Справа № 163/1674/17
Провадження № 1-кп/163/112/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000136 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Володимир-Волинський Волинської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньо-спеціальною освітою, згідно ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 16.10.2016 року приблизно о 22 годині 46 хвилин, слідуючи з України в Республіку Польща, в якості пасажира рейсового автобуса, р.н.з. НОМЕР_1 , сполученням «Володимир-Волинський - Красностав», через пункт пропуску «Ягодин» Волинської митниці ДФС, що в с.Старовойтове Любомльського району Волинської області, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та їх наслідки, намагався незаконно, з приховуванням від митного контролю, перемістити через митний кордон України речовину рослинного походження, яка являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - канабіс масою 0,346 г (у перерахунку на висушену речовину), який, напередодні, з метою особистого вживання, виготовив шляхом висушування зібраної в районі Володимир-Волинського цукрового заводу дикоростучої рослини коноплі, та перебуваючи вдома за адресою: АДРЕСА_1 , цього ж дня приблизно о 18-19 годині помістив його у паперовому згортку до лівої передньої кишені одягнених на собі джинсів, тобто намагався контрабандно перемістити зазначений наркотичний засіб у спосіб, що утруднює виявлення, не повідомивши про його наявність під час усного опитування інспекторами Волинської митниці ДФС та при заповненні митної декларації, виконавши у такий спосіб усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак його не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки під час проведення прикордонно-митного контролю зазначений наркотичний засіб був виявлений та у подальшому вилучений слідчим УСБУ у Волинській області.
Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, - канабісу масою (у перерахунку на висушену речовину) - 0,346 г, тобто його переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю у спосіб, що утруднює виявлення, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 305 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину за інкримінованим йому обвинуваченням визнав повністю та суду показав, що час від часу з періодичністю 4-5 разів на місяць він курить марихуану, яку виготовляє сам шляхом висушування дикоростучої коноплі, яку збирає на відстійнику поряд з цукровим заводом у м.Володимир-Волинський. На час вчинення інкримінованого йому злочину він ніде не працював, а на прожиття заробляв поїздками до Республіки Польща, куди автобусом переміщував для продажу цигарки. У той день, перед поїздкою у Польщу, вдома він покурив частину марихуани, а решту замотав у паперовий згорток, який поклав у ліву передню кишеню одягнених на собі джинсів, та з цією речовиною автобусом поїхав у Польщу. Під час проходження митного контролю, перебуваючи біля автобуса, до нього підійшов митник з собакою породи «лабрадор», яка почала лизати кишеню його джинсів, де знаходилась марихуана. Відразу по цьому, митник запросив його у приміщення митниці, де дав для заповнення митну декларацію. У декларації він вказав, що будь-яких заборонених до переміщення через митний кордон України речей він не має. В подальшому йому запропонували показати вміст кишені, яку лизала собака, після чого він зізнався та видав паперовий згорток з марихуаною. У вчиненому щиро розкаявся, шкодує про скоєне, просив суд його суворо не карати, пообіцявши в подальшому не вчиняти жодних правопорушень.
Крім особистого зізнання ОСОБА_4 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена й іншими доказами.
Так, протоколом огляду місця події від 17.10.2016 року стверджено факт виявлення під час проходження митного контролю рейсового автобуса з реєстраційними номерними знаками НОМЕР_1 , сполученням «Володимир-Волинський - Красностав», у пасажира - ОСОБА_4 речовини рослинного походження зеленого кольору.

