ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2017 року Підволочиський районний суд Тернопільської області
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3

сторони захисту адвокатів ОСОБА_4 ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із незакінченою вищою освітою, тимчасово не працюючого, неодруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -
Обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 20 грудня 2016 року близько 13:00 год. зустрівся у м. Тернополі із ОСОБА_8 , в ході розмови з яким домовились вчинити крадіжку товарно-матеріальних цінностей у потерпілої ОСОБА_6 . На наступний день 21 грудня 2016 року близько 09:00 год. разом із ОСОБА_8 на автомобілі, що належить ОСОБА_9 , поїхали у с. Іванівка Підволочиського району Тернопільської області, при цьому ОСОБА_9 не знав про їхні злочинні наміри. Приїхавши до домогосподарства потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_8 попросив ОСОБА_9 від`їхати на декілька метрів від будинку потерпілої, а сам через паркан проник на територію її господарства. Після того він зачекав декілька хвилин, оскільки проходили сусіди, переліз через паркан на господарство. Надалі підійшов до вікна, яке вже було зламане та проник в приміщення будинку, де було усе порозкидане. В пакети та сумки, які мали із собою, поскладали викрадені речі, що вказані у обвинувальному акті, занесли у автомобіль та поїхали у м. Тернопіль, де на власний паспорт здав у ломбард телевізор, а ОСОБА_8 здав ноутбук та м`ясорубку, решту речей залишили на квартирі, яку винаймав. На виручені кошти оплатив квартиру, придбали продукти харчування, алкоголь та сигарети. 22 грудня 2016 року решту викрадених речей перевезли та заховали у підвалі одного із будинків, що на вул. Київській у м. Тернополі. Близько 22-23 грудня 2016 року до нього прийшли працівники поліції і він признався у скоєному та добровільно видав викрадені речі. Телевізор і м`ясорубку викупив із ломбарду. Заявлений цивільний позов визнав частково, а саме в частині 2100 гривень, які потерпіла потратила на лікування внаслідок нервового зриву через вчинений ними злочин. А також 2000 гривень моральної шкоди, які перерахував на її електронний рахунок. В решті позову просить відмовити, оскільки викрадені ним речі є речовими доказами по справі, які будуть повернуті після розгляду справи, а тому і є безпідставним стягнення за них суми коштів. Золоту каблучку, а також грошові кошти в розмірі 300 дол. США та 100 канадських дол. він не брав і нічого про них не знає, хоча не виключає, що ОСОБА_8 міг взяти і йому про це нічого не сказати.
Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєні інкримінованого органами досудового слідства кримінального правопорушення визнав, повністю, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до переконання про повну доведеність обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
Вказані покази потерпілої ОСОБА_6 повністю узгоджуються із показами самого обвинуваченого ОСОБА_7 та із показами свідка ОСОБА_10 .
Так, будучи допитаним у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що знає обвинуваченого з дитинства, оскільки товаришували та проживали в одному селі. 21 грудня 2016 року близько 18:00 год. до нього зателефонувала матір, яка перебувала в шоковому стані, плакала та пояснила, що в приміщенні їх житлового будинку було вчинено крадіжку товарно-матеріальних цінностей. Відпросившись із служби, він приїхав близько 02:00 год. додому. В приміщенні будинку усі речі були порозкидані, диван зламаний, шухляди побиті, ікона лежала побита на підлозі, фотографія його покійного батька також була розбита на підлозі та потоптана ногами. Також були побиті сервізи. Після його приїзду матері стало погано і він вимушений був звертатись до лікарів. Підтвердив, що окрім речей, що зазначені у обвинувальному акті, було викрадено 300 дол США та 100 канадських дол., які він сам подарував матері, і які вона збирала на пам`ятник батькові, а також був викрадений золотий перстень.
Покази свідка ОСОБА_10 та потерпілої ОСОБА_6 узгоджуються між собою, взаємодоповнюють, є логічними, послідовними, а тому суд дані покази бере до уваги та кладе в основу обвинувального вироку. Крім того дані покази об`єктивно підтверджуються дослідженими і проаналізованими у судовому засіданні письмовими доказами, частину з яких оспорювались учасниками процесу, однак суд вважає їх допустимими, зокрема:
Згідно протоколу огляду місця події від 25 грудня 2016 року, оформленого слідчим СВ Підволочиського ВП ГУНП в Тернопільській області вбачається, що місцем огляду є житловий будинок ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 . В житловій кімнаті з лівої сторони від вхідних дверей розташоване пластикове вікно, яке на момент огляду відкрите та пошкоджено. З лівої сторони від входу в двері, які ведуть в кухню, знаходиться тумба де був телевізор, за тумбою розташований стіл, на якому знаходився викрадений ноутбук «Асус». В житловій кімнаті № 2 з лівої сторони від входу розташована меблева стінка на момент огляду речі, які знаходились у ній розкидані на підлозі. Із даної стінки викрадені грошові кошти та вироби із золота. При огляді житлових кімнат № 3, 4 кухні та ванної встановлено, що обстановка в даних приміщеннях непорушена, всі речі знаходяться на своїх місцях. Під час огляду місця події виявлено сліди папілярних узорів рук, які вилучені.
