Справа № 452/1/17
Провадження № 1-кс/452/2/2017
УХВАЛА
Іменем України
04 січня 2017 року м. Самбір
Слідчий суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого СВ Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Самборі Львівської області клопотання слідчого Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області про арешт майна,
встановив:
В провадженні слідчого Самбірського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001659 від 31 грудня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КПК України.
03 січня 2017 року слідчий Самбірського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 за погодженням з в.о. керівника Самбірської місцевої прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області із клопотанням про накладення арешту намайно - автомобіль марки «ГАЗ-24» д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, 1974 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , шасі № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 , власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , є ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_1 , використовує з правом керування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с. Дубрівка, Самбірського району, Львівської області.

Обґрунтовує клопотання тим, що 30 грудня 2016 року приблизно о 21 год. 00 хв. на хуторі Рудня Самбірського району Львівської області, біля газової заправки відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ГАЗ-24» д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору під керуванням водія ОСОБА_6 та велосипедиста ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті якої ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження.

30.12.2016 року під час огляду місця пригоди був виявлений і описаний автомобіль марки «ГАЗ-24» д.н.з. НОМЕР_1 , який було тимчасово вилучено та доставлено на майданчик тимчасового тримання автомобілів ПП «Віхоть» на хуторі Рудня Самбірського району, Львівської області.

З метою призначення судових експертиз, для встановлення механізму вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди та визначення технічного стану автомобіля просить накласти арешт на вказаний автомобіль.

Вивчивши матеріали клопотання з додатками, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Підстави та порядок накладення арешту під час кримінального провадження регулюється главою 17 «Арешт майна» КПК України.
Частиною першою ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п.1 та п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною третьою ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Однак, в порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, в клопотанні слідчого, погодженому з прокурором, про накладення арешту на майно, не зазначено підстав та відповідного обґрунтування необхідності арешту майна, передбачених ч.2 ст.170 КПК України; не зазначено та не долучено документів, які підтверджують що майно, яке належить арештувати, є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
За таких обставин слідчий суддя прийшов до висновку, що дане клопотання слід повернути прокурору для усунення недоліків.
Керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
ухвалив:
Клопотання слідчого Самбірського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене в.о. керівника Самбірської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно - повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, який рахувати з моменту отримання копії даної ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя