У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.03.2017 Справа №607/3301/17

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі скаргу ОСОБА_3 від 10.03.2017р. на постанову слідчого СВ Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 19.12.2016р. про закриття кримінального провадження №0000175 від 25.03.2013р.,

за участю: скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_5 , -

встановив:
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся скаржник ОСОБА_3 із скаргою від 10.03.2017р. на постанову слідчого СВ Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 19.12.2016р. про закриття кримінального провадження №0000175 від 25.03.2013р. за ознаками кримінального правопорушення ч. 1 ст. 172 КК України, мотивуючи її тим, що вказана постанова є незаконна та необґрунтована, передчасною, оскільки слідчим не досліджено і не надано правової оцінки всім зібраним доказам у кримінальному провадженні, не прийнято до уваги і не надано оцінки долученим заявам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з приводу продовження роботи ОСОБА_3 після 01.10.2008р., а також не надано оцінки витягу із книги прийому-здачі чергувань, яка підтверджує факт подальшого працевлаштування після написання ОСОБА_3 заяви від 01.10.2008р. про його звільнення із 01.10.2008р. А тому, ОСОБА_3 , в разі не залишення свого місця роботи із встановленої у заяві дати звільнення, вважається таким, що продовжує працювати на займаній посаді. Також, покази свідків, які долучені до матеріалів кримінального провадження чітко підтверджують подальшу роботу на посаді охоронця ОСОБА_3 після 01.10.2008р. Слідчим не здійснено ряд слідчих дій на встановлення всіх обставин, не витребувано і не долучено до матеріалів кримінального провадження оригіналів заяви від 01.10.2008р. про звільнення ОСОБА_3 та наказу від 01.10.2008р. про звільнення із посади, із яким ОСОБА_3 не був ознайомлений та не підписував його. Не з`ясовано, чи є в наявності у Кооперативу бухгалтерські документи з приводу нарахування та виплати ОСОБА_3 заробітної плати із 01.10.2008р. Не проведений одночасний допит його із свідками для усунення протиріч. Таким чином вважає своє звільнення із роботи 01.10.2008р. незаконним, оскільки після встановленої дати звільнення він продовжував роботу і з цих фактів не було ніяких заперечень від роботодавця, а звільнення із 28.05.2010р. є також незаконним, оскільки із пояснень голови Кооперативу йому наказали не виходити на роботу в зв`язку із скороченням штату працівників, хоча ОСОБА_3 є дитиною війни і за приписами Закону України «Про соціальний захист дітей війни» звільнення із таких причин не допускається.

В зв`язку із викладеними обставинами вважає постанову слідчого ОСОБА_4 від 19.12.2016р. про закриття кримінального провадження незаконною, яку слід скасувати.

ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримує з підстав, що у ній наведенні та доповнень, наданих під час її розгляду.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 проти задоволення скарги заперечує, мотивуючи тим, що слідчим виконанні всі слідчі дії для встановлення обставин кримінального провадження, які є вичерпними, а тому постанова слідчого ОСОБА_4 є законною та підстави для її скасування ОСОБА_3 не наведенні.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги та витребуванні матеріали кримінального провадження №0000175, заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_3 і прокурора, приходить до наступного.

Згідно витягу з кримінального провадження №0000175 від 25.03.2013р. за ч. 1 ст. 172 КК України в ході проведеної перевірки виявлено факт грубого порушення законодавства про працю відповідно до ч. 1 ст. 172 КК України зі сторони службових осіб гаражного кооперативу «Гарант», які порушили встановлений порядок трудових відносин між громадянином ОСОБА_3 та головою гаражного кооперативу ОСОБА_8 .

Відомості до ЄРДР були внесені на підставі рапорту Т.в.о. начальника СДСБЕЗ Тернопільського РВ ОСОБА_9 від 25.03.2013р. за результатами поведеної перевірки, яка в свою чергу проводилася за депутатським зверненням народного депутата України ОСОБА_10 від 01.03.2013р. №98 по скарзі ОСОБА_3 з приводу його незаконного звільнення головою гаражного кооперативу «Гарант» ОСОБА_8 .

Постановою слідчого СВ Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 19.12.2016р. кримінальне провадження №0000175 від 25.03.2013р. за ч. 1 ст. 172 КК України було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку з встановленням відсутності в діянні кримінального правопорушення.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК України).

