Справа № 308/6163/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2017 року м. Ужгород
Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , представників Мукачівського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши клопотання Центрального Правління Українського Товариства Сліпих про скасування арешту майна, -
В С Т А Н О В И В:
Заявник звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про скасування арешту майна, яке мотивоване, зокрема, тим, що ухвалою слідчого судді від 23.05.2017 року було накладено арешт на майно, яке належить Українському товариству сліпих і останні не були присутні при розгляді клопотання про накладення арешту. Вважають, що ухвала винесена всупереч вимог КПК України, є незаконною та безпідставною, порушує права Українського товариства сліпих як власника.
У судовому засіданні представник заявника скаргу підтримав з підстав, викладених у ній, просив таку задовольнити у повному обсязі.
Представники Мукачівського учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих в судовому засіданні підтримали подане клопотання та просили таке задовольнити. Окрім того, зазначили, що Мукачівське УВП УТОС та ПОГ «Мукачівське УВП № 1 УТОС» не є власником майна, на яке накладено арешт, оскільки згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.04.2008, власником указаного майна є Українське товариство сліпих, а відповідно до Статуту даного товариства, розпорядження таким майном відноситься до виключної компетенції Центрального Правління Українського товариства сліпих.
Слідча, за клопотанням якої було арештовано майно в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду клопотання повідомлялася належним чином.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Як встановлено слідчим суддею, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.05.2017 року накладено арешт на майно у кримінальному провадженні №0000007, із забороною розпоряджатися, а саме на: будівлі, споруди, обладнання: майновий комплекс, що знаходиться за адресою: м. Мукачево, вул. Свалявська, 2А; адмінкорпус та виробничі цехи, що знаходяться за вказаною адресою, також, об`єкти непромислової сфери: бібліотека, що розташована за адресою: м. Мукачево, вул. Свалявська,2А; гуртожиток м. Мукачево, вул. Нова, 6; база відпочинку, що розташована в селі Лісарня Мукачівського району, Закарпатської області належать Мукачівському УВП УТОС, яке воно передало з власного балансу на баланс ПОГ «Мукачівське УВП №1 УТОС» та, які використовуються останнім у фінансово-господарській діяльності.
З вказаної ухвали також встановлено, що слідчим суддею застосовано найменш обтяжливий спосіб арешту, який не перешкоджатиме використанню майна, не створює для працівників підприємства шкідливі наслідки, не порушує право власника володіти майном, шляхом заборони розпоряджатися ним, залишивши його в користуванні останнього. Таким чином, право власника на мирне володіння своїм майном не порушене.
В той же час, з пояснень заявника, наданих у судовому засіданні, випливає, що вищезазначена ухвала була предметом розгляду у Апеляційному суді Закарпатської області та, яка за наслідками розгляду колегією суддів залишена в силі.
Виходячи з положень ст. 409 КПК України, можна дійти висновку, що апеляційним судом не було встановлено підстав для скасування або зміни судового рішення, зокрема, неповноти судового розгляду; невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотного порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. А відтак, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно визнана законною та обґрунтованою.
Відповідно до положень ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи з наведеного, чинним законодавством чітко визначено умови за яких може бути скасовано арешт майна: не були присутні при розгляді питання про арешт майна та, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.), ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) ЄСПЛ встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий і надмірний тягар для особи.
На час розгляду клопотання про скасування арешту заявником не надано слідчому судді будь-яких належних доказів того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а відтак покладений законодавцем обов`язок щодо доведення вказаних обставин, заявником не виконано.
Враховуючи вищезазначені обставини у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про скасування арешту на майно, не знайшло свого доведення у судовому засіданні, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а відтак задоволенню не підлягає.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 174, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання Центрального Правління Українського Товариства Сліпих про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.
Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1