Згідно висновку експерта Волинського НДЕКЦ від 31.10.2016 року за №533/526, виявлена та вилучена під час огляду місця події 17.10.2016 року речовина рослинного походження зеленого кольору, являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, маса якого (у перерахунку на висушену речовину) становить 0,346 г.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року (з наступними змінами та доповненнями) «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», канабіс (марихуана) віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено (Таблиця № І, Список №1).
Консультативним висновком спеціаліста №3878 від 17.10.2016 року стверджено факт перебування ОСОБА_4 цього дня у тверезому стані, разом з цим виявлено ознаки вживання ним канабіоїдів.
Згідно з актом наркологічної експертизи №550 від 13.12.2016 року, обвинувачений ОСОБА_4 вживає наркотичні речовини групи канабіоїдів протягом останніх 5-6 років. В минулому одноразово вживав психоактивну речовину амфетамін (групи стимулятори). Наркоманією (наркотичною залежністю) не страждає та примусового протинаркоманійного лікування не потребує.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, передбаченому ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а також як останній, так і сторона обвинувачення, не заперечили щодо фактичних обставин обвинувачення та заявили про те, що їх не оспорюють, тому суд, на підставі ч. 3 ст.349 КПК України, зі згоди останніх, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо даних обставин.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України та у суду немає об`єктивних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у його вчиненні.
У відповідності до ст.ст. 50, 65 КК України, суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі, яка вчинила злочин, було призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.
На підставі зазначених положень закону, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, який, згідно ст.12 КК України, є тяжким.
До пом`якшуючих покарання ОСОБА_4 обставин суд відносить його щире розкаяння у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, що обтяжують покарання, обвинуваченому не інкриміновані та судом не встановлені.
Також суд враховує дані про особу обвинуваченого, зокрема, його молодий вік, те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується виключно з позитивної сторони, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, його повне визнання вини та критичне відношення до скоєного.
Поміж цього, суд зважує на конкретні обставини справи, за яких, вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, пов`язане виключно з його особистим вживанням наркотичних засобів, що підтверджено, як їх розміром, так і актом наркологічної експертизи. Водночас, сама кількість переміщуваного наркотику не свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчиненого злочину і особи обвинуваченого. Зазначене, в сукупності з іншими встановленими судом обставинами, свідчить про те, що вчинений ОСОБА_4 злочин до тяжких наслідків не призвів і шкоди не заподіяв.
Таким чином, вказане дає підстави для висновку про існування у кримінальному провадженні сукупності пом`якшуючих обставин, яка, на думку суду, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину.
За змістом положень ст.50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а й має досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить пункт 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», з подальшими змінами і доповненнями, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів

З урахуванням наведених роз`яснень та фактичних обставин вчиненого злочину, його наслідків, а також даних про особу обвинуваченого, відсутності обтяжуючих покарання обставин, суд усе ж таки має обґрунтоване переконання, що скоєння ОСОБА_4 злочину зумовлене його молодістю, а тому вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим призначає йому покарання за ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України із застосуванням положень ст.69 КК України - нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції даної норми, у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна, оскільки корисливого мотиву в діях обвинуваченого не встановлено, та звільняє від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з випробовуванням на строк, визначений частиною четвертою даної статті, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Таке визначене покарання, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Питання про долю речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Накладений ухвалою слідчого судді арешт на речові докази підлягає скасуванню.
Процесуальні витрати за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому на стадії досудового розслідування у вигляді особистого зобов`язання, до вступу вироку в законну силу, слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.305 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази:

- речовину рослинного походження, яка являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, канабіс загальною масою (в перерахунку на висушену речовину) 0,346 г та паперовий згорток, у який було загорнуто даний наркотичний засіб, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів УСБУ у Волинській області, знищити, скасувавши арешт, накладений на паперовий згорток ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.10.2016 року;
- паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 та дозвіл на перетин кордону в рамках місцевого прикордонного руху серії НОМЕР_3 , видані на ім`я ОСОБА_5 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - повернути ОСОБА_4 , скасувавши арешт, накладений на зазначені документи ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.10.2016 року.
Документи:
- акт проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №205020101/2016/200605Е; копію контрольного талона серії ТАВ №138378 для проходження по «червоному коридору»; контрольний талон для проходження по «зеленому коридору»; митну декларацію ОСОБА_4 , копію дорожнього листа №187888, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 440 (чотириста сорок) гривень 20 копійок процесуальних витрат за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.
Запобіжний захід ОСОБА_4 , до вступу вироку в законну силу, залишити попередній у вигляді особистого зобов`язання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: суддя ОСОБА_1