «ДАКОРТ», являючись матеріально-відповідальною особою, діючи умисно, узгоджено відповідно до раніше розподілених ролей та спільно за попередньою змовою із завідуючим складу ТОВ «ДАКОРТ» ОСОБА_11 (матеріали відносно якого виділено у окреме провадження та зупинено у зв`язку з розшуком), який являвся матеріально- відповідальною особою, та водієм-експедитором ТОВ «ДАКОРТ» ОСОБА_8 , який також являвся матеріально-відповідальною особою, реалізуючи спільний намір та маючи єдину мету, спрямовану на незаконне збагачення шляхом розтрати майна, яке перебувало в їх віданні, у період часу з квітня 2015 року по 25.08.2015 року, перебуваючи на території складських приміщень ТОВ «ДАКОРТ», за адресою: м. Дніпро, вул. Журналістів, 9, здійснили розтрату товарно-матеріальних цінностей вказаного підприємства шляхом вчинення тотожних злочинних діянь, спрямованих на досягнення єдиної мети, тобто вчинили одиничний продовжуваний злочин, а саме: за вказаний період часу, не менше десяти разів, ОСОБА_11 (матеріали відносно якого виділено у окреме провадження та зупинено у зв`язку з розшуком) повідомляв ОСОБА_7 про підготовку товару торгової марки «ЧУМАК» в різній кількості та асортименті (томатна пасти, кетчупи, майонези, кукурудза, сік, макарони, соуси), що належить ТОВ «ДАКОРТ», для вивозу без документів за територію підприємства і подальшого незаконного продажу. Вказаний товар ОСОБА_7 підготовлював для незаконного вивозу водієм-експедитором ОСОБА_8 , для маскування вивозячи його одночасно із товаром, який ТОВ «ДАКОРТ» за договірними зобов`язаннями поставляв у торгові мережі та ставлячи поряд з ним. Надалі ОСОБА_8 завантажував весь підготовлений для вивозу товар до свого автомобіля, при цьому документи мав тільки на той товар, що поставлявся ТОВ «ДАКОРТ» за договірними зобов`язаннями у торгові мережі, після чого ОСОБА_8 вивозив зі складу ТОВ «ДАКОРТ» на своєму автомобілі, вказаний товар та слідуючи по маршруту руху, реалізовував незаконно вивезений товар за грошові кошти по торговельним точкам м. Дніпродзержинська та прилеглій території. Отримані від продажу товару грошові кошти порівну розподілялись між ОСОБА_11 (матеріали відносно якого виділено у окреме провадження та зупинено у зв`язку з розшуком), ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_11 (матеріали відносно якого виділено у окреме провадження та зупинено у зв`язку з розшуком), ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вивезли зі складу підприємства, та в подальшому продали товар, а саме: продукцію торгової марки «ЧУМАК», за що отримали грошові кошти, якими розпорядилися на власний розсуд, розподіливши її між собою в рівних частках, чим завдали ТОВ «ДАКОРТ» матеріальну шкоду на суму 325 413 (триста двадцять п`ять тисяч чотириста тринадцять) гривень 10 (десять) копійок.

Відповідно до акту проведеної інвентаризації від 26 серпня 2015 на складі ТОВ «ДАКОРТ», за адресою: м.Дніпро, вул. Журналістів, 9, по торгівельні марці «Чумак» виявлено наступну нестачу товару:

- ТМ «Чумак» «Кетчуп Дой-Пак 200 г Лагідний для дітей» у кількості 1157 штук, на суму 6722,17 гривень;

- ТМ «Чумак» «Кетчуп Дой-Пак 450 г До шашлику» у кількості 847 штук, на суму 6979,28 гривень;

- ТМ «Чумак» «Кетчуп Дой-Пак 450 г Лагідний» у кількості 2847 штук, на суму 23459,28 гривень;

- ТМ «Чумак» «Майонез Дой-Пак 192 г Справжній Легкий» у кількості 831 штук, на суму 2991,6 гривень;

- ТМ «Чумак» «Майонез Дой-Пак 576 г Провансаль» у кількості 89 штук, на суму 1410,65 гривень;

- ТМ «Чумак» «Майонез Дой-Пак 576 г Справжній» у кількості 714 штук, на суму 11988,06 гривень;

- ТМ «Чумак» «Майонез Дой-Пак 576 г Справжній Легкий» у кількості 132 штук, на суму 1524,6 гривень;

- ТМ «Чумак» «Майонез Дой-Пак 750 г Провансаль» у кількості 664 штук, на суму 7848,48 гривень;

- ТМ «Чумак» «Скляна банка 1000 мл Сік с м`якоттю Персиковий UA» у кількості 127 штук, на суму 2100,58 гривень;

- ТМ «Чумак» «Томатна паста Скляна банка ET 500г/470мл» у кількості 2132 штук, на суму 33302,69 гривень;

- ТМ «Чумак» «Кукурудза цукрова ж/б 425 г» у кількості 709 штук, на суму 8784,51 гривень;

-ТМ «Чумак» «Макарони Pasta Prima "Ріжки" пластик 800 г» у кількості 150 штук, на суму 1924,50 гривень;

- ТМ «Чумак» «Макарони Pasta Prima "Спагетті" 450 г» у кількості 281штук, на суму 2410,98 гривень;

- ТМ «Чумак» «Макарони "Вермишель" 450 г» у кількості 199 штук, на суму 3058,63 гривень;

- ТМ «Чумак» «Макарони "Перья" 400 г» у кількості 158 штук, на суму 2453,74 гривень;

- ТМ «Чумак» «Макарони "Спираль" 450 г» у кількості 570 штук, на суму 8760,90 гривень;

- ТМ «Чумак» «Скляна банка 1000 мл Сік моркв`яно-персиково-яблучний з м`якоттю без додання цукру» у кількості 163 штук, на суму 2453,15 гривень;

- ТМ «Чумак» «Фрузі Яблуко-персик 65 г» у кількості 391 штук, на суму 805,46 гривень;

- ТМ «Чумак» «Соус Дой-Пак 200 г Тартар» у кількості 148 штук, на суму 1104,08 гривень;

- ТМ «Чумак» «Соус Дой-Пак 220 г Техаський барбекю» у кількості 186 штук на суму 1341,06 гривень;

- ТМ «Чумак» «Томатна паста "Пірамідка" 70 г» у кількості 63395 штук, 193988,70 гривень;

Відповідно до висновку судово-економічної експертизи №5145/5146-15 від 16.12.2015 року документально підтверджується розбіжність між даними обліку на складах ТОВ «ДАКОРТ»: "товарний", "брак", "резерв", «СОХ (АТБ)» та фактичною наявністю продукції ТМ "Чумак" на даних складах станом на 26 серпня 2015, на суму - 325 413,10 грн., - розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Журналістів, 9, згідно договору про повну матеріальну відповідальність від 15 серпня 2011 року, матеріально відповідальної особи, ОСОБА_11 (матеріали відносно якого виділено у окреме провадження та зупинено у зв`язку з розшуком).

Не погоджуючись з судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу в якій, не оспорюючи доведеність вини обвинувачених та правильність кваліфікації їх дій, просить вирок суду в частині призначення покарання скасувати та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 за ч.4 ст.191 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права займати певні посади, пов`язані з обліком та зберіганням товаро - матеріальних цінностей строком на 3 роки. ОСОБА_8 за ч.4 ст.191 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права займати певні посади, пов`язані з обліком та зберіганням товаро - матеріальних цінностей строком на 3 роки.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на скоєння ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розтрати майна ТОВ «ДАКОРТ» за попередньою змовою з ОСОБА_11 , вказати, що зазначений злочин вчинено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження та зупинено у зв`язку з розшуком.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та внаслідок цього невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених.

Також прокурор зазначає, що у порушення вимог ст.ст. 65, 75 КК України судом не вмотивовано призначення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, яке є занадто м`яким та недостатнім для їх виправлення, попередження скоєння нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, схильними до вчинення подібних злочинів.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив апеляційну скаргу задовольнити, вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, обвинувачених, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим і просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, залишити їм іспитовий строк, так як вони є працевлаштовуваними, частками сплачують ТОВ «Дакорт» моральну та матеріальну шкоду, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Представник ТОВ «Дакорт» ОСОБА_10 в суді апеляційної інстанції не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснивши, що в суді першої інстанції дійсно просив не позбавляти обвинувачених волі з метою відшкодування ними моральної та матеріальної шкоди. Щодо виключення прізвища ОСОБА_12 , відносно якого виділені матеріали в ореме провадження у зв`язку з розшуком, з мотивувальної частини вироку то він повністю відшкодував товариству шкоду і підприємство не наполягає на притягненні його до кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ст.404 КПК в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції перевіряється в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які обвинуваченими не оспорювалися, не перевіряються. Тому суд апеляційної інстанції виходить з того, що було встановлено вироком суду першої інстанції.

Як вбачається з апеляційної скарги, перший заступник прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та правильність кваліфікації їх дій за ч.4 ст.191 України не оспорює, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Перевіряючи доводи першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі,про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок м`якості, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.

Згідно із положенням ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів погоджується з встановленими судом першої інстанції обставинами, які впливають на вид і розмір покарання та вважає, що суд належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненного обвинуваченими кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Згідно даних про особу обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які раніше не судимі, характеризуються позитивно, займаються суспільно-корисною працею, свою провину визнали повністю, у скоєному щиро розкаялись, частково відшкодували завдані ними збитки, що суд 1 інстанції відніс до обставин, що пом`якшують покарання, а ОСОБА_8 , - ще і наявність на утриманні малолітньої дитини. Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених, судом 1 інстанції не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченим судом врахована і думка представника потерпілого ОСОБА_10 щодо призначення обвинуваченим покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, з наданням їм можливості в подальшому працювати та відшкодовувати завдану шкоду, думка якого є визначальною, оскільки щкоду заподіяно підприємству, інтереси якого представляє ОСОБА_10 , тому колегія суддів погоджується з висновком суду 1 інстанції про виправлення та перевиховання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.75 КК України з призначенням додаткового покарання.
Колегія суддів приймає до уваги молодий вік обвинуваченого ОСОБА_7 20 років на момент скоєння кримінального правопорушення, і повне визнання та не оскарження обвинуваченими матеріальної - в сумі 215542,06 грн., і моральної в сумі 68000,00 грн. шкоди підприємству, кримінальне правопорушення вчинили вперше.
Таким чином, враховуючи характер вчиненого злочину та ненастання тяжких суспільно-небезпечних наслідків, а також враховуючи дані про особу обвинувачених, та інші обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що виправлення обвинувачених та досягнення інших цілей покарання можливо без ізоляції обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від суспільства, і правильно призначив їм покарання у виді позбавлення волі, обравши достатній строк такого покарання в межах санкції закону України про кримінальну відповідальність, та звільнив їх від його реального відбування з випробуванням, встановивши максимальний розмір іспитового строку, яке слід вважати законним та обґрунтованим.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи.».
Що стосується доводів прокурора про те, що судом необґрунтовано визнано помякшуючими обставинами обвинувачених, в тому числі і часткове відшкодування шкоди, так як сума останньої складає 325413,10 грн., колегія суддів не вважає їх слушними, оскільки судом першої інстанції при прзначенні покарання сума матеріальної шкоди визнаа та стягнута з кожного 107171,03 грн. І как пояснив в апеляційному суді представник ТОВ ОСОБА_10 ОСОБА_11 , що знаходиться в розшуку, шкода відшкодована в повному обсязі.
Звільняючи обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні навів належні мотиви прийняття такого рішення, вказуючи мету виправлення та перевиховання обвинувачених.
Позиція прокурора, що каяття обвинувачених в суді удаване у зв`язку з не повним відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди ТОВ «Дакорт», колегія суддів не вважає слушною, так як часткове відшкодування обвинуваченими шкоди не свідчить про удаваність каяття у скоєному.

Відповідно до положень ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, а тому апеляційні вимоги прокурора в частині виключення з мотивувальної частини вироку посилання на скоєння ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розтрати майна ТОВ «Дакорт» за попередньою змовою з ОСОБА_11 , колегія суддів вважає за необхідне задовольнити.
Апеляційні доводи прокурора щодо характеристик обвинувачених, інших даних щодо осіб обвинувачених, колегією суддів не може бути переоцінено у зв,язку з відсутностю клопотань прокурора про дослідження даних щодо осіб обвинувачених відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України.
У зв`язку з вищевикладеним, апеляційна скари першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 , - підлягає частковому задоволенню.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в розумінні ст.ст.87, 412 КПК України, які були б підставою для визнання деяких доказів недопустимими або для скасування вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , засуджених за ч.4 ст.191 КК України змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на скоєння ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розтрати майна ТОВ «Дакорт» за попередньою змовою з ОСОБА_11 .

Вважати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 засудженими за вчинення злочину, вчиненого за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження та зупинено у зв`язку з розшуком.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4