Справа № 454/642/13-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/49/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційними скаргами прокурора Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 з доповненнями заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 , захисника обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , та обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 15 квітня 2016 року відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 ,

з участю прокурорів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

встановила:
цим вироком

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого:

виправдано за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого:

виправдано за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 296 КК України.

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого:

виправдано за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого:

засуджено за ч.1 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_10 звільнено від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою-спеціальною освітою, одруженого, працюючого монтажником на Червоноградському заводі металоконструкцій, згідно ст. 89 КК України не судимий,

засуджено за ч.1 ст. 125 КК України до штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_9 звільнено від призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_14 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням залишено без розгляду, а в задоволенні цивільного позову до відповідачів ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відмовлено.
Згідно вироку суду, органом досудового слідства ОСОБА_9 обвинувачується в тому, що 01 січня 2013 року близько 04 год. 00 хв., перебуваючи на вулиці в с. Хлівчани, Сокальського району, Львівської області, маючи умисел на умисне спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, кулаком наніс удар в переносицю ОСОБА_12 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 003/2013 від 04 січня 2013 року, у ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці перенісся, синців в ділянках нижньої повіки та в лівій поперековій ділянці, які могли утворитися внаслідок дії тупих твердих предметів, можливо 01 січня 2013 року і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Органом досудового слідства ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що 01 січня 2013 року, близько 07 год. 00 хв., перебуваючи в приміщенні бані в с. Хлівчани, Сокальського району, Львівської області, маючи умисел на умисне спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, руками наніс тілесні ушкодження ОСОБА_17 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 002/2013 від 04 січня 2013 року, у ОСОБА_17 виявлено тілесні ушкодження у вигляді рани на внутрішній поверхні верхньої губи, синців в ділянці чола та перенісся, саден в ділянці правого передпліччя, які могли утворитися внаслідок дії тупих твердих предметів, можливо 01 січня 2013 року і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Органом досудового слідства ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що 01 січня 2013 року, близько 10 год. 00 хв., перебуваючи на вулиці в с. Хлівчани, Сокальського району, Львівської області, маючи умисел на умисне спричинення тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наніс удар чолом ОСОБА_12 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 003/2013 від 04 січня 2013 року у ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці перенісся, синців в ділянках нижньої повіки та в лівій поперековій ділянці, які могли утворитися внаслідок дії тупих твердих предметів, можливо 01 січня 2013 року і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Органом досудового слідства ОСОБА_12 обвинувачується в тому, що 01 січня 2013 року близько 04 год. 00 хв., з метою вчинення хуліганських дій, перебуваючи в громадському місці, яким є вулиця в с. Хлівчани, Сокальського району, Львівської області, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, показуючи свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки, діючи в групі та користуючись підтримкою ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , матеріали відносно останнього виділені судом в окреме провадження в зв`язку із його розшуком, завдав декілька ударів ногами та руками по тілу ОСОБА_10 , який припиняв хуліганські дії ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 щодо побиття ОСОБА_19 , тобто вчинив опір громадянину, який припиняв хуліганські дії.

Органом досудового слідства ОСОБА_13 обвинувачується в тому, що 01 січня 2013 року, близько 04 год. 00 хв., з метою вчинення хуліганських дій, перебуваючи в громадському місці, яким є вулиця в с. Хлівчани, Сокальського району, Львівської області, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, показуючи свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки, діючи в групі та користуючись підтримкою ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , матеріали відносно останнього виділені судом в окреме провадження в зв`язку із його розшуком, завдали декілька ударів ногами та руками по тілу ОСОБА_10 , який припиняв хуліганські дії ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 щодо побиття ОСОБА_19 , тобто вчинив опір громадянину, який припиняв хуліганські дії.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 047/2013 від 05 лютого 2013 року, у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді рубців в потиличній та тім`яній ділянках голови, по задній поверхні правого та лівого ліктьового суглобів, по попередній поверхні колінного суглобу, які могли утворитися після загоєння ран внаслідок дії тупих твердих предметів, та рубця на правій здухливинній ділянці, який міг утворитися після загоєння рани внаслідок дії тупо-загостенного предмету, тобто при обставинах 01 січня 2013 року і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Органом досудового слідства обвинувачений ОСОБА_14 обвинувачується в тому, що 01 січня 2013 року близько 20 год. 00 хв., перебуваючи на вулиці в с. Хлівчани, Сокальського району, Львівської області, маючи умисел на умисне спричинення тілесних ушкоджень, кулаками наніс декілька ударів в обличчя ОСОБА_9 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 017/2013 від 09 січня 2013 року, у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, часткового зламу коронок трьох зубів, забою верхньої губи, огруддя та правого колінного суглобу, які могли утворитися внаслідок дії тупих твердих предметів, можливо при обставинах та в час 01 січня 2013 року і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 покликається на те, що вирок суду є незаконним з підстав невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що судом в порушення вимог ч.1 ст. 373 та п.1 ч.3 ст. 374 КПК України, при винесенні виправдувального вироку належно не обґрунтовано мотивів та підстав прийняття такого рішення та не надано повної та об`єктивної оцінки висунутому ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 обвинувачення.