В ст. 284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

При огляді матеріалів закритого кримінального провадження №0000175 та постанови слідчого СВ Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області від 19.12.2016р. про закриття вказаного кримінального провадження вбачається, що службовою особою не у повній мірі дотримано вищевказаних вимог процесуального закону, досудове розслідування проведено не повно, не встановлені всі істотні обставини, а тому передчасно прийняте оскаржуване рішення, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ст. 38 КЗпП України, порушення якої мало місце за твердженням ОСОБА_3 , працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.
Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.
Як вбачається із копії заяви від 01.10.2008р., яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження, і яка адресована голові Гаражного кооперативу «Гарант» ОСОБА_8 , ОСОБА_3 просив звільнити його із роботи за власним бажанням із 01.10.2008р.
Проте, ОСОБА_3 стверджує, що зміст даної заяви йому при її підписанні не був відомий і не доведений, дана заява вже була написана, однак без поставлення дати і підпису, а тому він не міг знати, що його звільнено із роботи із 01.10.2008р.
Після підписання вказаної заяви ОСОБА_3 , за його твердженням, продовжував виконувати свої обов`язки охоронця, будь-яких заперечень із його приводу з боку роботодавця не поступало, нараховувалася і виплачувалася заробітна плата. Однак, 28.05.2010р. ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_3 , що через скорочення штату працівників, його звільнено і на роботу може більше не виходити.
ОСОБА_3 вважає, що нібито проведене його звільнення 01.10.2008р. головою ГК «Гарант» ОСОБА_8 є незаконним згідно ст. 38 КЗпП України, оскільки він продовжував роботу. Через дані незаконні дії ОСОБА_8 , ОСОБА_3 втратив трудовий стаж, відповідні нарахування до заробітної плати та пенсії. Також, зважаючи на те, що він є дитиною війни, його не могли звільнити 28.05.2010р., враховуючи положення Закону України «Про соціальний захист дітей війни».
Проте, при здійсненні досудового розслідування не було вчинено необхідних слідчий дій на встановлення та долучення до матеріалів кримінального провадження оригіналу Наказу №107 від 01.10.2008р. Гаражного кооперативу «Гарант» про звільнення ОСОБА_3 із роботи. Не встановлено, чи ОСОБА_3 доводився вказаний Наказ про його звільнення для ознайомлення, чи підписувався ОСОБА_3 про отримання Наказу про звільнення та чи був належним чином повідомлений про звільнення із 01.10.2008р., враховуючи його пояснення в частині підписання заяви від 01.10.2008р. із невідомим йому змістом. Не встановлено, коли була видана ОСОБА_3 його трудова книжка із записом про його звільнення із 01.10.2008р.
Зазначені факти будуть слугувати для здійснення висновку, чому ОСОБА_3 , можливо, продовжував роботу у ГК «Гарант» на посаді охоронця.
Не з`ясованими залишилися обставини щодо доведення належними доказами, які б могли бути зібрані в ході здійснення досудового розслідування, пояснень ОСОБА_3 в частині його подальшої роботи без заперечень з боку роботодавця, або ж спростування викладених ОСОБА_3 тверджень про його подальшу роботу на посаді охоронця після 01.10.2008р., а відтак і доведення факту незаконного його звільнення з 01.10.2008р.
В матеріалах кримінального провадження містяться пояснення ОСОБА_7 від 10.02.2013р. і ОСОБА_6 від 26.02.2013р. (арк.. 13-14), в якій чітко зазначено, що ОСОБА_3 виконував роботу охоронця в ГК «Граніт» до 28.05.2010р. та засвідчено факти приймання-передачі чергувань згідно копії книги. Однак, зазначеним поясненням оцінки слідчим не надано.
Згідно пояснень ОСОБА_7 від 20.03.2013р. (арк. 36), останній вказав, що ОСОБА_3 після 2008 року по 2010 року із дозволу колишнього начальника кооперативу «Гарант», працював неофіційно.
Під час допиту ОСОБА_7 в якості свідка від 20.12.2014р. (арк.. 184-185), свідок ОСОБА_7 зазначив, що з приводу трудових відносин ОСОБА_3 із гаражним кооперативом «Гарант» нічого повідомити не може, коли був звільнений ОСОБА_3 не знає.
Згідно пояснення ОСОБА_6 від 23.03.2013р. (арк. 38), останній вказав, що ОСОБА_3 до 28.05.2010 року працював на посаді охоронця у Гаражному кооперативі «Гарант», про що свідчить записи у книзі прийому-здачі чергувань.
Згідно показів свідка ОСОБА_11 від 04.04.2013р. (арк. 61-63), свідок вказав, що ОСОБА_3 із 01.09.2008р. до 28.05.2010р. працював охоронцем у гаражному кооперативі.
Згідно показів свідка ОСОБА_12 від 04.04.2013р. (арк. 64-67), свідок вказав, що ОСОБА_13 із 01.08.2008р. по 28.05.2010р. працював на посаді охоронця в гаражному кооперативі.
