Справа № 635/1333/17
Номер провадження 1-кп/635/510/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2017 року сел. Покотилівка.

Харківський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000026 від 13.01.2017 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, освіта середня, не одружений, не працює, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого : 1) 15.01.2001 року вироком Московського районного суду міста Харкова за ч.2 ст.206 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст.45 КК України (в редакції 1960 року) звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, 2) 22.08.2008 року вироком Дзержинського районного суду міста Харкова за ст. 69, ч. 5 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки з конфіскацією майна; 3) 25.08.2017 року вироком Нововодолазького районного суду Харківської області за ч..2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки, із застосуванням ст. 75 КК України іспитовим строком два роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , будучи 25.08.2015 року засудженим Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України до трьох років позбавлення волі з випробувальним терміном два роки, на шлях виправлення не став і знову повторно вчинив аналогічне кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
Так, 13.01.2017 року приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , маючи корисливий намір, направлений на повторне, умисне, таємне протиправне викрадення чужого майна, зайшов до торгівельного павільйону «Продукти», розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Стрілеча вул.Молодіжна, 3-а, впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, перехилився через прилавок звідки вкрав грошові кошти в сумі 2862 гривні та сім карток для поповнення рахунку інтернет оператора «ISTEC» загальною вартістю 1050 гривень, 150 гривень 00 копійок за 1 картку, які знаходились в ящику прилавку.
Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим зник та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3912 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, пояснив про скоєння правопорушень при викладених вище обставинах.

Зазначені обставини ніким із учасників судового провадження не оспорювались.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні правопорушення повністю доведеною і його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд не вбачає.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, повне визнання своєї вини.

Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 є громадянином України, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, раніше судимий 1) 15.01.2001 року вироком Московського районного суду міста Харкова за ч.2 ст.206 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст.45 КК України (в редакції 1960 року) звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, 2) 22.08.2008 року вироком Дзержинського районного суду міста Харкова за ст. 69, ч. 5 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки з конфіскацією майна; 3) 25.08.2017 року вироком Нововодолазького районного суду Харківської області за ч..2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки, із застосуванням ст. 75 КК України іспитовим строком два роки..
Суд знаходить, що обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , в своїй сукупності не є виключними та істотно не знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення, не знижують суспільну небезпеку правопорушення до рівня, що виходить за межи, встановлені у санкції ч.2 ст. 185 КК України, покарань, що виключає застосування до обвинуваченого положень статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

В зв`язку з відсутністю обставини, що пом`якшує покарання, передбаченої п.2 ч.1 ст. 66 КК України добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 69-1 КК України, у суду відсутні.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ч.3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, які наведені вище, а також те, що раніше обвинувачений неодноразово засуджувався за вчинення умисних корисливих злочинів, після чого знову вчинив аналогічний умисний корисливий злочин, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, і вважає, що ОСОБА_4 має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

При призначенні покарання суд, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення в період іспитового строку, призначеного вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 25.08.2015 року, яким його було засуджено за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки, призначивши покарання за скоєння нового правопорушення, остаточно призначає покарання за правилами ч.1 ст. 71 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 764 гривни 93 копійки та моральної шкоди в розмірі 500 гривень, суд залишає без розгляду, в зв`язку з неявкою потерпілої в судове засідання.

Судові витрати, які складаються із вартості проведеної судово-дактилоскопічної експертизи № 79 від 25.01.2017 року в розмірі 2090 гривень 95 копійок, суд відшкодовує за рахунок обвинуваченого ОСОБА_4 .

Клопотань про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу не надійшло.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки три місяці.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України, до призначеного покарання, суд, частково, у вигляді трьох місяців позбавлення волі приєднує невідбуту частину покарання за вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 25.08.2015 року та остаточно призначає покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Судові витрати, які складаються із вартості проведеної судово-дактилоскопічної експертизи № 79 від 25.01.2017 року в розмірі 2090 гривень 95 копійок, суд відшкодовує за рахунок обвинуваченого ОСОБА_4 .

Речові докази дві тисячі вісімсот шістдесят дві гривни та сім карток для поповнення рахунку інтернет оператора «ISTEC», передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , вважати переданими за належністю.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його захисник у частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Апеляція на вирок суду подається до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1 .