Справа № 538/1893/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2017 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Лубни кримінальне провадження про обвинувачення :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , 2009 року народження та сина ОСОБА_6 , 2011 року народження, не працюючого, раніше судимого: 08.11.2012 року Лохвицьким районним судом за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України до 3-х років обмеження волі, згідно ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки; 12.08.2013 року Лохвицьким районним судом за ч.2 ст.190, ст.198, ч.1 ст.190 КК України до 5 років обмеження волі; 11.03.2015 року Лохвицьким районним судом за ч.1 ст.190 КК України до 850 гривень штрафу, штраф сплачений 14.05.2015 року; 29.04.2016 року Лохвицьким районним судом за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ст.70 КК України до 3-х років позбавлення волі, згідно ст.75 КК Україн звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; 06.12.2016 року Хорольським районним судом за ч.2 ст.185 КК України, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,-

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 , маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість за скоєння корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знову повторно скоїв кримінальне правопорушення.

Так, наприкінці березня 2016 року обвинувачений ОСОБА_4 приїхав в м.Хорол Полтавської області до своєї знайомої ОСОБА_7 , з якою останні два тижні підтримував дружні стосунки. В ході спілкування з потерпілою ОСОБА_7 обвинувачений ОСОБА_4 дізнався, що ОСОБА_7 має у своєму користуванні кредитну картку ПАТ КБ «Приватбанк» з відкритим кредитним лімітом 400 гривень та максимально допустимим лімітом 8000 гривень, якою вона неодноразово користувалась у його присутності з допомогою мобільного телефону, та запам`ятав ПІН-код до вищевказаної кредитної картки.

У ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння кредитними коштами з кредитної картки потерплої ОСОБА_7 і він, увійшовши у довіру до ОСОБА_7 , умовив її відкрити кредитний ліміт по її кредитній картці до 8000 гривень. Зловживаючи довірою останньої, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що у нього є знайома, яка працює у відділенні ПАТ КБ «Приватбанку» і може допомогти із відкриттям ліміту по картці, на що потерпіла ОСОБА_7 погодилась і вже наступного дня до неї зателефонувала працівниця ПАТ КБ «Приватбанку» та у телефонному режимі відкрила її кредитну картку для користування із сумою кредиту у розмірі 8000 гривень.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужими коштами, обвинувачений ОСОБА_4 повернувся в м.Лохвиця Полтавської області і дізнався, що ОСОБА_7 під час сварки зі своїм чоловіком ОСОБА_8 знищила СІМ-картку зі свого мобільного телефону із номером мобільного оператора МТС НОМЕР_1 , виключно через який можна було отримати доступ до кредитних коштів ОСОБА_7 та отримати їх готівкою через банкомат.

Щоб усунути дану перешкоду у доступі до кредитної картки ОСОБА_7 , у нього виникла думка про можливість відновлення мобільного номеру оператора МТС НОМЕР_1 , оскільки, під час спілкування з потерпілою ОСОБА_7 він дізнався мобільні номери, на які часто вона телефонувала. Не гаючи часу, він зателефонував до оператора мобільного зв`язку МТС і повідомивши усю необхідну інформацію, активував мобільний номер НОМЕР_1 і мав можливість ним користуватись.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_7 , шляхом зловживання довірою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, обвинувачений ОСОБА_4 за допомогою мобільного телефону з номером оператора мобільного зв`язку МТС НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_7 , 26.04.2016 року з 11 години 41 хвилини до 17 години 29 хвилини в м.Лохвиці Полтавської області здійснив ряд транзакцій із зняття коштів готівкою через банкомати з кредитної картки НОМЕР_2 ПАТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_7 і заволодів її коштами шляхом шахрайства на загальну суму 3950 гривень.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись в м.Лохвиця Полтавської області 26.04.2016 року зняв з кредитної картки потерпілої ОСОБА_7 : об 11 годині 41 хвилин гроші в сумі 200 гривень; о 12 годині 16 хвилин гроші в сумі 200 гривень; о 13 годині 15 хвилин гроші в сумі 300 гривень; о 13 годині 19 хвилин гроші в сумі 500 гривень; о 13 годині 21 хвилин гроші в сумі 2000 гривень через банкомат ПАТ КБ «Приватбанк», розташований по вул.Героїв України,26. Після цього, обвинувачений ОСОБА_4 прийшов на міську автостанцію по вул.Героїв України,14а, де через банкомат ПАТ КБ «Приватбанк» зняв з кредитної картки потерпілої ОСОБА_7 о 17 годині 29 хвилин гроші в сумі 750 гривень, які використав для власних потреб, таким чином завдавши потерпілій ОСОБА_7 матеріальних збитків на загальну суму 3950 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у скоєнні кримінального правопорушення при вищевказаних обставинах визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, пояснивши, що дійсно, в кінці березня 2016 року, знаходячись у своєї знайомої потерпілої ОСОБА_7 дізнався, що у останньої є кредитна картка, і запропонував через свою знайому в ПАТ КБ «Приватбанк» збільшити ліміт коштів до 8000 гривень на вказаній кредитній картці, що і було зроблено. Пізніше, він дізнався про те, що СІМ-картка мобільного телефону ОСОБА_9 знищена, поновив номер цієї СІМ-картки, оскільки знав, що через нього можна зняти кошти з кредитної картки ОСОБА_9 , в м.Лохвиці зняв кошти в сумі 3950 гривень.

Згідно ч.3 ст.349 КПК України, за згодою всіх учасників кримінального провадження, яким роз`яснено зміст вищезазначеної процесуальної норми, судом не досліджувались докази вини обвинуваченого стосовно фактичних обставин справи.

Зважаючи на послідовність показів обвинуваченого ОСОБА_4 про обставини справи, суд вважає покази достовірними, а його вину встановленою та доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що визнається судом пом`якшуючими покарання обставинами, відповідно до ст.66 КК України.

Обставин, що в порядку ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням характеру та ступеня тяжкості скоєного злочину, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі.

Крім цього, згідно вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від

06.12.2016 року обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 4-х років

позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим

строком на 3 роки, а тому остаточно призначити покарання ОСОБА_4 слід у відповідності до

ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком

та за вироком Лубенського міськрайонного суду від 06.12.2016 року.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи особу винного, пом`якшуючі покарання обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства і приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України , -

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України , --
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та попереднім вироком Лубенського міськрайонного суду від 06.12.2016 року, призначити покарання ОСОБА_4 у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки .

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до органу з питань пробації, повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази по справі, а саме : СД диск, вилучений в приміщенні ПАТ КБ "Приватбанк" - залишити зберігатися при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Лубенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1