Номер провадження: 11-сс/785/187/17
Головуючий у першій інстанції Пислар
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.02.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

підозрюваного: ОСОБА_6 ,

законного представника: ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного: адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 26 січня 2017 року, якою у рамках кримінального провадження №005433від 18.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу,-

встановив

Оскарженою ухвалою, у рамках кримінального провадження №005433від 18.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, було відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Приморського ВП в м. Одеса ГУНП ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 , про застосування відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коломна Московської області Російської Федерації, громадянина України, неодруженого, з середньою освіто, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням обов`язків, в тому числі не залишати місце мешкання цілодобово.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.07.2016 приблизно о 03.30 годині ОСОБА_6 разом зі своїми знайомими ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими невстановленими особами, перебуваючи на території Центрального парку культури та відпочинку імені «Т.Г. Шевченка» у м. Одесі, за попередньою змовою між собою, застосувавши відносно потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 насильство, яке є небезпечним для життя чи здоров`я, заволоділи майном останніх, тобто особистими речами потерпілих на загальну суму 11920 гривень.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність відмови у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись при цьому на те, що у порушення вимог ст. 194 КПК України, слідчим до клопотання не додані будь-які документальні підтвердження щодо наявності обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.
Крім того, слідчий суддя послався на те, що слідчим не було надано жодних доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України, а в судовому засіданні прокурор не обґрунтував їх.
Не погоджуючись з постановленою слідчим суддею ухвалою, прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 була подана апеляційна скарга, в якій вона порушує питання про її скасування, посилаючись при цьому на необґрунтованість та незаконність оскаржуваного рішення.

В обґрунтування своїх доводів прокурор вказала, що слідчий суддя не обґрунтував недоведеність прокурором усіх обставин, передбачених п. 3 ч.1 ст.194 КПК України та не зазначив, які саме обставини не були доведені прокурором у судовому засіданні.

Просить ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 26.01.2017 року скасувати та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги; підозрюваного, його захисника та представника, які заперечували проти задоволення скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд вважає що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ч.1 ст.405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції та з урахуванням особливостей, передбачених главою 31.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зважив вагомість доказів, долучених до матеріалів судового провадження, оцінив заявлені у клопотанні слідчого ризики та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя в ухвалі зазначив, що слідчий у клопотанні та доданих матеріалах не навів доказів наявності у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а прокурор в судовому засіданні не довів, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Апеляційний суд загалом погоджується з висновком слідчого судді щодо відсутності доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених п.1,2,5 ч.1 ст.177 КПК України та недоведеності їх судом, однак вважає, що на даній стадії розслідування існує наявний ризик можливого незаконного впливу на потерпілих та свідків, оскільки на існування такого ризику вказує поведінка підозрюваного під час скоєння кримінального правопорушення, а саме застосування відносно потерпілих насилля та вчинення погроз фізичною розправою, тобто ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Також з оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст.178 КПК України врахував ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 злочину, а також те, що підозрюваний є неповнолітнім, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має позитивні характеристики.

При цьому, апеляційний суд вважає обгрунтованими посилання слідчого судді на те, що сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , не може бути підставою для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу.

Разом з тим, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги прокурора про те, що слідчий суддя не мотивував належним чином, які саме обставини не довів прокурор, оскільки ці доводи спростовуються змістом оскаржуваної ухвали.

Апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя перевірив усі передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу, повно, всебічно і об`єктивно з`ясував обставини, що мають значення для прийняття вірного рішення за клопотанням слідчого та правильно прийшов до висновку про необхідність обрання більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту, який на твердження апеляційного суду є належним та достатнім для запобігання існуючого ризику та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного. Інших доводів апеляційному суду надано не було.

Однак при цьому, апеляційний суд не погоджується з рішенням слідчого судді щодо визначення останньому відповідних обов`язків, які зобов`язують підозрюваного перебувати під домашнім арештом цілодобово.

Як підтверджено в судовому засіданні законним представником неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_6 - його рідною матір`ю ОСОБА_7 , підозрюваний навчається в 11 класі загально-освітньої школи №19 м. Одеса, з метою надання допомоги своїй родині має намір працевлаштуватися та у вільний від навчання час працювати, в зв`язку з чим на даний період проходить стажування. При цьому представник запевнила, що буде здійснювати належний контроль за поведінкою підозрюваного.

Встановлені апеляційним судом обставини свідчать про те, що у разі покладення на підозрюваного обов`язку цілодобового перебування останнього за місцем проживання, унеможливить проходження ним навчання у навчальному закладі та поставить під загрозу отримання ним відповідної освіти.

Крім того, апеляційним судом було встановлено, що попри повну відповідність викладених в ухвалі висновків слідчого судді фактичним обставинам справи та застосування до підозрюваного необхідного та достатнього запобіжного заходу, при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею були допущені порушення вимог кримінального процесуального закону, зокрема не встановлено строк дії ухвали слідчого судді, що є підставою для її скасування.

Згідно з ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.
Частиною шостою статті 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під вартою або домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
З оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя, в порушення вимог вищевказаної норми Закону, в резолютивній частині зазначив, що строк дії ухвали становить 2 місяці та при цьому не вказав кінцевий термін закінчення її дії. У разі визначення терміну дії ухвали з моменту її постановлення, визначений слідчим суддею буде виходити за межі строку досудового розслідування, що є грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд позбавлений можливості усунути допущені слідчим суддею порушення шляхом зміни ухвали слідчого судді, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню.
Враховуючи викладене, та беручи до уваги дані про особу підозрюваного, наявність обґрунтованої підозри та існуючого ризику, міцність його соціальних зв`язків і наявність у підозрюваного місця постійного проживання та місця навчання підозрюваного у навчальному закладі, колегія суддів приходить до переконання про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певну пору доби з покладенням на останнього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний пору доби із визначенням строку дії ухвали з дня постановлення цієї ухвали і до 25.03.2017 року, тобто в межах строку досудового розслідування.
Керуючись ст.ст.176-178, 181, 376, 405, 407, 409, 411, 412, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області,

постановив
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеса від 26 січня 2017 року, якою у рамках кримінального провадження №005433від 18.06.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Приморського ВП в м. Одеса ГУНП ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_10 у рамках кримінального провадження №005433від 18.07.2016 року про застосування запобіжного заходу та обрати ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати житло де він мешкає, за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 19 години до 7 години наступного дня, роз`яснивши підозрюваному ОСОБА_6 його обов`язок щодо заборони залишати вказане житло у зазначений період часу.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- за першою вимогою прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у випадку невиконання покладених на нього обов`язків або недотримання застосованого запобіжного заходу до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, прокурора та працівників ГУНП в Одеській області на території якого виконується запобіжний захід.

Строк дії ухвали апеляційного суду Одеської області про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту обчислюється з моменту оголошення ухвали апеляційного суду, а саме з 10 лютого 2017 року та закінчується 25 березня 2017 року, тобто в межах строку досудового розслідування по кримінальному провадженню №005433від 18.06.2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_1 . ОСОБА_17 .