Наголошує, що в ході судового розгляду обвинувачені ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вини в пред`явленому їм обвинуваченні не визнали та відмовились від дачі будь-яких показань, але їх вина підтверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування кримінального провадження та перевіреними під час судового розгляду.

Акцентує, що суд, визнавши вказані докази належними та допустимими, не бере таких до уваги та не надає їм будь-якої правової оцінки, водночас, виправдовує ОСОБА_13 та ОСОБА_12 за ч.3 ст. 296 КК України, ґрунтуючи своє рішення на заяві ОСОБА_20 , що суперечить вимогам ст. 23 КПК України щодо безпосередності дослідження показань учасників кримінального провадження. Так, ОСОБА_20 , будучи допитаним в якості свідка під час досудового розслідування, в ході судового розгляду не допитувався, оскільки, з`являючись в судові засідання, такі не відбувались з причин неявки обвинувачених, захисників. Пізніше, ОСОБА_20 на виклики суду не з`являвся, оскільки перебував за межами України. В подальшому, 02 лютого 2016 року від останнього, через канцелярію Сокальського районного суду надійшла заява про те, що ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_18 будь-яких тілесних ушкоджень йому не спричиняли та претензій до останніх він не має.

Звертає увагу на те, що суд безпідставно визнав заяву ОСОБА_20 від 02 лютого 2016 року доказом, надавши такому необґрунтовану перевагу та залишив поза увагою інші фактичні дані, отримані у передбаченому законом порядку, без відповідної мотивації.

Крім цього зазначає, що суд рішенням від 15 квітня 2016 року виправдав обвинуваченого ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 125 КК України, визнавши його дії стосовно ОСОБА_9 необхідною обороною. В обґрунтування такого, бере до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_14 та свідка ОСОБА_21 , які пояснили, що 01 січня 2013 року, близько 19 год., перебуваючи біля бару в с. Хлівчани, Сокальського району, в ОСОБА_14 виник конфлікт з ОСОБА_9 , в ході якого останній, першим завдав ОСОБА_14 удари кулаками в лице. Після чого, ОСОБА_14 не стерпівши, почав наносити удари у відповідь.

Покликається на те, що суд, не навівши жодних мотивів та підстав, не взяв до уваги інші фактичні обставини кримінального провадження, а саме показання потерпілого ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 , висновок судово-медичного експерта № 017/2013 від 09 січня 2013 року, згідно якого, у ОСОБА_9 виявлено тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, часткового зламу коронок трьох зубів, забою верхньої губи, огруддя та правого колінного суглобу, які могли утворитися внаслідок дії тупих твердих предметів, можливо при обставинах та в час 01 січня 2013 року і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я. При огляді експертом ОСОБА_9 , в останнього не виявлено будь-яких ушкоджень на кистях рук, характерних для нанесення ними ударів, що може свідчити про те, що покази ОСОБА_14 не в повній мірі відповідають дійсності. Разом з тим, в ОСОБА_14 відсутні будь-які тілесні ушкодження, за медичною допомогою в лікувальні заклади та із відповідною заявою в правоохоронні органи про вчинення відносно нього кримінального правопорушення такий не звертався.

Наголошує, що судом першої інстанції докази розглядалися не в їх сукупності, а відокремлено і розірвано один від одного з вибірковим і розрізненим підходом, а виправдувальний вирок винесено на ґрунті однобічної, неповної та неправильної оцінки доказів, внаслідок чого висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Акцентує, що суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , не забезпечив дотримання вимог КПК України щодо повного, всебічного, й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, що у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Звертає увагу на те, що у відповідності до вимог ч.5 ст. 364 КПК України, якщо під час судових дебатів виникне потреба подати нові докази, суд відновлює з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, після закінчення якого знову відкриває судові дебати з приводу додатково досліджених обставин. Так, 28 грудня 2015 року судом першої інстанції розпочато та закінчено судові дебати. Перед останнім словом обвинувачених оголошено перерву. 22 січня 2016 року таким надано можливість звернутись до суду з останнім словом, після чого, суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Після виходу суду з нарадчої кімнати, ухвалою Сокальського районного суду від 25 січня 2016 року, за відсутності клопотань учасників процесу про потребу подачі нових доказів, судом з власної ініціативи, відновлено з`ясування обставин та перевірки їх доказами з мотивів неповноти дослідження всіх обставин справи. В ході подальшого судового розгляду здійснено виклик свідка ОСОБА_20 , який попередньо неодноразово викликався судом, однак не з`являвся в судові засідання, оскільки перебував поза межами України. Враховуючи те, що будь-якої додаткової інформації щодо перебування ОСОБА_20 на території України судом здобуто не було, слід прийти до висновку, що підстави для відновлення з`ясування обставин та перевірки їх доказами були відсутні.

