У х в а л а

18 січня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_3 перевіривши заяву захисника ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2016 року щодо ОСОБА_2,

у с т а н о в и в:

2 грудня 2016 року захисник ОСОБА_1 подав заяву про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2016 року щодо ОСОБА_2 на підставі пунктів 1, 2 і 3 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 16 грудня 2016 року захисника ОСОБА_1 повідомлено про невідповідність його заяви пункту 3 частини другої статті 448 КПК в частині перегляду ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2016 року щодо ОСОБА_2 на підставі, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 КПК і встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків до 16 січня 2017 року.

Цим же судовим рішенням захиснику відмовлено у поновленні строку на подання заяви на підставі пункту 3 частини першої статті 445 КПК, а заяву в цій частині залишено без розгляду. Також, відмовлено захиснику у допуску справи до провадження Верховного Суду України з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 445 КПК.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву захисника ОСОБА_1 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2016 року щодо ОСОБА_2 передано на розгляд судді-доповідачу Пошві Б.М.

17 січня 2017 року, захисник подав заяву про усунення недоліків, в якій стверджує про правильність правової позиції касаційного суду щодо застосування положень статті 48 Кримінального кодексу України (далі - КК) 1960 року і статей 5, 49 КК викладених в рішеннях, які надано для порівняння. Крім того, незважаючи на те, що заявнику було відмовлено у поновленні строку на подання заяви з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 КПК, а заяву в цій частині залишено без розгляду, захисник просить переглянути заяву з підстав, передбачених пунктами 1 і 3 частини першої статті 445 КПК, поновити строк та розглянути заяву про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2016 року щодо ОСОБА_2 по суті.

Проте внесені до нової заяви доповнення не усувають її невідповідності вимозі пункту 3 частини другої статті 448 КПК, на які було вказано в ухвалі колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 16 грудня 2016 року, оскільки підстава для перегляду залишилася не обґрунтованою.

Крім того, заява захисника ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2016 року щодо ОСОБА_2 подається повторно.

Ухвалою судді Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року заяву захисника ОСОБА_1 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2016 року щодо ОСОБА_2 було повернуто заявнику, а копії його заяви та ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2016 року щодо ОСОБА_2 надіслано для перевірки Генеральному прокурору для прийняття процесуального рішення.

Підставою для винесення ухвали від 25 жовтня 2016 року було посилання у заяві захисника на те, що касаційний суд, відмовляючи у задоволенні касаційної скарги 22 березня 2016 року, начебто виявив нестачу матеріалів та недоліки у формуванні кримінальної справи щодо ОСОБА_2, однак вважає, що цей факт жодним чином не підтверджено і з цього приводу не було звернення від суду касаційної інстанції до правоохоронних чи інших органів з метою перевірки даних матеріалів справи на цілісність після їх вилучення з окупованої території Автономної Республіки Крим та перебування у провадженні Верховного Суду України.

Вважає, що посилання судді-доповідача на зміну прошивки одного тому справи є відповідальністю судді-доповідача, справа у якої перебувала протягом року.

Зі змісту ухвали касаційного суду від 22 березня 2016 року у справі щодо ОСОБА_2, про оскарження якої йдеться у заяві захисника ОСОБА_1, вбачається, що дана справа поступила до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 11 вересня 2014 року у спосіб не передбачений ні Кримінально-процесуальним кодексом України 1960 року (далі - КПК 1960 року), ні чинним КПК, тобто не безпосередньо від Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, а від фізичної особи - адвоката (який ці ж судові рішення оскаржує) і за його заявою (т.3, а.с.275).

В оскаржуваній до Верховного Суду України ухвалі від 22 березня 2016 року касаційний суд зазначив, що при поступленні справи щодо ОСОБА_2 у 2014 році виник сумнів щодо повноти наявних у ній матеріалів, якими було завершено як досудове розслідування так і судові розгляди справи, в т.ч. Верховним Судом України, який переглянув у касаційному порядку 4 травня 2006 року вирок Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 22 лютого 2006 року щодо ОСОБА_2 і залишив його без зміни, а тому було складено акт «Про нестачу матеріалів або недоліків у формуванні справи».

Ні КПК 1960 року ні чинний КПК взагалі не передбачають можливості перегляду будь-яких судових рішень судом касаційної інстанції за обставин, коли кримінальна справа (як у випадку щодо засудженого ОСОБА_2.) надходить до суду не у спосіб, передбачений процесуальним законом та з явними ознаками відсутності частини процесуальних документів про збір доказів (акт «Про нестачу матеріалів або недоліків у формуванні справи» щодо т. 2, а.с. 63-130 на 63 аркушах, аркуш 10 ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.03.2016 р.).

Згідно з положенням КПК 1960 року завершена досудовим слідством кримінальна справа направляється до суду з обвинувальним висновком прокурором. Після завершення її розгляду судом і постановлення обвинувального вироку (як у справі щодо ОСОБА_2.), кримінальна справа може бути направлена на розгляд до суду вищої інстанції: судом першої інстанції до апеляційного суду (стаття 354 КПК 1960 року) або судом який постановив вирок до касаційного суду, згідно постанови судді касаційного суду про витребовування справи для касаційного розгляду (статті 389 КПК 1960 року).

Процедура передачі справи судом до іншого суду за підсудністю (статті 41 КПК 1960 року), чи до суду вищої інстанції (статті 354, 389 КПК 1960 року) або закінченої розглядом на вимогу органів прокуратури безпосередньо (а не через приватну особу, в т.ч. адвоката, який оскаржує законність постановлених у ній рішень), є формою гарантування законності і обґрунтованості кримінального обвинувачення особи державою, оскільки воно завершується постановленням вироку ім'ям України.

Про надходження справи щодо ОСОБА_2 на перегляд до Верховного Суду України у порядку, який не передбачено ні КПК 1960 року ні чинним КПК, ні Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, підписаної від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року N240/94-ВР не було відомо під час постановлення рішення Судовою палатою у кримінальних справах Верховного Суду України 19 березня 2015 року.

Враховуючи, що захисником у заяві зверталася увага, що факт нестачі матеріалів справи жодним чином не підтверджено і з цього приводу не було звернення суду касаційної інстанції до правоохоронних чи інших органів з метою його перевірки після їх вилучення у непроцесуальний спосіб з окупованої території Автономної Республіки Крим і про цей факт зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2016 року, тому ухвалою судді Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року було прийнято рішення про те, що відсутність перевірки наведених обставин у передбаченому Конституцією та КПК порядку можуть призвести до постановлення незаконного судового рішення.

Процесуального рішення Генерального прокурора за результатами перевірки ухвали судді Верховного Суду України від 25 жовтня 2016 року щодо справи ОСОБА_2 захисником не долучено і заяві про це не зазначено.

Згідно з положеннями статті 450 КПК, у разі, якщо заявник не усунув недоліки заяви в повному обсязі протягом установленого для цього строку, заява повертається заявнику. Повернення заяви на цій підставі не перешкоджає повторному зверненню у разі належного оформлення заяви.

Керуючись статтею 450 Кримінального процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

заяву захисника ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 березня 2016 року щодо ОСОБА_2 повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_3