Єдиний унікальний номер 229/1338/15-к
Номер провадження 11-кп/775/38/2017

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю

секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

потерпілої: ОСОБА_8

розглянув у місті Бахмуті Донецької області у відкритому судовому засіданні у приміщені апеляційного суду Донецької області апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 30 березня 2016 року, у кримінальному провадженні внесеному у ЄРДР за № 0000046 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дружківки Донецької області, громадянин України, освіта середня, не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого:

1. 20 вересня 1991 року Дружківським міським судом Донецької області за ст.ст.17, 141 ч.2 КК України (в ред.1960р.) до позбавлення волі строком на два роки з відстрочкою виконання вироку на два роки;

2. 18 лютого 1993 року Костянтинівським міським судом Донецької області за ст.ст.141 ч.2, 43 КК України (в ред.1960р.) до позбавлення волі строком на три роки;

3. 19 квітня 1996 року Дружківським міським судом Донецької області за ст.ст.101 ч.1, 43 КК України (в ред.1960р.) до позбавлення волі строком на п`ять років;

4. 01 червня 2004 року Дружківським міським судом Донецької області за ст.ст.121 ч.1, 125 ч.2, 187 ч.3, 70 КК України до позбавлення волі строком на одинадцять років з конфіскацією майна. Звільнився 12.04.2011 року умовно-достроково на два роки, сім місяців та сім днів.

зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

якого визнано винним та призначено покарання: за ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 17 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке належить йому на праві власності, вирішено питання про речові докази та судові витрати, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 скоїв ряд кримінальних правопорушень за таких обставин.

30 березня 2013 року приблизно о 18 годин 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом з двома невстановленими в ході досудового слідства особами знаходився на перехресті вул. Енгельса та вул. Космонавтів в м.Дружківка Донецької області. Побачивши потерпілу ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які проходили повз них, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно, з особливою зухвалістю, скоїв хуліганство у відношенні потерпілої ОСОБА_10 , наздогнавши її та безпричинно повалив на землю, почав голосно висловлюватися на її адресу нецензурною лайкою, наносити удари ногами, завдавши легкі тілесні ушкодження. Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_7 дістав невстановлений в ході досудового слідства ніж, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, яким наніс потерпілій ОСОБА_10 один удар в підборіддя, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Крім того, 7 вересня 2013 року приблизно о 23 годині обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля магазину «Каприз» по вул. Космонавтів в м. Дружківка Донецької області разом зі своїм братом ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Біля вищевказаного магазину ОСОБА_7 познайомився з потерпілим ОСОБА_15 та згодом всі разом на таксі вони поїхали у двір буд. АДРЕСА_2 . Під час руху між обвинуваченим ОСОБА_16 та потерпілим ОСОБА_15 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, відбулась сварка. Приїхавши на місце та продовжуючи сваритись, ОСОБА_16 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_15 одне ножове поранення передньої поверхні грудей справа, після чого наніс останньому одне ножове поранення поперекової області справа та одне ножове поранення поперекової області зліва, заподіявши потерпілому ОСОБА_15 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, 8 січня 2014 року приблизно о 01 годині 36 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився біля магазину «Каприз» по вул. Космонавтів в м. Дружківка Донецької області, де зустрівся зі ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . В той же день, приблизно о 2 годині 05 хвилин в ході бесіди між ОСОБА_7 та ОСОБА_17 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, відбулася словесна сварка, в ході якої ОСОБА_19 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_17 один удар кулаком в область нижньої щелепи та один удар кулаком по голові в область лоба, від якого останній впав, вдарившись потилицею о землю, завдавши ОСОБА_17 легкі тілесні ушкодження.

Крім того, в той же день, 8 січня 2014 року у період часу з 02 години 40 хвилин до 02 години 50 хвилин (більш точний час судом не встановлено), ОСОБА_7 разом з ОСОБА_18 та раніше знайомим ОСОБА_20 продовжили розпивати спиртні напої на вул. Енгельса в м. Дружківка Донецької області навпроти магазину «Каприз». Через деякий час, приблизно о 2 годині 54 хвилини ОСОБА_20 , повернувся до магазину «Каприз», залишивши ОСОБА_7 разом з ОСОБА_18 , які пішли у напрямку будинку АДРЕСА_3 .