Згідно показів свідка ОСОБА_6 , від 04.04.2013р. (арк. 68-71) свідок вказав, що ОСОБА_3 із 01.08.2008р. по 28.05.2010р. працював на посаді охоронця. Відмітки на робочу місці ОСОБА_3 та інших робітників здійснювалися у журналі прийому-здачі чергувань.
Згідно показів свідка ОСОБА_14 від 04.04.2013р. (арк. 72-75) свідок вказав, що ОСОБА_3 працював та перебував на посаді охоронця у гаражному кооперативі з 01.08.2008р. по 28.05.2010р.
Згідно показів свідка ОСОБА_15 від 16.12.2013р. (арк. 113-115), свідок вказала, що її чоловік ОСОБА_3 в період з 15.02.2002р. по 28.05.2010р. працював у гаражному кооперативі охоронцем.
Із протоколу допиту свідка ОСОБА_16 від 15.06.2016р. (арк. 246-246), вбачається, що вона працювала бухгалтером у гаражному кооперативі до 2011 року. ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах і вона особисто нараховувала йому заробітну плату за період з жовтня 2008 року по травень 2010 рік.
Покази свідка ОСОБА_8 повністю спростовують вищезазначені покази свідків щодо подальшої роботи ОСОБА_3 на посаді охоронця в гаражному кооперативі «Граніт».
Також, до матеріалів кримінального провадження долучені матеріали перевірки Територіальної державної інспекції праці у Тернопільській області, а також листи прокуратури Тернопільської області, згідно яких порушень трудового законодавства з боку голови гаражного кооперативу «Граніт» ОСОБА_8 відносно ОСОБА_3 не зафіксовано, документів, які б підтвердити наявність трудових відносин в період з 01.10.2008р. по вересень 2010 року не надано і перевіркою не встановлено.
В матеріалах кримінального провадження наявні копії витягу книги прийому-здачі чергувань за травень 2010 року, яким не надана правова оцінка як можливого доказу, які необхідно було пред`явити ОСОБА_8 для огляду та допитати його з цього приводу, а відтак з`ясувати, чи він знав про факт подальшого працевлаштування ОСОБА_3 на посаді охоронця від дати написання заяви на звільнення, чи були в ОСОБА_8 будь-які заперечення з приводу його подальшого виходу на роботу, що буде мати істотне значення для встановлення правомірності звільнення ОСОБА_3 , приймаючи до уваги при цьому вимоги ст. 38 КЗпП України.
За таких обставин, при проведенні досудового розслідування належним чином не було надано оцінки показам свідків, які вказують про виконання ОСОБА_3 роботи охоронця із 2008 по 2010 роки, не усуненні можливі протиріччя показів свідків відносно зібраних матеріалами перевірки даних про відсутність документів, які б підтверджували працевлаштування ОСОБА_3 в гаражному кооперативі із 2008 по 2010 роки.
Слідчим не було ініційовано звернення із клопотанням про надання тимчасового доступу матеріалів, а саме книги звітів приймання-здачі чергування на спірний період, не витребувано бухгалтерські документи з приводу нарахування та виплати ОСОБА_3 заробітної плати за спірний період, не з`ясовано наявність документів щодо можливого звільнення ОСОБА_3 з роботи з 28.05.2010р. та з яких саме підстав, враховуючи надані ОСОБА_3 пояснення.
Крім цього, в оскаржуваній постанові слідчим не обґрунтовано правове відношення постанови судді Тернопільського міськрайонного суду від 19.10.2010р. №3-6526/10 про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ст. 41 КУпАП, із тексту якої не свідчить, що порушення стосується трудових відносин із ОСОБА_3 .
Зважаючи на наведені обставини, приходжу до висновку, що постанову слідчого Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 19.12.2016р. про закриття кримінального провадження №0000175 від 25.09.2013р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, необхідно скасувати, а матеріали даного кримінального провадження повернути в Тернопільський РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області для продовження досудового розслідування, під час якого необхідно виконати дії, вказані у мотивувальній частині ухвали, після чого на основі ретельного аналізу здобутих доказів, всебічно, повно і неупереджено дослідити їх та всі інші обставини кримінального провадження, і на які посилається ОСОБА_3 , вчинивши для підтвердження чи спростування їх необхідні, у тому числі, інші слідчі та процесуальні дії з метою прийняття законного та обґрунтованого рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 від 10.03.2017р. на постанову слідчого СВ Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 19.12.2016р. про закриття кримінального провадження №0000175 від 25.03.2013р. задовольнити.

Постанову слідчого СВ Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 від 19.12.2016р. про закриття кримінального провадження №0000175 від 25.03.2013р. скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0000175 від 25.03.2013р. направити в Тернопільський РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_1