У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні № 120 151 000 500 122 77 ОСОБА_5 , яка брала участь у судовому провадженні, на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 20.10.2014 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,
- 10.06.2016 Подільським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, що звільнений на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Даним вироком ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та йому за цим законом призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, з зобов`язанням: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Постановлено вирок Подільського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року виконувати самостійно.
Вирішено долю речового доказу.
Не погоджуючись із зазначеним вироком, прокурор у кримінальному провадженні № 120 151 000 500 122 77 ОСОБА_5 , яка брала участь у судовому провадженні, в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин правопорушення, доведеності вини та юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, просить вказаний вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого через його м`якість, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На обґрунтування апеляційних вимог прокурор в апеляційній скарзі послалася на те, що злочин, який вчинив ОСОБА_6 відноситься, відповідно до положень ст. 12 КК України, до тяжких злочинів, який характеризується великою суспільною небезпечністю, а тому вимагає відповідного покарання, яке б відповідало вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, і застосування положень ст. 75 КК України не відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.
А саме, суд першої інстанції фактично не дав належної і достатньої оцінки даним про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, конкретні обставини провадження, що свідчить про небажання ОСОБА_6 ставати на шлях виправлення.
За таких обставин, виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, як вважає прокурор, є неможливим.
Потерпілий про час, дату та місце розгляду провадження повідомлений належним чином.
Його неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги в повному обсязі, пояснення захисника та обвинуваченого, що заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Приписами ст. 370 КПК України задекларована законність, вмотивованість та обґрунтованість судового рішення.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як указують положення п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, зокрема, зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Резолютивна частина вироку у разі визнання особи винуватою повинна містити, у тому числі, рішення про визнання обвинуваченого винуватим у пред`явленому обвинуваченні та відповідні статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що регламентовано п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України.
Отже, мотивувальна частина вироку повинна узгоджуватися з його резолютивною частиною.
Згідно з нормою ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Дані вимоги закону судом першої інстанції під час судового провадження та ухваленні вироку не дотримані.
Дії ОСОБА_6 суд першої інстанції кваліфікував за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) за попередньою змовою групою осіб.
Проте, у чому полягали дії обвинуваченого саме у відкритому викраденні чужого майна із загального коридору квартири АДРЕСА_4 - з вироку не вбачається.
Згідно ж обвинувального акта, формулювання обвинувачення викладене наступним чином: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується в тому, що 21.12.2015, приблизно о 02 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження), знаходились за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи за вище вказаною адресою, у невстановленої досудовим розслідуванням особи виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) з метою власного збагачення. Так, невстановлена досудовим розслідуванням особа, запропонувала ОСОБА_6 зайти до під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 та таємно викрасти чуже майно з метою власного збагачення, на що ОСОБА_10 погодився.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, увійшли до під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_3 , після чого разом піднялись на 16 поверх.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 з корисливих мотивів, бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна та разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою взяли вказані велосипеди та направились до виходу із під`їзду.
В результаті вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_6 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою спричинили ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 майнову шкоду, на загальну суму у розмірі 5.012 гривень 38 копійок.
Таким чином, своїми умисним діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Отже, суд установив інші обставини вчинення кримінального правопорушення, ніж ті, що викладені в формулюванні обвинувачення в обвинувальному акті, не досліджуючи їх, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що, у відповідності до ст.ст. 412, 415 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення, що тягне за собою безумовне скасування вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно дослідити і доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставності застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, які, у разі визнання винуватим ОСОБА_6 в обсязі пред`явленого обвинувачення, з урахуванням конкретних обставин провадження та особи обвинуваченого, - колегія суддів знаходить слушними.
Скасовуючи вирок, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу і на те, що суд першої інстанції при звільненні ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, зобов`язав його без посилання на закон, а не поклав на нього обов`язки, як те передбачено ст. 76 КК України, зокрема, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, формулювання якого не узгоджується зі змістом п. п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Водночас слід вказати і на відсутність посилання у вироку суду на матеріальний закон, що дав можливість суду першої інстанції ухвалити рішення про виконання самостійно вироку Подільського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року.
За наведеним, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , яка брала участь у судовому провадженні, задовольнити частково.
Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року відносно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні № 120 151 000 500 122 70 в суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3