АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/567/17 Справа № 187/419/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000163 за апеляційними скаргами прокурора Петриківського відділу Новомосковської місцевої прокуратури, захисника ОСОБА_7 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року,ухвалений стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Оленівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України та призначено йому покарання п`ять років обмеження волі. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 процесуальні витрати на правову допомогу у розмірі 5500 грн.
Вирішено долю речових доказів.
Судом першої інстанції встановлено, що 23 березня 2016 року, близько 13 години 20 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, спрямований на хуліганство, порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, знаходячись в громадському місці, а саме в приміщенні магазину ПП "Франтова", розташованого по вул. Садова, 35- А у с. Шульгівка Петриківського району Дніпропетровської області, злісно порушив суспільні норми поведінки, з метою показати свою зверхність над іншими громадянами, безпричинно, діючи з особливою зухвалістю, тримаючи в руках дві скляні пляшки ємністю 0,5 л з пивом "Чернігівське" та 0,33 л з напоєм "Шейк" умисно, по черзі, кинув їх в голову продавцю даного магазина ОСОБА_9 , спричинивши їй тим самим тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівої надбрівної дуги, синців на нижній повіці правого та лівого ока, на підборідді знизу ліворуч, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 діб, але не більше, як три тижні (21 день).

В поданій апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій просить вирок суду змінити, у мотивувальній частині встановити посилання на Закон України про кримінальну відповідальність при вирішенні питань про обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, вирішити протиріччя, зазначивши обставину, яка пом`якшує покарання у вигляді щирого каяття, вказати на те, що обвинуваченим вчинено один злочин невеликої тяжкості, з резолютивної частини вироку виключити рішення про направлення обвинуваченого до виправного центру.

Зазначив, що суддею першої інстанції не зазначено посилання на статті 66 та 67 КК України при визначенні обставин, які обтяжують та пом`якшують вину обвинуваченого.

Крім того, у вироку наявні суперечності, що обвинувачений визнав вину в повному обсязі, що визнається судом обставиною, що пом`якшує покарання і частково зменшує ступінь тяжкості вчиненого злочину, проте суд також зазначає, що саме виказування позиції, щодо визнання вини та майбутнього відшкодування шкоди не може свідчити про наявність щирого каяття. Крім того, судом не прийнято до уваги те, що обвинувачений під час судового розгляду попросив вибачення у потерпілої та за відсутності цивільного позову визнав витрати на правову допомогу, яка надавалась потерпілій.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить змінити вирок стосовно його підзахисного та звільнити його від відбування покарання із випробуванням.

Зазначив, що ОСОБА_8 офіційно ніде не працює, однак він постійно задіяний до процесу праці в евангелістській церкві, община якої опікується ОСОБА_8 , як сиротою, не знавшої батьківської ласки практично з дня народження, оскільки був покинутий батьками. Вказав, що ОСОБА_8 щиро кається і визнав провину у скоєному, але перебуваючи в умовах общини евангелістської церкви не мав можливості терміново відшкодувати шкоду потерпілій до винесення вироку, аби засвідчити реально своє каяття та визнання вини. Вчинивши злочин середньої тяжкості вперше, ОСОБА_8 повинен мати шанс на виправлення в умовах не пов`язаних з реальним відбуванням покарання в місцях обмеження волі, а саме у виправному центрі.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної прокурора та захисника, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , що суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 занадто суворе покарання, є слушними та підлягають задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також з особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та яке б запобігло вчинено нею нових злочинів. При наявності в санкції статі інших видів покарань суд зобов`язаний обговорити чому саме таке покарання він важчає за доцільне призначити обвинуваченому.

Проте, суд першої інстанції зазначені вимоги закону належним чином не виконав.

Так, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 встановив дані його особистості, характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого, що він не працює, не одружений, дітей не має, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, скоєний ним злочин відноситься до категорії невеликої тяжкості, визнання ОСОБА_8 своєї вини, що визнано судом обставиною, що пом`якшує покарання. Обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Проте, приходячи до висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.296 КК України, суд першої інстанції призначив йому максимальне покарання за санкцією вказаної статті.

В судовому засіданні апеляційної інстанції захисник ОСОБА_7 надав суду характеристику на ОСОБА_8 за підписом директора реабілітаційного центру ОСОБА_10 та пастора церкви «Хліб Життя» з якої вбачається, що ОСОБА_8 зарекомендував себе з хорошої сторони, як сумлінна, працьовита та відповідальна людина.

Доводи прокурора стосовно посилання у мотивувальній частині на Закон України про кримінальну відповідальність при вирішенні питань про обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання є безпідставними, оскільки в мотивувальній частині судового рішення визначені обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до положень ст.ст.66,67 КК України.

На думку колегії суддів, зазначене судом першої інстанції в резолютивній частині уточнення порядку виконання покарання, призначеного судом обвинуваченому ОСОБА_8 , хоча і є формальним порушенням ст.374 КПК України, однак не є підставою для зміни вироку відповідно до ст.408 КПК України, яка містить вичерпний перелік підстав для зміни вироку та розширеному тлумаченню не підлягає.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що виправлення винного можливе без ізоляції від суспільства та вважає, що вид покарання необхідно змінити на менш суворе, передбачене санкцією ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки саме таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та скоєння нових злочинів.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Петриківського відділу Новомосковської місцевої прокуратури залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року,ухвалений стосовно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КПК України в частині призначення покарання - змінити.
Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.1 ст.296 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи.

В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді: