пр. № 1-кп/759/64/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

провівши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0006685 за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Аврамівка Монастирищенського району Черкаської обл., громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В :
Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 01.09.2014.

Ухвалами Святошинського районного суду м. Києва від 24.12.2014, 15.06.2016 оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_3 та надано дозвіл на його затримання з метою приводу до Святошинського районного суду міста Києва. Ця ухвала суду в частині надання дозволу на затримання втратила свою законну силу і залишилася не виконаною.

У підготовче судове засідання, яке призначено на 22.12.2016 ОСОБА_3 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань з цього приводу також не заявляв.

Потерпіла, яка належним чином повідомлена про місце і дату даного підготовчого судового засідання, не з`явилася, звернулася до суду з клопотанням про проведення судового засідання у її відсутність. Сторони провадження не заперечували проти проведення підготовчого судового засідання за відсутності потерпілої.

Заслухавши думку учасників даного судового процесу, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, суд вважає, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, тобто ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Однією з вимог законності, згідно ст. 337 КІІК України, є проведення судового розгляду лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Таким чином, КПК України, визначаючи межі судового розгляду, орієнтує суд на конкретну цілеспрямовану діяльність, а обвинуваченому гарантує, що він не буде засуджений за злочин, який йому до цього не ставився у вину, що є істотною гарантією права обвинуваченого на захист, а також права на справедливий судовий розгляд змагального характеру.
Процесуальним документом, що встановлює межі судового розгляду, є обвинувальний акт, який за положеннями п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Виходячи з вищезазначеного вбачається, що обвинувальний акт повинен складатися з описової та резолютивної частин. В описовій частині зазначаються дані, які стали приводом та підставами початку досудового розслідування, обставини кримінальної події та під ознаки якого кримінального закону підпадають дії особи. В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі висувається обвинувачення, яке відповідно до ст. ст. 369, 374 КПК України має бути вирішено у вироку суду.
Більше того, формулювання обвинувачення має бути конкретним, тобто в ньому повинно бути детально описано місце вчинення злочину, час, спосіб вчинення, зокрема конкретні дії (бездіяльність), які були скоєні обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони злочину (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, так як зазначені обставини, відповідно до положень ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Зазначені вимоги національного закону узгоджуються з висновками Європейського суду з прав людини, викладеними у своїх рішеннях.
Так, Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» зазначив, що у п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод йдеться про необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (справа «Пелісьє та Сассі проти Франції», «Матточіа проти Італії», «І.Н. та інші проти Австрії»). При цьому справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому, тобто з початку здійснення досудового розслідування (справа «Даллос проти Угорщини»). Крім того, право бути детально поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллос проти Угорщини»).
Відсутність в обвинувальному акті висунутого особі обвинувачення є тим недоліком, без якого не може розпочатися судовий розгляд та, відповідно, проводитися судове слідство, пов`язане із вирішенням обвинувачення (так як воно відсутнє) і вказаний недолік, згідно норм КПК України, може бути усунутий лише на стадії підготовчого судового засідання згідно процедури, визначеної ст. 314 КПК України.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту, в ньому після викладу фактичних обставин справи зазначено лише висновок про те, що ОСОБА_3 вчинив інкримінований йому злочин та кваліфікація цих дій згідно норм КК України, однак формулювання обвинувачення, яке б містило обставини, передбачені ст. 91 КПК України (місце, час, спосіб, обставини вчинення злочину тощо), в обвинувальному акті не зазначено.
Відповідно ч.3 п.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що зазначені недоліки можуть бути усунуті лише шляхом повернення обвинувального акту прокурору, а іншого порядку КПК України не передбачає, керуючись ст. ст. 291,314 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006685 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 8 у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення. Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: ОСОБА_1