Справа № 522/1421/17
Провадження по справі 1кс/521/663/17
У Х В А Л А
06 лютого 2017 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

заявника - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 щодо невнесення прокурором Одеської області ОСОБА_4 відомостей про вчинений злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И Л А :
До Малиновського районного суду м. Одеси за підсудністю надійшла скарга ОСОБА_3 в порядку ст. 303 КПК України. Із змісту скарги вбачається, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 , копію якої заявник отримав 14.03.2016 року, було відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 0001821.

Вважаючи ухвалу слідчого судді такою, що не відповідає вимогам законодавства, 17.01.2017 року ОСОБА_3 звернувся до прокурора Одеської області ОСОБА_4 із заявою про вчинення суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 365, 375 КПК України.

Однак, протягом встановленого законом строку його заява не була внесена до ЄРДР, а досудове розслідування не розпочате. Просить суд визнати бездіяльність прокурора ОСОБА_4 ; зобов`язати прокурора ОСОБА_4 : прийняти процесуальне рішення відповідно до ст.ст. 55, 56, 60, 214 КПК України про внесення заяви відносно судді ОСОБА_5 до ЄРДР; зобов`язати прокурора ОСОБА_4 приступити до досудового розслідування відносно ОСОБА_5 .

До скарги додана копія заяви ОСОБА_3 прокурору Одеської області, зареєстрована як прийнята з особистого прийому за № 214 від 17.01.2017 року.

Прокуратура Одеської області належним чином повідомлена про час та місце розгляду скарги, однак в судове засідання її представник не прибув, про причини неявки суд не повідомив, що не є перешкодою для розгляду скарги відповідно до положень ч. 3 ст. 306 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав заявлені вимоги та пояснив, що на свою заяву від 17.01.2017 року отримав відповідь від прокуратури Одеської області про її розгляд відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Також заявником надано копію листа за № 15-3371-15 від 24.01.2017 року, адресованого прокуратурою Одеської області на його ім`я. В цьому листі вказано про результати розгляду звернення ОСОБА_3 від 18.01.2017 року за № 353вх17н щодо неправомірних дій слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 під час розгляду звернення на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 0001821, а також з інших питань.

Розглянувши скаргу ОСОБА_3 , заслухавши заявника та вивчивши надані суду матеріали, суд вважає, що скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 п.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобовязаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Згідно до ч. 1ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобовязаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

У відповідності до положень ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом. За таких обставин, внесенню в Єдиний реєстр досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 5ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством.

Про що зазначається і в постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року, у відповідності до якої також, оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Відповідно до ч. 2 ст. 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» скасування або заміна судового рішення не має наслідком дисциплінарну відповідальність судді, який брав участь у його ухваленні, крім випадків, коли скасоване або змінене рішення ухвалено внаслідок умисного порушення норм права чи неналежного ставлення до службових обов`язків.

Сам факт винесення судом рішення, яке було в подальшому скасовано вищестоящою інстанцією, або з яким не згодна сторона судового провадження, не містить складу злочину, передбаченого ст. 375 КК України. Наявність такого рішення не свідчить і не може свідчити про вчинення суддею кримінального правопорушення.

Внесенню до ЄРДР даних про кримінальне провадження має передувати встановлення об`єктивних даних щодо постановлення неправосудного рішення.

У рішенні по справі N 5-24кс14 Верховний Суд України зазначив, що постановлення завідомо неправосудного судового акта, відповідальність за яке передбачено статтею 375 КК України, є спеціальним видом службового зловживання у здійсненні правосуддя, суб`єкт якого (суддя) умисно з будь-яких мотивів свідомо і цілеспрямовано використовує своє службове становище всупереч інтересам правосуддя. Поняття "неправосудне судове рішення" у поєднанні з вказівкою на "завідомість" його постановлення підкреслює цілеспрямований характер злочинних дій судді, його свідоме прагнення та бажання всупереч матеріальному чи процесуальному закону і (або) фактичним обставинам, встановленим у справі, постановити судове рішення, яке за своєю суттю не може бути і не є актом правосуддя.

Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Для рішень суду, судді, слідчого судді, які не підлягають оскарженню під час досудового розслідування, також існують певні можливості і порядок їх перегляду, в тому числі, передбачений ч. 3 ст. 309 КПК України - шляхом подання заперечень проти них під час підготовчого судового провадження в суді і подальшого відповідного реагування, а також в іншому порядку, передбаченому законодавством.

Як випливає із Висновку від 01 липня 2013 року Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства, предметом злочину, склад якого передбачений ст. 375 КК України, можуть бути судові рішення, в тому числі ухвали судів, суддів і слідчих суддів, якщо вони визнані незаконними з підстав і в порядку, встановленими КПК України.

Стосовно судового рішення судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 , з яким не погодився заявник ОСОБА_3 , такий порядок не застосовувався, тобто воно не визнавалось у встановленому законодавством порядку незаконним. Заявник або інші особи не вчиняли дій, направлених на визнання судового рішення незаконним.

Направлена до прокуратури Одеської області заява ОСОБА_3 від 17.01.2017 року з твердженням про скоєння, на погляд заявника, кримінального правопорушення суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 злочину, передбаченого ст. 375 КК України, не містить відомостей про кримінальне правопорушення, достатніх для реєстрації в ЄРДР, а саме: рішення слідчого судді не скасовано, його законність не поставлена під сумнів компетентним органом іншим шляхом, і воно є і залишається обов`язковим до виконання.

Прокурор не має повноважень для визнання судового рішення незаконним, оскільки законодавством України для цього встановлено інший порядок.

Що ж стосується відомостей про злочин, передбачений ст. 365 КК України, склад якого, на думку заявника, міститься в діях судді ОСОБА_5 , то слід зауважити, що суб`єктом вказаного злочину Законом про кримінальну відповідальність визначено працівника правоохоронного органу. Тобто, суддя не є суб`єктом цього злочину.

Таким чином, на переконання слідчого судді, заява ОСОБА_3 прокурору Одеської області не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення суддею кримінальних правопорушень, та ґрунтується лише на особистій думці заявника щодо протиправності дій судді.

З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором Одеської області ОСОБА_4 було виконано обов`язок по розгляду заяви ОСОБА_3 щодо можливих неправомірних дій зазначеної ним особи, про що заявник був проінформований, що відповідає положенням ст. 214 КПК України, відповідно до яких саме слідчий, прокурор наділені повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві про можливе вчинення кримінального правопорушення.

Посилання скаржника на протиправність таких дій посадової особи прокуратури Одеської області не відповідає фактичним обставинам справи.

Витяги з узагальнення ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», розміщеного на інтернет-сайті суду, приведені у скарзі ОСОБА_3 без урахування положень законодавства, викладених в ухвалі слідчого судді вище. Окремі речення вилучені заявником із змістового блоку тексту узагальнення ВССУ і містять помилку цитування, тобто викривляють юридичний зміст, вкладений в текст автором узагальнення.

З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що заява ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 306, 307, 372 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И Л А :
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Одеської області ОСОБА_4 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, викладених ним в заяві від 17 січня 2017 року, про вчинення суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 злочинів, передбачених ст. ст. 365, 375 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1