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03 січня 2017 року вбачається, що ОСОБА_7 , спільно з ОСОБА_11 та чоловіком на ім`я ОСОБА_12 проникли в житловий будинок ОСОБА_6 , звідки таємно викрали три шкіряних куртки, жіночу шубу, ноутбук, телевізор, три пляшки алкогольних напоїв, мисливський ніж, вироби подібні на срібло, веб камеру, комп`ютерну мишку, електрочайник та електром`ясорубку, а згідно заяв ОСОБА_7 від 27 та 29 грудня 2016 року добровільно видав викрадені речі.
Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 23 березня 2017 року встановлено, що місцем проведення слідчого експерименту являється територія домогосподарства ОСОБА_6 , що в с. Іванівка Підволочиського району Тернопільської області, де на дорозі біля домогосподарства підозрюваному ОСОБА_7 було запропоновано повідомити, яким чином він вчинив крадіжку товарно-матеріальних цінностей із території домогосподарства ОСОБА_6 , на що він добровільно погодився та повідомив, що саме він та ОСОБА_13 вчинили крадіжку із житлового будинку, що мала місце 21 грудня 2016 року Після чого ОСОБА_7 почергово показав спосіб свого та ОСОБА_8 проникнення на територію домогосподарства ОСОБА_6 . Надалі ОСОБА_7 зайшовши в приміщення житлового будинку, показав через яке вікно він проник у будинок та, що саме викрав. Надалі ОСОБА_7 показав напрям свого руху із викраденими речами із житлового будинку.
Провести дослідження та дати відповідь на поставлене запитання жіночих прикрас не представилось можливим без попереднього проведення фізико-хімічного заключення щодо визначення наявності (відсутності) у досліджуваних виробах дорогоцінних та напівдорогоцінних металів та сплавів (склад, вміст, частка, проба), а також коштовного та напівкоштовного каміння.
Згідно відповіді ТОВ «Захід 2015» № 43 від 21 березня 2017 року вартість вина марки «Кабарне» ємкістю 0,5 літра становить 85 грн., горілки марки «Златогор» ємкістю 0,5 літра 270 грн., та коньяку марки «Старий Граф» ємкістю 0,5 літра 120 грн.
Разом тим, оцінюючи у сукупності із письмовими доказами показання потерпілої та свідка при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю, і зібраних доказів достатньо для визнання їх винними.
За вказаних обставин, суд приходить до переконання про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в умисних діях, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) поєднаної із проникненням в інше приміщення, житло, вчинена за попередньою змовою групою осіб і повністю погоджується із кваліфікацією органами досудового слідства дій за ч.3 ст. 185 КК України,
З письмових даних, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 за місцем проживання вбачається, що останній проживає у АДРЕСА_1 . За час проживання в селі зарекомендував себе з позитивної сторони. Зауважень зі сторони старости с. Іванівка не має. На обліку у лікарях нарколога та психіатра не перебуває. До кримінальної відповідальності раніше не притягувався.
При призначені покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд у відповідності до вимог ст.ст. 65, 66 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, наслідків, що наступили, спричинення матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_6 , особу обвинуваченого, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, його вік, характеризуючі дані з місця проживання, а також повні і всебічні відомості про особу обвинуваченого, стан здоров`я та рівень розвитку, соціально-психологічні риси, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, умови його життя. Також, беручи до уваги обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриття злочину, часткове добровільне усунення заподіяної шкоди, видачі викрадених речей, часткове відшкодування моральної шкоди, відсутність обставин що обтяжують покарання, враховуючи позицію потерпілої щодо призначення обвинуваченому покарання, яка просить визначити йому реальну міру покарання покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з урахуванням фактичних обставин справи, вважає, що встановлені судом пом`якшуючі вину обвинуваченого обставини є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину і дають можливість призначити основне покарання у відповідності до вимог ст.. 69 КК України нижче від найнижчої межі встановленої у санкції ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки саме такий вид покарання відповідатиме меті його призначення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Разом із тим суд вважає, що заявлені позовні вимоги потерпілої ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних міркувань :
Судом встановлено, що в результаті крадіжки обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_6 заподіяно збитки, що складаються із вартості витрат, які потерпіла витратила на лікування він нервового зриву, що пережила внаслідок вчинення відносно нею злочину, а також вартості ремонту віконної рами, що була пошкоджена під час того, коли обвинувачений ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 проникали в приміщення житлового будинку.
Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Згідно ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно довідки № 89 від 11 травня 2017 року Підволочиської КЦРЛ вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 знаходилась на амбулаторному лікуванні з 22 грудня 2016 року по 30 грудня 2016 року з діагнозом ситуаційний розлад, Центрально судинний криз.
Згідно товарних чеків №В8Чк-0073467, №В8Чк-0073472, №В8Чк-0073442, №В8Чк-0073431 від 22 грудня 2016 року, №В8Чк-0073744, №В8Чк-0073811 від 23 грудня 2016 року, №В8Чк-0074003 від 24 грудня 2016 року, № В8Чк-00744330, №В8Чк-0074444 від 26 грудня 2016 року, вартість витрат на лікування потерпілої ОСОБА_6 становить 2288,58 грн., однак враховуючи те, що суд не має права вийти за межі заявлених позовних вимог, враховуючи, що потерпіла пред`явила цивільний позов в частині відшкодування витрат на лікування виходячи із суми 2100 гривень та у подальшому не уточнила вимоги, тому саме і таку суму слід стягнути із обвинуваченого в користь потерпілої.
Крім того, згідно замовлення №586969 від 15 травня 2017 року вбачається, що вартість віконної рами, яка була пошкоджена під час проникнення в приміщення житлового будинку, становить 2766,94 грн.
Таким чином судом встановлено, що протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 , які перебувають у причинно-наслідковому взаємозв`язку із заподіяними збитками, внаслідок вчинення кримінального правопорушення, заподіяно матеріальної шкоди на суму 4866,94 грн.
При цьому суд вважає, що в задоволенні решти позовних вимог в частині відшкодування в користь потерпілої ОСОБА_6 матеріальної шкоди, що складається із грошових коштів в розмірі 300 доларів США, 100 канадських дол., розбитого сервізу, вартості викрадених речей та золотого перстня слід відмовити, виходячи із наступних міркувань :
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог та заперечень.
Разом із тим судом не встановлено, а позивачем не надано належних та допустимих доказів вартості розбитого сервізу вартості викраденої золотої обручки та докази викрадених коштів у розмірі 300 дол. США та 100 дол. Канадських. Крім того вказані речі не були зазначені у обвинувальному акті як речі, які були викрадені у потерпілої ОСОБА_6 , 21 грудня 2016 року, не являлись речовими доказами по справі, а тому в задоволенні даних вимог слід відмовити за недоведеністю.
Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном, або в інший спосіб.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
При визначенні розміру моральної шкоди суд, з урахуванням норм п. 3 ст. 23, ст. 1167 Цивільного кодексу України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5 від 25 травня 2001 року, бере до уваги характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, наявність вимушених змін у її житті, та виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена у судовому засіданні, вважає, що його протиправними діями потерпілій ОСОБА_6 спричинена моральна шкода, яка виражається у моральних та фізичних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок вчинення відносно неї кримінального правопорушення, морального пригнічення та дискомфорту, нанесені психологічної травми у зв`язку із чим, їй важко відновити свій психічний та моральний стан, що свідчить звернення до лікарів та наявний діагноз після пережитого.
Таким чином, з урахуванням обставин, за яких потерпілій ОСОБА_6 заподіяно моральні страждання, характеру і ступеня їх тяжкості, негативних змін, що сталися у її житті, а також з урахуванням платоспроможності обвинуваченого, а саме те, що останній ніде не працює, хоча являється працездатною особою, виходячи із засад виваженості, розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, шляхом стягнення із обвинуваченого ОСОБА_7 в користь потерпілої ОСОБА_6 моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень з урахуванням сплачених ним добровільно 2000 гривень.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді домашнього арешту продовжити строком на 60 діб, з покладенням раніше встановлених обов`язків.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, 6 (шість) місяців.
Разом із тим суд вважає за доцільне у відповідності до вимог ст.. 331 КПК України продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту терміном на 60 діб з покладенням на нього обов`язків прибувати на кожну вимогу прокурора чи суду, не залишати постійного місця проживання, що в АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора чи суду в період доби з 21:00 по 07: 00 год., повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволити частково.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_7 в користь потерпілої ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 4866,94 грн, та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн з урахуванням сплачених обвинуваченим ОСОБА_7 добровільно 2000 гривень.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_7 в користь держави судовий збір в розмірі 1280 грн. (вимоги матеріального та морального характеру).
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, а також надіслати прокурору Підволочиського відділу Кременецької місцевої прокуратури в Тернопільські області для виконання.
На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту вручення копії судового рішення.
Головуючий суддя підпис
Суддя Підволочиського районного суду
Тернопільської області ОСОБА_1