В той же день, 8 січня 2014 року приблизно о 03 годині на початку пішохідної доріжки, розташованої біля будинку АДРЕСА_3 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_18 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, відбулася сварка, під час якої ОСОБА_7 , умисно наніс ОСОБА_18 один удар рукою в область носу. ОСОБА_18 , виражаючись на адресу ОСОБА_7 нецензурною лайкою, продовжила йти за ним.

Дійшовши до кінця пішохідної доріжки вздовж буд. АДРЕСА_4 , у обвинуваченого ОСОБА_7 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, виник злочинний намір на умисне вбивство ОСОБА_18 .

Реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_7 , дістав з кишені куртки не встановлений в ході досудового слідства ніж, після чого, діючи умисно, наніс потерпілій ОСОБА_18 один удар вищевказаним ножем в область шиї, від якого вона впала на асфальт. Після цього, ОСОБА_7 , припускаючи, що остання ще жива, наніс ОСОБА_18 вищевказаним ножем не менш тринадцяти ударів в область життєво важливих органів, а також наніс їй не менш ніж шести ударів ногами по голові та тілу. Далі ОСОБА_7 стягнувши з ОСОБА_18 брюки та труси, скляною пляшкою пошкодив їй слизову оболонку прямої кишки.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_18 тілесні ушкодження, які відносяться до легких, середньої тяжкості та тяжких тілесних ушкоджень.

Причина смерті ОСОБА_18 стоїть у прямому причинному зв`язку з переліченими вище ушкодженнями.

Переконавшись, що від завданих тілесних ушкоджень настала смерть ОСОБА_18 , ОСОБА_7 з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 115 КК України, закрити за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу злочину.

По епізоду вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_10 зазначає, що впізнання ОСОБА_7 проводилось з порушеннями та є недопустимим доказом, слідством не встановлено свідків вказаної події та особу, яка припинила хуліганські дії, з 30.03.2013 року до 14.01.2014 року не проводилось жодної слідчої дії.

По епізоду умисного вбивства ОСОБА_18 зазначає, що досудовим слідством неправильно встановлені фактичні обставини події, обвинувачений оговорив себе, оскільки на нього здійснювався тиск та погрози працівниками міліції, не встановлені обставини та механізм утворення у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень на шиї, вважає відеозапис з камер спостереження магазину сфальшованими доказами, суд необґрунтовано послався на показання ОСОБА_21 , оскільки вони мають протиріччя. Крім того, на досудовому слідстві не перевірені інші особи, які могли бути причетними до вчинення вбивства ОСОБА_18 та перебували разом з іншими учасниками зазначених подій, не встановлено знаряддя злочину, вилучення з місця події фрагменту телефону ОСОБА_18 сфальсифіковано, вилучення речей ОСОБА_7 проведено з порушеннями, що також потягло фальсифікацію доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить закрити кримінальне провадження за ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України. На обґрунтування своїх вимог вказує, що він вбивство не скоював, слідством не знайдено ніж та телефон. Вказує, що пошкодження на його шиї утворилися від машинки для стрижки волосся, у потерпілою під нігтями знайдені епітелії, які йому не належать. Зазначає, що відеозапис з камер спостереження свідчить про його непричетність до вбивства, оскільки ОСОБА_18 уходила з іншими особами.

По епізоду вчинення хуліганських дій зазначає, що до вчинення вказаного злочину не причетний, матеріали справи не містять жодного доказу його вини, від органів слідства не скривався.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи правильності кваліфікації та доведеності вини, просить вирок суду скасувати у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 остаточно призначити покарання у виді 17 років 7 місяців позбавлення волі. На обґрунтування своїх вимог вказує, що суд не врахував в достатній мірі суспільної небезпеки, характеру та тяжкості вчиненого злочину, особу ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника та обвинуваченого, які наполягали на задоволені апеляційних скарг та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, думку потерпілої, яка підтримала позицію прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги учасників процесу не підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін за таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, у зв`язку з чим, доведеність вини ОСОБА_7 за ч.2 ст. 125 КК України не перевіряється, оскільки ніким не оскаржується.

Суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та пред`явленого обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 115 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого злочину за епізодом злочинної діяльності відносно потерпілої ОСОБА_10 , підтверджується, показаннями потерпілої ОСОБА_10 , згідно яких, 30.03.2013 року обвинувачений напав на неї, бив ногами та порізав ножем обличчя. Показання потерпілої ОСОБА_10 узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи №94 від 01 квітня 2013 року щодо тілесних ушкоджень потерпілої, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14 січня 2014 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_7 як особу, яка 30 березня 2013 року спричинила їй тілесні ушкодження, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 січня 2014 року за участю свідка ОСОБА_11 , яка впізнала ОСОБА_7 як особу, яка 30 березня 2013 року вчинила хуліганські дії відносно ОСОБА_10 , висновком судово-медичної експертизи №94 від 01 квітня 2013 року, згідно якої рана на обличчі у потерпілої ОСОБА_10 утворилась від дії ріжучого або колючо-ріжучого предмета.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, аналізуючи допустимість вказаних доказів, зробив правильний висновок про їх достеменність та законність їх зібрання та обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку за вказаним епізодом злочинної діяльності ОСОБА_7 .

Доводи захисника про порушення під час проведення впізнання на думку колегії суддів не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються матеріалами справи.

Протоколи впізнання були предметом дослідження суду першої інстанції та правильно визнані як допустимі докази.

Доводи захисника та обвинуваченого про неповноту досудового слідства не можуть бути прийняті до уваги, оскільки органом досудового слідства представлено достатньо доказів для встановлення вини ОСОБА_7 за вказаним епізодом злочинної діяльності та встановлення фактичних обставин скоєного.

Крім того, колегія суддів зазначає, що тривале досудове розслідування за ч.4 ст. 296 КК України може бути підставою для оскарження дій працівників правоохоронних органів, але дана обставина не виключає винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому правопорушенні.

Суд першої інстанції в судовому засіданні достатньо проаналізував показання обвинуваченого та потерпілого дійшов правильного висновку про їх достовірність, а тому доводи обвинуваченого ОСОБА_22 про його непричетність до вчинення злочину передбаченого ст. 296 ч. не знайшли свого підтвердження.

Вина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого злочину за умисне вбивство ОСОБА_18 , не зважаючи на невизнання вини ОСОБА_7 , підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні.

ОСОБА_7 в суді першої інстанції не заперечував, що 07.01.2014 року у вечірній час зустрів ОСОБА_17 та ОСОБА_18 біля магазину «Каприз», а також той факт, що між ним та ОСОБА_17 виник конфлікт, в результаті якого він заподіяв ОСОБА_17 легкі тілесні ушкодження. Крім того, він раніше був знайомий з ОСОБА_18 .

Потерпіла ОСОБА_23 пояснювала, що вбита є її дочкою. 07.01.2014 року біля 20-00 години дочка пішла до свого парня ОСОБА_17 , біля 3-00 години, він приходив її шукати додому, а зранку їй повідомили про загибель доньки.

Свідок ОСОБА_17 пояснював, що 08.01.2014 року між ним та ОСОБА_7 виник конфлікт, ОСОБА_18 намагалась його захистити, тієї ж ночі ОСОБА_17 бачив ОСОБА_18 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_20 , які вживали пиво, розсердившись на ОСОБА_18 , він пішов додому, але в подальшому неодноразово повертався до магазину і шукав її.

Свідок ОСОБА_24 близько 3-00 години побачив, що на дорозі лежить закривавлена дівчина, після чого він викликав швидку допомогу, що підтверджується відомостями зазначеними у карті виїзду швидкої допомоги від 8 січня 2014 року.

Свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_26 пояснили, що 08.01.2014 року виїхали за викликом, та на місці події був виявлений труп дівчини з ознаками насильницької смерті.

Свідок ОСОБА_27 пояснив, що в ніч з 07 на 08 січня 2014 року бачив, як ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_17 вийти з ним на вулицю, а свідок ОСОБА_28 показав, що 08 січня 2014 року зустрівся з ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , вони розпивали спиртні напої, згодом ОСОБА_18 пішла.

Показання свідків узгоджуються між собою та співпадають з іншими доказами, а саме, з протоколом огляду місця події від 8.01.2014 року, згідно якого виявлено тіло молодої жінки зі слідами насильницької смерті, та чисельними тілесними ушкодженнями.

Згідно протоколу слідчого експерименту від 09.01.2014 року, ОСОБА_7 за участю захисника детально та послідовно розповів про обставини скоєного ним вбивства, вказавши такі деталі, які могли бути відомі тільки особі, причетної до події злочину та описав ніж, вказавши його характерні властивості.