Покликається на те, що 16 березня 2016 року судом, без дослідження будь-яких додаткових обставин справи, винесено ухвалу про завершення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, повторно проведено судові дебати та перед останнім словом обвинувачених оголошено перерву. 18 березня 2016 року обвинуваченим надано можливість звернутись до суду з останнім словом, після чого суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Ухвалою Сокальського районного суду від 25 березня 2016 року повторно відновлено судове слідство з мотивів неповноти дослідження всіх обставин справи. В ході подальшого судового розгляду здійснено виклик свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , однак такі в судове засідання не з`явились, оскільки перебували поза межами України. 08 квітня 2016 року в ході судового розгляду проведено допит обвинуваченого ОСОБА_14 та винесено ухвалу про завершення з`ясування обставин та перевірки їх доказами. Після цього, повторно проведено судові дебати та обвинуваченим надано можливість звернутись до суду з останнім словом, в зв`язку з чим, суд вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Зазначає, що вказане свідчить про неправильне тлумачення судом першої інстанції вимог ч.5 ст. 364 КПК України, приписи якої не містять посилань на те, що за відсутності необхідності в учасників процесу подати нові докази суд вправі відновлювати з`ясування обставин та перевірки їх доказами, а також про можливість такого повернення після оголошення дебатів завершеними.

Наголошує, що наведені вище обставини, свідчать про те, що вирок суду першої інстанції, яким ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 визнано невинуватими та виправдано є необґрунтованим та невмотивованим, що суперечить вимогам ст. 370 КПК України.

Просить вирок Сокальського районного суду Львівської області від 15 квітня 2016 року, скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в іншому складі суду.

Заступником прокурора Львівської області ОСОБА_8 в порядку ст. 403 КПК України подано доповнення до апеляційної скарги прокурора Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , в яких вона покликається на порушення таємниці нарадчої кімнати при ухваленні вироку та просить вирок Сокальського районного суду Львівської області від 15 квітня 2016 року відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 покликається на те, що вирок суду є незаконним і необґрунтованим з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Наголошує, що визнаючи винним та призначаючи покарання ОСОБА_9 і ОСОБА_10 районний суд виходив з того, що вина ОСОБА_9 доведена в повному обсязі зібраними по справі та дослідженими під час судового розгляду доказами, зокрема показами потерпілого, свідків та протоколами слідчих дій.

Зазначає, що суд взяв до уваги покази потерпілих по цих епізодах, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_21 , в частині обвинувачення, розцінює їх як правдиві і такі, що підтверджуються іншими дослідженими доказами у кримінальному провадженні, відкинувши при цьому покази ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_24 , як такі, що суперечать показам ОСОБА_12 , ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_13 і узгоджуються з висновками судмедекспертизи.

Акцентує, що такий висновок суду є неправильний і свідчить про однобічність і упередженість щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та незаконність вироку.

Звертає увагу на те, що у судовому засіданні беззаперечно встановлено, що ОСОБА_14 безпідставно, безпричинно ображав ОСОБА_9 нецензурною лайкою, шарпав за одяг, від поштовху ОСОБА_13 чи ОСОБА_12 . ОСОБА_9 впав, а інші наносили йому ногами побої по тілу. При цьому, останній вчиняв дії по захисту себе від нападу хуліганів, перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, здійснюючи своє законне право на необхідну оборону.

Покликається на те, що діяння ОСОБА_9 в повній мірі узгоджуються з положеннями ч.3 ст. 27 Конституції України, ст. 36 КК України та п.25 Постанови Пленуму ВС від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи».

Зазначає, що про вчинені відносно ОСОБА_9 суспільно небезпечні посягання, останній звернувся до правоохоронних органів. Крім фізичних страждань, він поніс матеріальну шкоду, проте всупереч закону визнаний винним, а винні особи невинуватими.

Наголошує, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дали суду конкретні пояснення з приводу обставин події, однак ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 від таких показань в судовому засіданні відмовились, тому наведене не спростували. При цьому суд, в порушення ст. 95 КПК України взяв до уваги показання останніх на досудовому розслідуванні, не з`ясувавши дійсні обставини. Аналогічно і щодо обвинувачення ОСОБА_10 , який припиняв хуліганські дії відносно потерпілого ОСОБА_19 .

Акцентує, що у судовому засіданні не встановлено і не доведено умислу ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на спричинення тілесних ушкоджень на ґрунті виниклих неприязних відносин, а відтак відсутні підстави для притягнення їх до кримінальної відповідальності.

