03.07.2017 №363/3917/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгороді обвинувальні акти по кримінальному провадженню № 0001161 та № 0000892 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Димер, Вишгородського району, Київської області, українця, громадянина України, має середню освіту, одруженого, працюючого водієм асфальтоукладної техніки у «Будіндустріалсервіс», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимого: 01.08.1985 року Вишгородським районним судом Київської області за ст. 81 ч. 3 ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 14.11.1985 року Вишгородським районним судом Київської області за ст. 141 ч. 2, 43 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі; 27.09.1994 року Вишгородським районним судом Київської області за ст. 140 ч. 3, ст. 17, ст. 140 ч. 3, ст. 229-6 ч. 1, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 7 років позбавлення волі; 09.08.1999 року Бородянським районним судом Київської області за ст. 81 ч. 3, ст. 89 ч. 1, ст. 42 КК України ( в редакції 1960 року) до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 09.11.2006 року Вишгородським районним судом Київської області за ст. 164 ч. 1 ст. 71 КК України до 8 місяців позбавлення волі; 15.08.2008 року Вишгородським районним судом Київської області за ст. 187 ч. 4, ст. 263 ч. 1, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20.03.2014 року невідбуту частину строку покарання в порядку ст.82 КК України замінено на 2 роки 2 місяця 12 днів обмеження волі; ухвалою Бердичевського міськрайонного суду Житомирської області 30.03.2015 року відповідно до ст. 81 КК України звільнено від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 20 днів,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 146 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:
30.06.2015 року, близько 22 години, ОСОБА_4 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи в с. Червоне, Вишгородського району, Київської області, діючи умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що територія домоволодіння не огороджена, проник на територію домоволодіння, що належить ОСОБА_6 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . За допомогою металевого лому ОСОБА_4 пошкодив вхідні двері підсобного приміщення, що знаходяться на території вказаного домоволодіння, та проник до приміщення, звідки діючи узгоджено з невстановленою досудовим розслідуванням особою вчинив крадіжку наступного майна: шуруповерта марки «Енергомарш» моделі ДШ 3018 К вартістю 1200 грн., велосипеда гірського іноземного виробництва, вартістю 2800 грн., велосипеду іноземного виробництва, вартістю 2200 грн., бензопили марки «DOUBLE GUARD 325» GS 5200, вартістю 2500 грн., зварювального апарату марки «Електрон», вартістю 1300 грн., тримера для косіння трави, вартістю 2500 грн., електрорубанку марки «Калібр 900 м», вартістю 1500 грн., електролобзика іноземного виробництва, вартістю 800 грн., шліфувальної машинки марки «Макіта ВОЗ 3710», вартістю 900 грн., машинки фрезерної ручної електричної МФЗ 1100Є марки «Фіолент», вартістю 900 грн., болгарка марки HITACHI G 13SR3, вартістю 1200 грн., металевої каністри ємкістю 10 л, вартістю 500 грн., електричної кухонної плити вітчизняного виробництва на 2 спіральні комфори, вартістю 500 грн., вудочки рибацькі з катушками в кількості 5 штук, вартістю 1300 грн. за одну, на загальну суму 6500 грн., водонапірної станції з мотором, вартістю 2800 грн., металевої валізи вітчизняного виробництва для інструментів з інструментами, вартістю 380 грн., тубуса зі свердлами, вартістю 120 грн., шампурів металевих в кількості 10 штук, вартістю 10 грн. за один, на загальну суму 100 грн., гофрованого шлангу в мотку довжиною 15 м, вартістю 15 грн. за 1 метр, за загальну суму 225 грн., портфеля шкіряного з кодовим замком, вартістю 800 грн. Вказане майно ОСОБА_4 разом з невстановленою особою завантажили до невстановленого досудовим розслідуванням автомобіля, після чого відвезли викрадене майно до домоволодіння ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 . Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 29 725 грн. та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав, пояснив, що дійсно, 30.06.2015 року, близько 22 годин він разом з ОСОБА_7 поїхали у с. Червоне, Вишгородського району Київської області на автомобілі, який належить ОСОБА_7 та за адресою: АДРЕСА_2 . за допомогою металевого лому пошкодили вхідні двері підсобного приміщення, що знаходяться на території вказаного домоволодіння, та проникли до приміщення, звідки вчинили крадіжку вказаного майна. Вказане майно вони завантажили до автомобіля ОСОБА_7 , після чого відвезли викрадене майно до його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обшуку працівниками поліції все викрадене майно було вилучено, на той час воно знаходилось за його адресою.