Справа № 372/1590/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2016 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарях судових засідань - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000064 від 19.01.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кокчетав Казахстану, громадянина України, який працює в КП «Наш дім», розлучений, неповнолітніх дітей не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:
09.01.2016 р. близько 21 год. 00 хв. в ході телефонної розмови між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт через наявність претензій з боку обвинуваченого до неповнолітнього сина потерпілого ОСОБА_8 . Після цього, приблизно о 21 год. 05 хв. ОСОБА_6 приїхав на своєму автомобілі марки «Ауді», модель «А6» до будинку АДРЕСА_2 , по телефону запросив потерпілого ОСОБА_5 вийти на вулицю для розмови. ОСОБА_5 вийшов на вулицю, де в ході словесного конфлікту ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин, з мотивів явної неповаги до ОСОБА_5 , маючи на меті умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень, наніс останньому один удар головою в область носа, після чого вони обидва повалилися на землю, ОСОБА_6 сів ОСОБА_5 на спину і наніс обома руками ще близько п`яти ударів по потилиці. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 18 від 18.02.2016 року виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у виді перелому кісток спинки носу, викривлення носової переділки належать до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я.

Обвинувачений провину не визнав, в судовому засіданні пояснив, що з дитинства проживає в с. Григорівка, тривалий час підтримує розвиток різних спортивних гуртків, створив власними силами тенісний клуб. Ввечері 09.01.2016 року зайшов до цього клубу та побачив, що там немає світла, лампочки були розбиті, від дітей, які там знаходилися дізнався, що лампочки розбив син ОСОБА_9 . Він подзвонив по телефону ОСОБА_10 , з яким тривалий час перебував у товариських стосунках, останній власними руками допомагав йому будувати тенісний клуб, та попросив його розібратися з сином, між ними розпочалася сварка, і він (обвинувачений) запропонував зустрітися особисто та поговорити. Він приїхав до будинку, що знаходиться по вул. Фрунзе, за адресою вказаною потерпілим, ОСОБА_11 вийшов на вулицю, вів себе агресивно, був сильно п`яний, почав близько до нього підходити на відстань 15-20 см, він трохи відштовхнув його руками, після чого ОСОБА_11 хотів вдарити його головою в ніс, але не встояв на ногах і вдарився своїм носом об його лоб, внаслідок чого розбив собі ніс. Далі вони обидва впали і почали боротися, він конкретних ударів кулаком потерпілому в область голови не наносив. Після чого із будинку вибігли люди та почали його бити, потім приїхала поліція. Обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що він побої не знімав, але мав тілесні ушкодження у вигляді чисельних синців на тілі. Окрім цього, обвинувачений також зазначив, що очевидцем цих подій був його приятель громадянин ОСОБА_12 , з яким він приїхав на своєму автомобілі до будинку по вул. Фрунзе, він саме бачив їхню із ОСОБА_13 штовханину, але ж коли із будинку вибігли люди, він злякався і вбіг з місця події.

Потерпілий ОСОБА_5 в судому засіданні пояснив, що він тривалий час дійсно перебував із обвинуваченим ОСОБА_6 у добрих товариських відносинах, допомагав йому будувати тенісний клуб. Якось ввечері взимку, в січні-лютому 2016 році, коли він був на іменинах у своїх друзів у АДРЕСА_2 , до нього зателефонував обвинувачений та повідомив, що його син ОСОБА_14 , розбив лампочки в тенісному клубі, і якщо той не відшкодує, то надасть тумаків синові, на що він (потерпілий) відповів, що він сам розбереться зі своїм сином. Обвинувачений запропонував зустрітися, на що він повідомив адресу свого перебування. Через деякий час обвинувачений ОСОБА_6 знову зателефонував йому і попросив вийти на вулицю, коли він вийшов, то після слів: «Ти чого так зі мною розмовляєш?», обвинувачений схопив його за грудки та вдарив його своєю головою в ніс, зламавши, як з`ясувалося пізніше його, потім вони, впали, обвинувачений схопив його за шию, сів на його спину, і тримаючи голову обличчям донизу, в сніг, наніс декілька, близько трьох п`яти ударів, кулаком по потилиці, потім вибігли із будинку люди і розняли їх, забрали ключі від автомобіля у ОСОБА_6 і викликали поліцію. Окрім цього, у відповідь на пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 він зазначив, що обвинувачений приїхав сам на своєму автомобілі, ні в автомобілі, ні біля нього під час сутички нікого не бачив, перші хто вибігли на вулицю під час подій були його дружина та племінник ОСОБА_15 , в той час, коли обвинувачений сидів у нього на спині та бив кулаком по потилиці. Потім вийшли сусіди ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Із протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 25.03.2016 року та додатку до нього у вигляді відеозапису, вбачається, що місце скоєння злочину, на яке вказав потерпілий ОСОБА_5 , механізм нанесення йому ударів ОСОБА_6 узгоджуються із показаннями даними ним під час допиту в судовому засіданні, що свідчить про їх послідовний та системний характер.

Малолітній Свідок ОСОБА_18 , допитаний в судовому засіданні в присутності законного представника, пояснив, що 09.01.2016 року вони святкували день народження, він був на подвір`ї з іншими дітьми, коли з будинку вийшов його хрещений ОСОБА_19 , і сказав, що вийде за ворота поговорити з кимось, а йому наказав доглядати дітей. Він, ослухавшись, пішов за хрещеним, відчинив калитку та, не виходячи з двору, висунув голову через ворота, побачивши, що обвинувачений вийшов із свого автомобіля, підійшов до хрещеного ОСОБА_19 нічого не казавши, вдарив його своєю головою в ніс, після чого той одразу впав на землю, на спину, потім обвинувачений сів на нього зверху, що було далі він не бачив, так як побіг в будинок кликати на допомогу дорослих. Свідок зазначив, що ні в автомобілі обвинуваченого, ні біля нього він нікого не бачив, взагалі на вулиці нікого не було, на вулиці був вечір, від ліхтаря падало світло. Першими на його заклики побігли ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та дружина ОСОБА_19 . Показання малолітнього свідка ОСОБА_18 є послідовними, не викликають у суду сумніву в їх достовірності, співпадають із показаннями, даними ним під час проведення слідчого експерименту 09.06.2016 р., зафіксованими в протоколі слідчого експерименту та відеозапису до нього, в ході якого він показав місце скоєння кримінального правопорушення, розташування обвинуваченого та потерпілого відносно один одного, спосіб нанесення удару обвинуваченим ОСОБА_6 головою в обличчя потерпілого, від якого останній впав.

Під час дослідження доказів захисником обвинуваченого заявлено клопотання про визнання недопустимим доказом протоколу проведення слідчого експерименту за участю малолітнього ОСОБА_18 від 09.06.2016 року через відсутність під час проведення слідчої дії законного представника малолітнього свідка, як того вимагають норми статті 226 КПК України. Суд не вбачає підстав для визнання вказаного доказу недопустимим, так як із змісту документу вбачається участь матері свідка в якості законного представника ОСОБА_22 та психолога ОСОБА_23 під час проведення слідчого експерименту.

Свідок ОСОБА_24 пояснила суду, що 09.01.2016 року вони були на іменинах, по АДРЕСА_2 , в цей час її чоловіку ОСОБА_19 подзвонив по телефону обвинувачений, він її знайомий, так як вони живуть в одному селі, та почав скаржитися на їхнього сина, який розбив десь лампочку, на що її чоловік відповів, що сам розбереться зі своїм сином, а він хай дає тумаків своїм дітям. Кріпкий вживав алкогольні напої на святі, але п`яний не був, вів себе адекватно. Після того, як чоловік вийшов за двір, вона десь через 2 хвилини вийшла за ним та чекала у дворі на нього, забіг ОСОБА_25 похресник її чоловіка та почав кликати на допомогу, вибігши на вулицю вона побачила, що ОСОБА_19 лежить на животі, обличчям в сніг, на ньому зверху сидить ОСОБА_26 та двома руками наносить йому удари кулаками по потилиці, десь, приблизно 5-6 разів, її спроби відтягнути ОСОБА_26 від чоловіка ніякого результату не дали і вона побігла за хлопцями у двір. Коли вибігли ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , то їм вдалося відтягти обвинуваченого. Свідок ОСОБА_27 також зазначила, що коли вони вибігла на вулицю, там окрім потерпілого та обвинуваченого, нікого не було. Від ліхтаря було добре освітлення, неподалік стояв автомобіль Шевченка. Потім викликали швидку та поліцію.

Свідок ОСОБА_28 підтвердив, що за вказаних обставин, він разом із ОСОБА_29 вибіг на вулицю після криків ОСОБА_24 , дружини потерпілого, про допомогу, де на вулиці біля двору побачив лежачого на землі обличчям донизу ОСОБА_5 , на спині якого сидів обвинувачений ОСОБА_6 і на його очах наніс один удар кулаком в область спини, після чого він зіштовхнув ОСОБА_6 з потерпілого. Свідок також показав, що після інциденту потерпілий постійно повторював «Нащо ти мене бив?», звертаючись до ОСОБА_6 . Аналогічні пояснення щодо неодноразових повторювань потерпілого, звернених до ОСОБА_6 у вигляді питання «Нащо ти мене бив та за що?», дала і свідок ОСОБА_24 .