Звертає увагу на те, що постановляючи виправдувальний вирок відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , суд вважав не доведеним їх обвинувачення за ч.3 ст. 296 КК України і посилався на обставини, які не встановлені у судовому засіданні, а відтак оцінка доказів та висновки суду суперечать дійсним обставинам і вимогам закону.

Зазначає, що визнання невинуватими у пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_12 і ОСОБА_13 за ч.3 ст. 296 КК України, а ОСОБА_14 за ч.2 ст. 125 КК України та виправдання їх за недоведеністю вчиненого кримінального правопорушення є незаконним і вирок відносно цих осіб слід скасувати та ухвалити обвинувальний вирок, задоволивши цивільні позови ОСОБА_9 .

Покликається на те, що матеріали справи та здобуті у судовому засіданні докази, дають чіткі підстави вважати доведеними ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 обвинувачення, а висновки суду щодо відсутності передбаченого кримінальним законом складу кримінального правопорушення, місця та події злочину є надуманими. Посилання суду на порушення досудовим розслідуванням норм кримінального процесуального закону жодним чином не звільняло суд виправити ці недоліки протягом більш, як трирічного розгляду справи.
Вважає дивним той факт, що після виходу суду з нарадчої кімнати і відновлення судового слідства, тим самим числом датована нотаріально посвідчена заява ОСОБА_19 про те, що все сказане ним на досудовому розслідуванні є неправдою.

Просить вирок Сокальського районного суду Львівської області від 15 квітня 2016 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.1 ст. 125 КК України виправдати, а ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за ч.3 ст. 296 КК України, ОСОБА_14 за ч.2 ст. 125 КК України визнати винними та притягнути до кримінальної відповідальності.

Цивільні позови ОСОБА_9 задоволити.

Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 подали апеляційну скаргу на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 15 квітня 2016 року аналогічного змісту, що і їх захисник адвокат ОСОБА_11 .

Просять вирок Сокальського районного суду Львівської області від 15 квітня 2016 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.1 ст. 125 КК України виправдати, а ОСОБА_12 , ОСОБА_13 за ч.3 ст. 296 КК України, ОСОБА_14 за ч.2 ст. 125 КК України визнати винними та притягнути до кримінальної відповідальності.

Цивільні позови ОСОБА_9 задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав свою та обвинуваченого ОСОБА_10 апеляційну скаргу та апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_11 і заперечив апеляційну скаргу прокурорів, пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 , який підтримав всі апеляційні скарги в даному кримінальному провадженні, думку прокурора про підтримання апеляційної скарги прокурора Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 з доповненнями заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 та частково апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисника адвоката ОСОБА_11 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 з доповненнями заступника прокурора Львівської області ОСОБА_8 слід задоволити, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисника адвоката ОСОБА_11 задоволити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.2 ст. 371 КПК України вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.
Згідно положень ст. 367 КПК України під час ухвалення вироку ніхто не має права перебувати в нарадчій кімнаті, крім суду, який здійснює судовий розгляд. Суд вправі перервати нараду лише для відпочинку з настанням нічного часу. Під час перерви судді не можуть спілкуватися з особами, які брали участь у кримінальному провадженні. Судді не мають права розголошувати хід обговорення та ухвалення вироку в нарадчій кімнаті.
Виходячи з аналізу зазначених норм кримінального процесуального закону, таємниця нарадчої кімнати є однією з гарантій незалежності суддів при розгляді й вирішенні кримінального провадження, а також необхідною умовою вирішення усіх питань, пов`язаних із ухваленням законного, обґрунтованого і вмотивованого судового рішення.
Згідно із п.3 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Ч.1 ст. 412 КПК України передбачено, що істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Як вбачається з журналу судового засідання (т.6, а.с.82, 83) та технічного запису судового засідання, суддя вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення 08 квітня 2016 року, де мав перебувати в період з 08 квітня 2016 року по 15 квітня 2016 року.Разом з тим, згідно витягу з Єдиного державного реєстру судових рішень, у вказаний вище період часу, суддя виносив судові рішення, зокрема 12 квітня 2016 року у справах №4545/118/26-ц та №454/994/16-к, що на думку колегії суддів є порушенням таємниці нарадчої кімнати.

Враховуючи наведене, колегія судів вважає, що судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які не можуть бути усунуті в суді апеляційної інстанції, а тому вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.

Скасовуючи вирок місцевого суду та призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, колегія суддів не вирішує питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Крім цього, при новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно врахувати доводи апеляційних скарг прокурора, захисника обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і постановити законне, обґрунтоване та належним чином мотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора Червоноградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 з доповненнями заступника прокурора Львівскої області ОСОБА_8 задоволити, апеляційні скарги захисника обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_11 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 задоволити частково.

Вирок Сокальського районного суду Львівської області від 15 квітня 2016 року відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4