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він є знайомив ОСОБА_4 . З ким останній вчинив крадіжку за адресою: АДРЕСА_2 , він не знає. Пояснив, що саме він повідомив ОСОБА_6 подзвонивши останньому через дві неділі після крадіжки, та повідомив про крадіжку його майна та поліцію повідомив також він, написавши їм відповідну заяву.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що до судового засідання ні потерпілого ні обвинуваченого він не знав. Пояснив, що він є сусідом потерпілого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , та був понятим по даній справі. Також додав, що ОСОБА_4 на слідчому експерименті добровільно сам все розказував та показував.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона проживає по АДРЕСА_3 . Пояснила, що вона знайома з ОСОБА_4 та в той день її покликала ОСОБА_10 дружина ОСОБА_4 , та запитала, чи є в неї вільна кімната. Потім вони розвантажували майно, але вона нічого не бачила, оскільки пішла. Також пояснила, що ОСОБА_10 вона знає близько двох років.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона є дружиною ОСОБА_4 . У них за адресою: АДРЕСА_1 знаходились речі ОСОБА_7 в автомобілях. ОСОБА_7 повідомив їм, що забере свої речі коли купить будинок та перевезе свою сім`ю. Вона звала ОСОБА_9 та просила її зберегти речі ОСОБА_7 у себе. Перевозили вказані речі ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , та ще хтось. Коли приїхали працівники поліції, їй стало відомо, що всі ці речі є вкраденими.
Крім того, вина обвинуваченого підтверджується наступними, зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні доказами:

- протоколом обшуку від 16.07.2015 року за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до якого були виявлені електроінструменти, мобільні телефони;

- протоколом огляду місця події від 01.07.2015 року та фото таблицею до протоколу ОМП, відповідно до протоколу було оглянуто домоволодіння та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , звідки було скоєно крадіжку електроінструментів;

- протоколом огляду від 16.07.2015 року та фото таблицею до протоколу за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до якого було виявлені електроінструменти;

Така позиція суду щодо визнання зазначених доказів допустимими у повній мірі відповідає положенням статті 358 КПК України, що регламентує порядок дослідження документів під час судового провадження. Так як відомості у зазначених протоколах слідчих дій містять відомості що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_4 .

Тому, оцінюючи докази у сукупності відповідно до приписів статті 94 КПК України, судом зазначається про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину за частиною 3 статті 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникнення у приміщення.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, відповідно до статті 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_4 відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого працює, позитивно характеризується за місцем роботи, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідності до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, враховуючи тяжкість скоєного злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , обтяжуючи та пом`якшуючі покарання обставини, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, суд вважає, що призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, передбачене санкцією частини 3 статті 185 КК України, сприятиме виконанню та реалізації приписів статей 50, 65 КК України, згідно яких покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Крім того, враховуючи ту обставину, що даний злочин ОСОБА_4 , вчинено під час не відбуття покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 15.08.2008 року за ст. 187 ч. 4, ст. 263 ч. 1, ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, звільненого від відбуття покарання умовно-достроково, остаточно йому необхідно призначити покарання у відповідності до вимог ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком, у вигляді 1 місяця позбавлення волі.

Процесуальні витрати по справі за проведення трасологічних експертиз № 72 від 23.07.2015 року вартістю 368, 28 грн., № 69 від 14.07.2015 року вартістю 368,28 грн., № 70 від 15.07.2015 року вартістю 429, 66 грн., дактилоскопічних експертиз № 71 від 22.07.2015 року вартістю 368, 28 грн. та № 134 від 27.08.2015 року вартістю 368, 28 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_4 в дохід держави.