Свідок ОСОБА_29 також, як і свідок ОСОБА_28 , зазначив, що під час застілля він почув про побиття ОСОБА_30 на вулиці від племінника ОСОБА_28 , вибіг на вулицю за ОСОБА_28 , біля двору побачив ОСОБА_6 , який сидів зверху на потерпілому.

Пояснення свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_29 повністю збігаються із їхніми показами, даними під час проведення слідчого експерименту 25.03.2016 року, та зафіксованими у відповідному протоколі про проведення слідчої дії від 25.03.2016 року, відеозапису до нього.

Окрім цього, вина ОСОБА_6 доводиться висновком судово-медичної експертизи № 18 від 18.02.2016 р., згідно якого виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток спинки носу, викривлення носової переділки утворилися від дії тупим предметом з обмеженою травмуючою поверхнею і в комплексі належать до легких тілесних ушкоджень, які призводять до короткочасного розладу здоров`я.

Свідок ОСОБА_31 показав суду, що він знаходиться у товариських відносинах із обвинуваченим ОСОБА_6 , 09.01.2016 року ввечері він приїхав в село Григорівка, де проживають його батьки, та зустрівся із ОСОБА_6 біля кафе «Кулінічі», від якого дізнався про побиття лампочок в тенісному клубі. Потім вони разом на автомобілі ОСОБА_32 кудись поїхали, зупинившись посеред якоїсь вулиці, ОСОБА_33 вийшов із автомобіля, залишивши його всередині. Розвернувшись назад, він бачив ОСОБА_34 , який стояв до нього спиною, через деякий час із двору вийшов потерпілий, вони трохи поговорили, після чого потерпілий намагався вдарити ОСОБА_34 головою в обличчя, підстрибнув, але від поштовху ОСОБА_26 впав на землю, зачепивши і Шевченка. Після цього, ОСОБА_26 і потерпілий впали та почали вовтузитися на землі, він вийшов із автомобіля, щоб їх розняти, але в цей час із двору вибігли приблизно 4-5 людини, через що він злякався і побіг вперед по вулиці з метою покликати на допомогу.

Показання свідка ОСОБА_35 та обвинуваченого ОСОБА_6 , надані в судовому засіданні, по-перше, спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_18 та свідка ОСОБА_24 , висновком судово-медичної експертизи від 18.02.2016 року, протоколами слідчих експериментів та відеозаписами до них. По-друге, і потерпілий ОСОБА_36 , і малолітній свідок ОСОБА_18 , який був очевидцем даних подій, і свідки ОСОБА_24 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 впевнено стверджують, що ні в автомобілі Шевченка, ні біля нього вони не бачили жодну особу. По-третє, пояснення свідка ОСОБА_35 про те, що він втік, щоб покликати на допомогу, злякавшись людей, що вибігли з двору, робив невдалі спроби додзвонитися до когось, суд вважає непереконливими.

Суд за клопотанням захисника обвинуваченого визнає недопустимим доказом в справі висновок судово-медичної експертизи № 64 від 27.05.2016 року, призначеної за клопотанням захисника підозрюваного від 24.05.2016 року, але проведеної без його участі, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 6 ст. 223 КПК України слідча (розшукова) дія, що здійснюється за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проводиться за участю особи, яка ініціювала, та (або) її захисника чи представника, крім випадків, коли через специфіку слідчої (розшукової) дії це неможливо або така особа письмово відмовилася від участі в ній. Тобто, порушення зазначеної норми, на думку суду, свідчить про наявність підстав для визнання доказу недопустимим через порушення процесуальних норм при його отриманні.

Суд, зважаючи на те, що висновок судово-медичної експертизи № 64 від 27.05.2016 визнаний недопустимим доказом, вважає, що провина ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, доводиться низкою інших зібраних по справі сукупних доказів, а саме вищезазначеними показами потерпілого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_24 , малолітнього свідка ОСОБА_18 , свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , висновком судово-медичної експертизи від 18.02.2016р., протоколами проведення слідчих експериментів та відеозаписами до них. Умисні дії ОСОБА_6 отримали правильну кваліфікацію за ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Судом не встановлено обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_6 .

Відповідно до положень статей 50, 65, 68 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце роботи на посаді директора КП «Наш дім», по місцю проживання характеризується позитивно, суд вважає необхідним призначити покарання у виді штрафу.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні, цивільний позов не заявлено.

Питання про долю речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 не обиралась.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, або 1700 грн (однієї тисячі сімсот) грн.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні, цивільний позов не заявлено.

Речові докази три CD-R диски зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Суддя ОСОБА_1