Висновок судово-медичної експертизи №3/1 від 16 січня 2014 року підтверджує, що при діях, продемонстрованих ОСОБА_7 в ході слідчого експерименту а також на які він вказав при допиті, могли утворитися різане поранення шиї, колото-різані поранення тулубу та якесь одне з ушкоджень обличчя (синець чи садно), а також пошкодження слизової оболонки прямої кишки.

Відповідно до протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 23.01.2014 року вилучено диск із записом камер відео спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за 08.01.2014 року, якій постановою слідчого від 12.02.2015 року визнаний речовим доказом.

Аналіз вищезазначеного відеозапису спростовує твердження ОСОБА_7 про його непричетність до вказаного злочину.

Висновок судово-біологічної експертизи № 7/11 від 25 лютого 2014 року, підтвердив генетичні ознаки слідів крові на пляшці, які належать особі жіночої статі та збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_18 .

Крім того, вина ОСОБА_7 підтверджується протоколом огляду трупа від 08.01.2014 року, судово-медичною експертизою № 3 від 07.02.2014 року, та висновком судово-медичної експертизи № МК -73 від 27.01.2014 року щодо спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_18 та знаряддя вчинення злочину, що співпадає, із схематичними малюнками ОСОБА_7 наданими при проведені слідчого експерименту, та показаннями свідка ОСОБА_17 , про наявність вказаного ножа у ОСОБА_7 в день вбивства, висновком комплексної судово-медичної експертизи № 244 від 07.11.2015 року щодо послідовності заподіяння ушкоджень ОСОБА_18 , причини її смерті.

Висновком судово-медичної експертизи №3/1 від 16 січня 2014 року, згідно якого при діях продемонстрованих ОСОБА_7 в ході слідчого експерименту та діях, на які він вказав при допиті, могли утворитися різане поранення шиї, колото-різані поранення тулубу та якесь одне з ушкоджень обличчя (синець чи садно), а також пошкодження слизової оболонки прямої кишки.

Згідно протоколу огляду місця події від 09.01.2014 року, у сміттєвому баку виявлено та вилучено акумуляторну батарею від мобільного телефону, яку з пояснень ОСОБА_22 при проведені слідчої дії, він викинув після того як розбив телефон. На зазначеній батареї відповідно до судово-медичної експертизи № 379 від 29.01.2014 року знайдена кров та сліди поту, які могли належати ОСОБА_18 .

За місцем мешкання ОСОБА_7 , виявлено та вилучено чоловічі кросівки, на яких відповідно до висновку судово-медичної експертизи №193 від 22 січня 2014 року, знайдена кров людини, що могла належати як ОСОБА_18 , так і обвинуваченому ОСОБА_7 , що також підтверджується показаннями свідка ОСОБА_29 .

Висновком судово-біологічної експертизи №66 від 28 лютого 2014 року встановлено, що генетичні ознаки слідів крові на батареї мобільного телефону та слідів крові на кросівках належать особі жіночої генетичної статі, збігаються між собою та збігаються з ознаками зразка крові ОСОБА_18 та не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_7 .

Судово-цитологічна експертиза від 22 січня 2014 року, у піднігтьовому вмісті з рук трупа ОСОБА_18 виявила кров людини, статева належність якої не встановлено.

Дослідивши усі вищезазначені докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні даного кримінального правопорушення та вважає, що його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ст.115 ч.1 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людини.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, аналізуючи допустимість вказаних доказів, зробив правильний висновок про їх достеменність та законність їх зібрання, що підтверджується і іншими доказами, які наявні в матеріалах провадження, досліджені судом першої інстанції та обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку.

Суд першої інстанції дав вірну оцінку всім доказам, які начебто свідчили про невинуватість ОСОБА_7 , але спростовуються іншими численними доказами які в сукупності безперечно підтверджують винуватість ОСОБА_7 ..

Доводи обвинуваченого щодо застосування до нього недозволених методів ведення слідства спростовуються постановою старшого слідчого третього слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області від 22 грудня 2015 року, якою кримінальне провадження №0000714 внесеного 18 грудня 2015 року до ЄРДР за ч.1 ст.365 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діях співробітників Дружківського ВП Артемівського ВП ГУ НП в Донецькій області складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 ч.1 КК України.

Крім того, всі слідчі дії, в яких ОСОБА_7 пояснював про фактичні обставини скоєння ним умисного вбивства, відбувались у присутності захисника і будь яких зауважень з боку учасників процесу не надходило.