Речові докази по справі вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Крім того, ОСОБА_4 органами досудового розслідування обвинувачується в тому, що 16.07.2015 року до Вишгородського РВ ГУ МВС України в Київській області надійшла письмова заява від ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_11 , незаконно позбавив волі його дружину ОСОБА_12 та малолітню доньку. 15.07.2015 року ОСОБА_4 , приїхавши в с. Бичева, Любарського району, Житомирської області, за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_12 , повідомив останній про наявність майнових зобов`язань у її чоловіка ОСОБА_7 перед ним та почав вимогати від неї слідувати разом з ним до місця проживання останнього. Необхідність вказаних дій ОСОБА_4 обґрунтовував спонуканням ОСОБА_7 до повернення грошових коштів. На відмову потерпілої слідувати разом з ним, ОСОБА_4 шляхом залякувань застосуванням розправи над ОСОБА_7 змусив ОСОБА_12 виконати його протиправні дії. ОСОБА_12 заявила, що вимушена забрати з собою малолітню дочку ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після отримання такої інформації, ОСОБА_4 продовжив свої протиправні дії та діючи вже з умислом на незаконне позбавлення волі двох чи більше осіб, а також малолітньої дитини примусив ОСОБА_12 разом з її малолітньою дочкою ОСОБА_13 сісти до орендованого автомобіля та слідувати вимушеним маршрутом. При слідуванні в автомобілі разом з ОСОБА_4 потерпіла отримала від нього відомості, що буде залишатися за місцем проживання останнього не менше трьох діб до моменту повернення грошових коштів її чоловіком ОСОБА_7 . 15.07.2015 року близько 20 години ОСОБА_4 привіз ОСОБА_12 та її малолітню доньку ОСОБА_13 за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , де до 16.07.2015 року вони перебували всупереч їх волі та бажанню. 16.07.2015 року на підставі ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 16.07.2015 року за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, в ході якого було встановлено, що в одній з кімнат вказаного будинку перебуває жінка з малолітньою дитиною, а саме ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Зі слів ОСОБА_12 було встановлено, що остання та її малолітня донька за вказаною адресою знаходяться проти своєї волі.
Дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 2 ст.146 КК України як незаконне позбавлення волі двох чи більше осіб, в тому числі малолітньої дитини з корисливих мотивів.
На переконання суду, в результаті дослідження, аналізу та оцінки перевірених судом доказів, не знайшло свого підтвердження пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 2 ст. 146 КК України, виходячи з нижченаведеного.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині заперечував, пояснив, що він товаришував з сім`єю ОСОБА_12 та ОСОБА_7 . Він був знайомий з ОСОБА_7 з 2009 року, а з ОСОБА_12 з 2013 2014 років. Пояснив, що їх сім`ї перебували у дружніх стосунках. Дійсно, у нього та ОСОБА_7 були конфліктні ситуації з приводу повернення ОСОБА_7 боргу у розмірі 600 Євро та 200 доларів США, які на його думку в нього викрав саме ОСОБА_7 . Однак, в той день 15.07.2015 року, він приїхав в с. Бичев Житомирської області та повідомив ОСОБА_12 , що в нього пропали грошові кошти, які на його думку викрав ОСОБА_7 . Після цього, він запропонував ОСОБА_12 поїхати на море, на що вона погодилась. Він забрав ОСОБА_12 з її дочкою з метою, щоб ОСОБА_7 виявив відсутність дружини та доньки вдома та приїхав за ними та віддав йому гроші. Також пояснив, що він не погрожував ОСОБА_12 , вона поїхала з ним добровільно та була у нього майже добу разом зі своєю малолітньою донькою. 16.07.2015 року до них приїхали ОСОБА_6 та ОСОБА_14 для того, щоб вони всі разом поїхали на рибалку. Зазначив, що ОСОБА_12 вільно пересувалася на подвір`ї та сама ходила до магазину за продуктами, ніхто її не утримував.
Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засідання пояснив, що ОСОБА_4 він знає з 2012 року. З приводу викрадених грошей у ОСОБА_4 він пояснив, що ніяких грошей він в нього не крав. З приводу своєї дружини ОСОБА_12 пояснив, що останню в машину ОСОБА_4 примусово не садив, вона добровільно поїхала з ним. Також пояснив, що він з 2015 року проживав у ОСОБА_4 , а в червні цього ж року у них виник конфлікт з приводу продажу автомобіля. Він повідомив ОСОБА_4 , що ніяких коштів від продажу автомобіля він не отримував. В той день він приїхав до дому та виявив відсутність дружини та доньки. Після цього, він зателефонував дружині та запитав в неї де вона, вона відповіла йому, що приїхав ОСОБА_4 та вона разом з ним та донькою поїхала до ОСОБА_4 . Після чого він поїхав до ОСОБА_4 додому. Фізичного примусу зі сторони ОСОБА_4 відносно його дружини не було. Під час судового засідання наголосив, що бажає примиритись з ОСОБА_4 .
Потерпіла ОСОБА_12 суду пояснила, що в липні 2015 року вона познайомилась з ОСОБА_4 15.07.2015 року до неї додому в с. Бичева Житомирської області приїхав ОСОБА_4 . Її чоловіка дома не було. Під час приїзду ОСОБА_4 також був присутній її брат, але на час її допиту у судовому засіданні він вже помер. ОСОБА_4 запропонував їй поїхати покупатися на море. На її думку дії ОСОБА_4 були спрямовані на вирішення його проблеми з повернення грошів саме через неї та її малолітньої доньки, вона вважає, що цим ОСОБА_4 міг вплинути на її чоловіка. Обвинувачений психологічно тиснув на неї, фізичного тиску та примусу з його боку не було. Під час поїздки вони разом з ОСОБА_4 зупинялись та ходили до магазину, де купували молоко. Після того, як ця ситуація вирішилась, її чоловік розповів їй щодо його конфлікту з ОСОБА_4 через автомобіль. Також зазначила, що у неї була можливість зв`язуватися по телефону, але цього вона не робила.
Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що ОСОБА_4 є її чоловіком. ОСОБА_7 вона знає, він є їх знайомим та декілька місяців у 2015 році проживав у них вдома. ОСОБА_12 вона раніше не знала. 15 липня 2015 року ОСОБА_12 з дитиною приїхала разом з її чоловіком ОСОБА_4 до них до дому у АДРЕСА_1 з метою поїхати на море, про що ОСОБА_12 її особисто повідомила. Також пояснила, що вона знає про конфлікт ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з приводу грошових коштів. ОСОБА_12 самостійно ходила до магазину, а коли вона повернулась, вони сиділи розмовляли, та ОСОБА_12 повідомила, що хоче поїхати на море. В ранці на наступний день всі зібрались їхати на море.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона є двоюрідною сестрою ОСОБА_12 15.07.2015 року свою сестру вона не бачила, а лише розмовляла з нею по телефону та ОСОБА_12 повідомила, що вона їде на море з ОСОБА_4 до м. Києва.
Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що з ОСОБА_4 він знайомий близько 10 років. 16.07.2015 року, близько 13 години він та його знайомий ОСОБА_14 приїхали до ОСОБА_4 на автомобілі. ОСОБА_4 та ОСОБА_14 він повинен був відвезти на Київське море на риболовлю. В той день, він бачив, як з будинку ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 виходила жінка з малолітньою дитиною. Як йому повідомили, це була знайома друга ОСОБА_4 ОСОБА_7 , який раніше проживав у ОСОБА_4 . ОСОБА_4 йому повідомив, що ця жінка та дитина у нього гостює, та чекає на ОСОБА_7 , який повинен їх забрати. Також зазначив, що жінка з дитиною вільно пересувалися на подвір`ї та збирали речі, щоб їхати на море.
