Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
02 серпня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 20 липня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000885 від 02 червня 2017 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, ?
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 20 липня 2017 року задоволено клопотання слідчого Рівненського РВП Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 вересня 2017 року з визначенням застави 192920 грн.

Строк тримання під вартою постановлено рахувати з 17 год. 35 хв. 18 липня 2017 року.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 покликається на необґрунтованість та безпідставність висновку слідчого судді. Вказує, що слідчий, звертаючись із клопотанням, а прокурор при розгляді клопотання довели про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого.1 ст. 307 КК України, однак достатніх доказів щодо існування ризиків, про які зазначено в клопотанні слідчого, не надано та не доведено; застосовний запобіжний захід є недоцільним. Зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги той факт, що підозрюваний раніше не судимий, має фактичне місце проживання зі своєю співмешканкою. Ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення.
Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У ч.1 ст.131 КПК України вказано, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).
Згідно вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
Задовольняючи клопотання слідчого ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не в повній мірі врахувала обставини, передбачені ст. 178 КПК України та не належним чином оцінила їх в сукупності, мотивуючи своє рішення наявністю виправданих та необхідних елементів, які визначають потребу у застосуванні стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, зазначивши, що досягнення мети застосування запобіжного заходу неможливе при обранні іншого більш м`якого запобіжного заходу і наявні підстави для задоволення клопотання. При цьому слідчий суддя врахувала обгрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_6 незаконного збуту психотропної речовини метамфетаміну, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Однак, на думку колегії суддів, слідчий суддя приймаючи рішення в порядку ч. 4 ст. 194 КПК України про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не врахувала належним чином положення ст. 183 та практики Європейського суду, прийшовши до передчасного висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст. 176 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту «с» пункту 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, крім обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, є наявність відповідних і достатніх підстав для тримання особи під вартою. Ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку (Рішення у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року).
Крім того, слідчим у клопотанні та слідчим суддею в ухвалі не наведено обґрунтування того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі буде переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджати кримінальному провадженню, впливати на пояснення свідків, продовжити кримінальне правопорушення, що є обов`язковою підставою при обранні такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
Мотивуючи прийняття рішення про обрання запобіжного заходу слідчий суддя послалася на те, що підозрюваний часто змінює своє місце проживання, має певні зв`язки, набуті в ході здійснення незаконного збуту наркотичних засобів та психотропних речовин, не має місця роботи, однак володіє значними сумами грошових коштів, неодружений, що в сукупності дає йому можливість в короткі строки та без значних зусиль виїхати в інший регіон або за межі України.
Однак, при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали слідчого судді підозрюваним стверджено, що він має постійне місце проживання зі своєю співмешканкою в буд. АДРЕСА_1 . Вказав, що раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має повноцінну сім`ю (батька, матір, сестру), здобув вищу освіту за кваліфікацією технік-будівельник.
В судовому засіданні прокурор зазначив, що слідча дія обшук про місцю проживання підозрюваного проведено.
Доводи прокурора щодо наявності існування ризику продовження вчинення інших кримінальних правопорушень, а саме збуту наркотичних засобів, у зв`язку з відсутністю джерела для існування, оскільки підозрюваний не працевлаштований, спростовані доводами захисника ОСОБА_7 як безпідставні. Захисник вказав, не заперечивши офіційного не працевлаштування підозрюваного, що останній неофіційно працював робочим на будівництві. Крім того, зазначив, що батько підозрюваного пенсіонер, матір працює, співмешканка працевлаштована, тобто джерела для існування у підозрюваного є.
Захисником ОСОБА_8 долучено до матеріалів справи та звернуто увагу суду на позитивну характеристику ОСОБА_6 за період проживання в с. Колоденка, Рівненського району Рівненської області, відповідно до довідки Корнинської сільської ради № 2449/02-13/17 від 27 липня 2017 року та характеристик з Рівненського державного аграрного коледжу за період навчання з 2009 по 2013 р.р., а також інституту будівництва та архітектури Національного університету водного господарства та природокористування, який закінчив у 2016 році.
Крім того, колегія суддів вважає передчасним висновок слідчого судді щодо можливості підозрюваного впливати на свідків, оскільки даних про можливість ОСОБА_6 впливати на їх показання в матеріалах справи не міститься.
Перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином в клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді жодним чином не мотивовано.
З огляду на наведене, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою колегія суддів, вважає занадто суворим.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку зазначені слідчим у клопотанні доводи не дають підстав вважати, що належну поведінку ОСОБА_6 неможливо забезпечити шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
За таких обставин колегія суддів не погоджується з висновком суду про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і вважає, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Оскільки протягом апеляційного розгляду провадження не було обґрунтовано наявність виняткових обставин, які дають можливість для обмеження права ОСОБА_6 на свободу, то колегія суддів вважає, що забезпечити належну поведінку останнього можливо шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні залишати житло цілодобово.
Такий запобіжний захід, на думку колегії суддів, здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у вказаному кримінальному провадженні.
Разом з тим, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, про підозру у вчиненні якого останньому повідомлено 19 липня 2017 року.
ОСОБА_6 , 1994 року народження, громадянин України, з вищою освітою, має постійне місце проживання, повноцінну сім`ю, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, що в сукупності позитивно характеризує його особу.
Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними, оскільки ні слідчим в клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не доведено обставин недостатності застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та не обґрунтовано неможливості запобігання ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Враховуючи викладені обставини та наведені норми процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово з покладанням на нього процесуального обов`язку.
За наведеного, виходячи з повноважень, якими наділений суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді та враховуючи вимоги апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги захисника, скасування ухвали слідчого судді з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування до підозрюваного домашнього арешту цілодобово з покладенням певного обов`язку, передбаченого п.1 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 20 липня 2017 року задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 20 липня 2017 року про застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Клопотання слідчого Рівненського районного відділення поліції Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого по АДРЕСА_2 , проживаючого по АДРЕСА_3 (батьки) та АДРЕСА_1 (співмешканка), громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово в АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язку, передбаченого ч.5 ст. 194 КПК України:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

Вказаний обов`язок покладено на ОСОБА_6 строком до 16 вересня 2017 року.
Термін дії ухвали встановити до 16 вересня 2017 року.
Виконання ухвали покласти на Рівненське районне відділення поліції Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області.
Звільнити ОСОБА_6 з під варти із залу суду.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3