Справа № 530/56/17
Номер провадження 1-кп/530/30/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" лютого 2017 р. Зіньківський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Зіньків Полтавської області кримінальне провадження №0000012від 03.01.2017 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Завій, Калуського району, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, базова загальна середня освіта, раніше судимого, не одруженого, непрацюючого, жителя АДРЕСА_1 , увчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 будучи раніше судимим Зіньківським районним судом Полтавської області:
1) 23.04.2002 року за ст.ст.185 ч.3, 14, 185 ч.3, 69, 289 ч.2, 69, 70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.104 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки.
2) 30.03.2005 року за ст.185 ч.1 КК України до штрафу у розмірі 510 грн.
3) 19.05.2011 року за ст.185 ч.1 КК України до 100 годин громадських робіт.
4) 01.03.2012 року за ст.185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік.
5) 10.09.2013 року за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік.
6) 15.08.2014 року за ст.309 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України приєднано 1 рік 3 місяці за вироком Зіньківського районного суду від 10.09.2013 року та остаточно засуджений до 3 років 3 місяців позбавлення волі.
20.10.2016 року умовно-достроково звільнений згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 12.10.2016 року із не відбутим строком покарання 1 рік 2 дні та маючи не погашену і не зняту судимість на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний злочин проти правосуддя, а саме:
ОСОБА_4 перебуваючи під адміністративним наглядом, який був встановлений 12.10.2016 року ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави строком на один рік, а також маючи встановлені за рішенням суду обмеження: заборону виходу з будинку по місцю проживання з 21 години до 5 години наступного дня; заборону перебування у визначених місцях району - «ресторан», «бар», «кафе» та інших закладах з метою придбання та розлиття спиртних напоїв; заборону виїжджати за межі адміністративного району в особистих та службових справах без дозволу органів поліції за місцем проживання; з`являтися на реєстрацію до органів поліції за місцем проживання 1,2,3,4 тижня кожного місяця, але всупереч встановленим обмеженням, та будучи належним чином ознайомленим з встановленими обмеженнями, з метою ухилення від адміністративного нагляду, без поважних причин та без дозволу посадових осіб Зіньківського відділення поліції Гадяцького відділу поліції ГУ Національної поліції в Полтавській області, 19.11.2016 року самовільно залишив своє місце проживання за адресою АДРЕСА_1 та виїхав за межі м.Зіньків, Полтавської області до с.Писарівка, Новосанжарського району, Полтавської області, чим порушив встановлені умови перебування під адміністративним наглядом.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив дії, які виразились у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто вчинив злочин передбачений ст.395 КК України.
Під час розгляду справи в суді, ОСОБА_4 , показав, що свою вину в інкримінуємому йому злочині визнає в повному обсязі, в повному обсязі визнав фактичні обставини справи. Будучи допитаним в судовому засіданні дав покази аналогічні описовій частині вироку, а саме, що без відповідного дозволу перебував у Новосанжарському районі, Полтавської області біля 1 місяця. На відповідний облік там не став.

Під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов"язання з 17.01.2017 року, також покинув межі місця проживання та виїхав до Новосанжарського району, Полтавської області без дозволу слідчого, прокурора, суду, а тому йому не було вручено повістку на 30.01.2017 року. Просив суд призначити покарання згідно чинного законодавства, але не позбавляти волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом було визнано недоцільним дослідження показів свідків і інших доказів стосовно фактичних обставин справи, зібраних в ході дізнання та досудового слідства, так як вони правильно усвідомлюються обвинуваченими та іншими учасниками процесу і ніким не оспорюються.
Суд, за згодою всіх учасників судового провадження, обмежився допитом обвинуваченго, а також дослідив матеріали, які характеризують ОСОБА_4 . Докази по справі не досліджувалися, в зв`язку з тим, що суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються.

Органами досудового слідства, дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_4 достатнє і необхідне для його виправлення і недопущення в подальшому скоєння ним злочинів, суд враховує, що він вину визнає повністю і щиро кається в здійсненому, активно сприяв розкриттю злочину, його майновий стан, і вважає ці обставини, такими що пом`якшують покарання.

Згідно зі ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 рецедив злочинів.

З врахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами, внесеними згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 10.12.2004 року, №8 від 12.06.2009 року, №11 від 06.11.2009 року, те, що ОСОБА_4 , скоїв злочин передбачений ст.. 395 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до невеликої тяжкості злочину; вчиненого злочину, характеру і розміру завданих збитків державі, суспільної небезпеки скоєного злочину, обставин справи та наслідків, а також особи ОСОБА_4 , суд вважає, що виправлення підсудного та попередження вчинення ним нових злочинів можливе в ізоляції від суспільства, а тому доцільно обрати йому покарання, передбачене чинним законодавством. Саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення.

Згідно медичного висновку ОСОБА_4 , практично здоровий.

Речові докази по справі: відсутні.
Судові витрати відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368 - 371,373-376, 380 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.395 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Зіньківського районного суду від 15.08.2014 року і за сукупністю вироків, виходячи із співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту, визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у до вступу вироку в законну силу змінити із особистого зобов`язання на тримання під вартою, взявши під варту в залі судового засідання.

Строк покарання рахувати з часу затримання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Зіньківський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Зіньківського
районного суду Полтавської області ОСОБА_1