Свідок ОСОБА_16 пояснив, що 15.07.2015 року ОСОБА_4 попросив його поїхали до с. Бичева Житомирської області за місцем проживання його друга ОСОБА_7 . Приблизно о 15 годині вони приїхали до с. Бичева, але ОСОБА_7 вдома не було. По дорозі ОСОБА_4 телефонував декілька разів як він зрозумів дружині ОСОБА_7 та пропонував їй поїхати до нього додому в с. Демидів, та як він зрозумів, що остання погоджувалась. Потім ОСОБА_12 зібравши особистий одяг та взявши з собою свою малолітню дитину сіла до автомобіля та поїхала разом з ними до с. Демидів. По дорозі ОСОБА_12 комусь телефонувала та повідомляла, що поїхала на три дні відпочивати на Київське водосховище. Близько 18 години, приїхавши у с. Демидів до дому ОСОБА_4 він їх висадив та поїхав додому. Що відбувалось надалі, йому не відомо.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що з ОСОБА_4 він знайомий близько п`яти років. 16.07.2015 року близько 11-12 години він та його знайомий ОСОБА_6 приїхали до ОСОБА_4 додому за адресою АДРЕСА_1 , для того, щоб з ОСОБА_4 поїхати на рибалку. На подвір`ї будинку він бачив жінку, яка йому повідомила, що вона гостює у ОСОБА_4 та чекає коли її забере чоловік. ОСОБА_12 вільно пересувалася, ходила разом з дитиною в магазин за молоком.
Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що 16.07.2015 року до нього додому прийшла його двоюрідна сестра ОСОБА_15 та розповіла, що 15.07.2015 року за місцем проживання їх двоюрідної сестри ОСОБА_12 приїхало двоє невідомих чоловіків та її разом з малолітньою дитиною забрали і повезли в невідомому напрямку та утримують. Він бачив, що ОСОБА_4 приїжджав та розмовляв з ОСОБА_12 , саме про що йому не відомо.
Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що він є сусідом ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Декілька разів бачив на подвір`ї жінку з дитиною.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що працює продавцем в магазині АДРЕСА_4 з 03.03.2013 року. В літку 2015 році до магазину заходили ОСОБА_4 , його дружина ОСОБА_10 та потерпіла ОСОБА_12 з дитиною. Купували продукти харчування та говорили, що їдуть на річку.
Крім цього, в обґрунтування винуватості ОСОБА_4 сторона обвинувачення посилається на ряд письмових доказів, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені, а саме:

- протоколу прийняття заяви про вчинене кримінального правопорушення від 16.07.2015 року відповідно до якого, ОСОБА_7 повідомив, що ОСОБА_11 , незаконно позбавив волі його дружину ОСОБА_12 та малолітню доньку;
- протокол обшуку від 16.07.2015 року, який був проведений у будинку АДРЕСА_1 та відповідно до якого, в кімнаті № 3 вказаного домоволодіння знаходилась ОСОБА_12 , разом з малолітньою ОСОБА_13 ;
- протокол огляду від 16.07.2015 року автомобіля марки «Форд скорпіо» д.н.з. НОМЕР_1 зеленого кольору;
Аналіз та оцінка досліджених судом доказів дозволила прийти до висновку про недоведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
Так, незаконне позбавлення волі полягає в протиправному перешкоджанні людині вибирати за своєю волею місце перебування. Воно може виявитися у затриманні потерпілого в тому місці, де він знаходиться не бажає, або поміщення його в таке місце, яке він не має змоги вільно залишити.
З показів потерпілої ОСОБА_12 вбачається, що вона самостійно та добровільно поїхала з обвинуваченим ОСОБА_4 за його місцем проживання та в подальшому без перешкод пересувалася на подвір`ї.
Жоден із свідків допитаних в судовому засіданні не дав покази стосовно перебування ОСОБА_12 з її малолітньою дитиною за адресою: АДРЕСА_1 всупереч їх волі та бажанню.
Вищеперераховані докази та покази обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , та свідків, які були допитані під час судового розгляду підтверджують, що органами досудового слідства зроблено неповний аналіз та хибна оцінка доказів та не дозволяє прийти до висновку про доведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст.9 КПК України.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора. Тобто обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
В обґрунтування винуватості ОСОБА_4 за ч.2 ст.146 КК України сторона обвинувачення, посилається на докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені, а саме: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінального правопорушення від 16.07.2015 року відповідно до якого, ОСОБА_7 повідомив, що ОСОБА_11 , незаконно позбавив волі його дружину ОСОБА_12 та малолітню доньку, поясненнями потерпілого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_12 , допитаних свідків.