Доводи обвинуваченого та захисника про механізм утворення тілесних ушкоджень на шиї ОСОБА_7 спростовуються висновком судово-медичної експертизи №7 від 08.01.2014 року де встановлено, що ушкодження шиї ОСОБА_7 не могли утворитися від дії робочої поверхні електричної машинки для підстригання волосся та не виключена можливість спричинення ушкодження на шиї через одягнений на голову капюшон куртки.

Доводи захисника щодо неналежної виїмки кросівок у дружини обвинуваченого ОСОБА_30 спростовуються показаннями свідка ОСОБА_29 , який стверджував, що кросівки були вилучені та упаковані в картонний коробок, опечатані відповідно до інструкції, так щоб унеможливити доступ сторонніх осіб до вмісту коробки. Під час огляду власник квартири ОСОБА_31 завжди знаходилась поруч і всі дії відбувались в її присутності.

Не заслуговують на увагу, на думку колегії суддів, доводи обвинуваченого та його захисника в частині встановлення деяких фактичних обставин за допомогою відеозапису камер відеоспостереження магазину «Каприз», оскільки вказані відеозаписи були ретельно досліджені судом першої інстанції, їм була надана належна оцінка, встановлена певна хронологія подій, яка підтверджена іншими доказами.

Хронологія подій, яка встановлена за допомогою вищевказаних відеозаписів повністю стикується з показаннями свідка ОСОБА_17 .

Твердження захисника про те, що на відеозапису не відображено наявності конфлікту між обвинуваченим та ОСОБА_18 , не спростовують виникнення цього конфлікту між вказаними особами в подальшому.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що показання свідка ОСОБА_17 були ретельно проаналізовані судом першої інстанції і їм була дана належна оцінка, враховуючи всі події того вечора та стан, в якому міг перебувати свідок, обґрунтовано поклавши їх в основу вироку.

Доводи захисника, що на досудовому слідстві не був допитаний свідок ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , колегія суддів вважає не приймає до уваги, оскільки вказаний свідок був допитаний безпосередньо в судовому засіданні, на стадії досудового слідства захистом відповідного клопотання не заявлялось.

Щодо безпідставної відмови в задоволенні клопотання про проведення експертизи волосся, колегія суддів зазначає, що при апеляційному розгляді справи призначена відповідна експертиза, згідно висновків якої, встановити приналежність волосся не є можливим. Натомість зазначено, що надане на дослідження волосся є фарбованим, що на думку колегії суддів найімовірніше походить від особи жіночої статі.

Результати вказаного дослідження спростовують доводи захисника та обвинуваченого щодо причетності іншої особи чоловічої статі до скоєного вбивства.

Колегія суддів зазначає, що не встановлення органами досудового розслідування знаряддя злочину та деяких речових доказів на місці скоєння злочину не спростовує наявності вини обвинуваченого в інкримінованому правопорушенні, оскільки цей висновок ґрунтується на сукупності доказів, які наявні в матеріалах кримінального провадження.

Всі наведені вище обставини у своїй сукупності підтверджують висновок суду першої інстанції щодо наявності вини обвинуваченого у скоєні інкримінованих злочинів та правильність юридичної кваліфікації його дій передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 115 КК України та спростовують доводи обвинуваченого та захисника про непричетність ОСОБА_7 до інкримінованого правопорушення..

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного покарання ОСОБА_7 , колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції при призначені покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, суспільну небезпеку, та особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання та обрав йому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, в межах санкції статей кримінального кодексу України. Крім того судом враховано, що обвинувачений раніше судимий, скоїв злочин в стані алкогольного сп`яніння, за деякими епізодами вину не визнав, перебуває на обліку у лікаря нарколога, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем мешкання характеризується задовільно. За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої щодо призначеного покарання ОСОБА_7 .

При перевірці матеріалів кримінального провадження порушень норм процесуального законодавства, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення не встановлено.

Під час апеляційного розгляду були понесені витрати, пов`язані з залученням експерта для проведення судової експертизи, вартість якої згідно за наданими документами складає 2381,58 гривень. Зазначені витрати відносяться до процесуальних витрат тому на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України повинні бути стягнуті з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 30 березня 2016 року, у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР за № 0000046, відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 08 січня 2014 року по 28 лютого 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 2381,58 гривень.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду Донецької області може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: