г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/368/17
Номер провадження 1-кп/213/122/17
У Х В А Л А
09 лютого 2017 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000050 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у с. Інгулець Широківського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не одруженого, не працюючого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого: 1) 11.12.2008 Широківським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до 4-х років позбавлення волі; 2) 19.03.2009 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 3) 09.06.2009 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 24.12.2013 умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 5 місяців 6 діб,
обвинуваченого за ч.1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01 лютого 2017 року до суду надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 за обвинуваченням за ч.1 ст.309 КК України разом із угодою про визнання винуватості, укладеної між прокурором Криворізької місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 і його захисником ОСОБА_4 .

Прокурор в підготовчому судовому засіданні висловив думку про можливість розгляду та затвердження угоди про визнання винуватості шляхом винесення вироку суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив затвердити укладену ним з прокурором угоду про визнання винуватості, оскільки він повністю визнає свою винуватість та згоден на призначення обумовленого в угоді покарання у вигляді штрафу.

Захисник ОСОБА_4 також просив суд затвердити угоду.

Вислухавши думку учасників провадження та ознайомившись із обвинувальним актом, угодою про визнання винуватості, суд приходить до висновку щодо необхідності відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та/або закону. В частині 7 ст. 474 КПК України визначений вичерпний перелік підстав, за яких суд відмовляє в затвердженні угоди, в тому числі, якщо умови угоди суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та/або закону, а також, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
Зокрема, відповідно до вимог ст. 470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний врахувати такі обставини: 1) ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб; 2) характер та тяжкість обвинувачення (підозри); 3) наявність суспільного інтересу в забезпечення швидкого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень; 4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
При цьому, зазначені вище обставини, які прокурор зобов`язаний врахувати при вирішенні питання щодо можливості укладення угоди, якщо вони дійсно мають місце, відповідно до вимог ст. ст. 470, 472 КПК України, повинні знайти своє конкретизоване відображення безпосередньо у змісті угоди про визнання винуватості, як істотні для відповідного кримінального провадження, обставини.
Між тим, як вбачається із змісту наданої суду угоди про визнання винуватості, в супереч зазначеним вище вимогам Кримінального процесуального кодексу України, прокурор підійшов до встановлення вказаних обставин формально, про що свідчить відсутність конкретизації, яким саме чином ОСОБА_5 активно сприяв у розкритті злочину, обмежившись лише загальними фразами.
Крім того, прокурор поряд з вище наведеним, вважає визнання вини підозрюваним, обставиною, що повинна враховуватись ним при укладенні угоди про визнання винуватості, у той час, коли це є беззастережною умовою укладення такої угоди та, само по собі визнання винуватості ОСОБА_5 не розкриває ступінь та характер сприяння з його боку у проведенні кримінального провадження.
Окрім того, зі змісту статей 471, 472 КПК України вбачається, що сторони угоди зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Однак, слід зазначити, що домовленості сторін угоди при узгодженні покарання, не мають виходити за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст. 65 КК України сторони мають узгоджувати покарання, враховуючи в тому числі ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винного і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.03.2003 року № 7, визначаючи ступінь тяжкості, суди повинні виходити з класифікації злочинів, а також, із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, характер та ступінь тяжкості наслідків).

Окрім того, п. 2 ч.1 ст. 470 КПК України встановлено, що прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати характер і тяжкість обвинувачення (підозри).
Суд також зобов`язаний, перевіряючи угоду на відповідність закону, враховувати ступінь тяжкості вчиненого правопорушення.

При цьому, відповідно до пп.1, 2 ч.7 ст.474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
Відповідно до умов зазначеної угоди про визнання винуватості сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів громадян, що складає 850 гривень.
Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту.

В той же час відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Суд, вивчивши матеріали кримінального провадження, оцінюючи у сукупності ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема і його суспільну небезпечність, особу винного, і обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також, той факт що ОСОБА_5 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні наркотичних засобів загальною вагою понад 100 г, запакованих в 60 окремих пакетів, раніше був неодноразово засуджений, в тому числі і за вчинення тяжких злочинів, приходить до висновку, що призначення ОСОБА_5 покарання у вигляді штрафу, обумовленого в угоді, є недоцільним, оскільки таке покарання не відповідатиме тяжкості вчиненого ним злочину, його особі і не сприятиме ані його виправленню, ані запобіганню вчиненню нових злочинів іншими особами, а отже не відповідає інтересам суспільства.
Також підставою для відмови у затвердженні угоди відповідно до п.1 ч.7 ст. 474 КПК України є суперечність її умов вимогам цього Кодексу та/або закону.
Окрім того, суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_5 щодо наявності можливості сплатити штраф, оскільки останній пояснив, що не працює, та не зміг пояснити суду джерела доходів.
У зв`язку із викладеним, суд вважає необхідним відмовити у затвердженні угоди від 31.01.2017 про визнання винуватості між прокурором Криворізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.
У такому разі відповідно до ч.7 ст.474 КПК України судове провадження повинно бути продовжено у загальному порядку.
На підставі викладеного та керуючись ст. 314, 474 КПК України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у затвердженні угоди від 31.01.2017 про визнання винуватості між прокурором Криворізькоїмісцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий ОСОБА_1