Однак, під час судових засідань і потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_12 і допитані свідки надали покази, відповідно до яких є очевидна недоведеність органами досудового розслідування, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_4 є склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а саме незаконному позбавленні волі двох чи більше осіб, в тому числі малолітньої дитини з корисливих мотивів.
За таких обставин суд прийшов до висновку, що доводи сторони обвинувачення про умисел обвинуваченого ОСОБА_4 на незаконне позбавлення волі двох чи більше осіб, в тому числі малолітньої дитини з корисливих мотивів - побудовані на припущеннях та не підкріплені належними і допустимими доказами.
Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В рішенні ЕСПЛ у справі Вассіліоса Ставрополуса проти Греції (скарга № 35522/04, 27 вересня 2007 року п. 39), суд вважає, що на підставі принципу «in dubio pro reo» (сумніви тлумачаться на користь підсудного), який представляє собою приватне вираження принципу презумпції невинуватості, не повинно існувати ніякої якісної відмінності між виправдувальним вироком, зважаючи на відсутність доказів і виправдувальним вироком у зв`язку з констатацією безсумнівної невинуватості особи. У дійсності, виправдувальні вироки не розрізняються залежно від підстав, прийнятих до уваги в кожному окремому випадку суддею в кримінальному процесі.
Згідно роз`яснень, даних у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», недопустимим є обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.
Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо стороною обвинувачення не доведено винуватість особи поза розумним сумнівом.
Згідно ч. 6 ст. 284 КПК України, якщо обставини передбачені п. 1, 2 частини 1 цієї статті, а це встановлення відсутності події кримінального правопорушення або відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, виявлені під час судового розгляду суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.
На підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
З урахуванням викладеного, оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, керуючись ст. 62 Конституції України, згідно якої всі сумніви щодо доведеності вини обвинуваченого тлумачаться на його користь, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 підлягає виправданню за недоведеністю у його діянні складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, визнати невинуватим і виправдати в зв`язку з відсутністю в його діянні складу злочину.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Вишгородського районного суду Київської області від 15.08.2008 року за ст.ст.187 ч 4, 263 ч.1 КК України, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
В строк покарання за даним вироком зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення, з урахуванням вимог ст.72 КК України, а саме з 16.07.2015 року по 15.09.2015 року.
Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 у вигляді застави, до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Речові докази, а саме: шуруповерт марки «Енергомарш» моделі ДШ 3018 К велосипед гірського іноземного виробництва велосипед іноземного виробництва, бензопила марки «DOUBLE GUARD 325» GS 5200, зварювальний апарат марки «Електрон», тример для косіння трави, електрорубанка марки «Калібр 900 м», електролобзик іноземного виробництва, шліфувальна машинка марки «Макіта ВОЗ 3710», машинка фрезерної ручної електричної МФЗ 1100Є марки «Фіолент», болгарка марки HITACHI G 13SR3, металева каністра ємкістю 10 л, електрична кухонна плита вітчизняного виробництва на 2 спіральні комфори, вудочки рибацькі з катушками в кількості 5 штук, водонапірна станція з мотором, металева валіза вітчизняного виробництва для інструментів з інструментами, тубус зі свердлами, шампури металеві в кількості 10 штук, гофрований шланг в мотку довжиною 15 м, портфель шкіряний з кодовим замком, які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити потерпілому.

Пошкоджений навісний замок та один слід зламу, які зберігаються в кімнаті речових доказів Вишгородського ВП знищити.

Процесуальні витрати по справі за проведення трасологічних експертиз № 72 від 23.07.2015 року вартістю 368, 28 грн., № 69 від 14.07.2015 року вартістю 368,28 грн., № 70 від 15.07.2015 року вартістю 429, 66 грн., дактилоскопічних експертиз № 71 від 22.07.2015 року вартістю 368, 28 грн. та № 134 від 27.08.2015 року вартістю 368, 28 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_4 в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1