Справа № 298/499/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

18.05.2017 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного - ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Беликоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Великоберезнянського районного суду від 18 квітня 2017 року,
в с т а н о в и в :
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Великоберезнянського ВП Ужгородського ВП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу - тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю на строк до 17 червня 2017 року, заборонивши останньому цілодобово залишати місце проживання .
Згідно клопотання ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 17 квітня 2017 року близько 19-ої год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на березі річки «Уж», урочища «Дамба», що на околиці смт.Великий Березний Великоберезнянського району, на грунті особистих неприязних відносин та ревнощів, вчинив сварку із ОСОБА_9 , під час якої, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, завдав удар ножем ОСОБА_9 в область живота, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення черевної стінки, яке відноситься до групи тяжких тілесних ушкоджень.
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.121 КК України.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказав, що прокурором не доведено обставини, які можуть бути достатніми для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу - тримання під вартою на досудовому слідстві, а сама по собі тяжкість злочину, в якому він обвинувачується, не може бути підставою, для застосування такого найбільш суворого запобіжного заходу.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити ухвалу про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На думку прокурора, слідчий суддя не врахував наявність ризиків, які містять достатні підстави для застосування саме цього запобіжного заходу а саме: що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та усвідомлює тяжкість покарання за його вчинення, проте існують ризики незаконного впливу підозрюваного, якщо він перебуватиме на свободі, на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили не обирати йому запобіжний захід у виді взяття під варту, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовуються виключно у разі, якщо більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам неналежної процесуальної поведінки підозрюваного.
Дослідивши матеріали провадження та заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя обґрунтовано визнав, що достатніх обставин для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою немає. Переконливих даних, які б свідчили про недостатність застосування інших більш м`яких запобіжних заходів ні у клопотанні слідчого, ні прокурором в судовому засіданні не наведено.
Обставини справи та дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 свідчать, що наведені ризики в сукупності з тяжкістю злочину, не можуть вважатись виключними підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного.
З урахуванням вказаного, а також даних про особу ОСОБА_6 , а саме, що він має постійне місце проживання, на утриманні двох малолітніх дітей, вину визнав, слідчий суддя вірно дійшов висновку про можливість застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме, домашнього арешту цілодобово без застосування електронних засобів контролю. Такий запобіжний захід зможе запобігти спробам ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування і суду чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Крім того, суд поклав на ОСОБА_6 певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до посадових осіб органів досудового розслідування, прокуратури та суду на їх виклики; не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти місця слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в України. Для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, суд роз`яснив наслідки невиконання покладених на нього обов`язків.
Висновок слідчого судді про те, що такі докази та обставини, які зазначені у клопотанні та наведені прокурором у судовому засіданні не дають законних підстав застосувати цей винятковий запобіжний захід- тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах справи. Таке рішення слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.
В контексті ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено в рішенні №7064/05 від 01.06.2006 року «Мамедова проти Росії - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».
Обставини, на які вказує прокурор в апеляції, було враховано судом при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії співмірний з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості злочину та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким не має.
Апеляційним судом з"ясовано і прокурор підтвердив в судовому засіданні, що підозрюваний ОСОБА_6 дотримується покладених на нього обов"язків та вимог КПК України щодо його процесуальної поведінки.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора Беликоберезнянського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Великоберезнянського районного суду від 18 квітня 2017 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 та обрання щодо нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: