АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/2151/15-к Номер провадження 11-кп/786/25/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категоріяч.3 ст.187 КК України О.Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6
захисників адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000354, за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_12 , на вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 лютого 2016 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 лютого 2016 року,

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Красная Рєчка Іссик-Атинського району Киргизстану, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18 березня 2010 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України на 4 роки позбавлення волі. Згідно статті 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- 06 вересня 2010 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 3 ст.185 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі. Вирок Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 18 березня 2010 року визначено виконувати окремо. Звільненого 08 листопада 2012 року на підставі постанови Ленінського районного суду м.Полтави від 31 жовтня 2012 року відповідно до статті 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк покарання 11 місяців 18 днів позбавлення волі;

- 17 жовтня 2014 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області за ч 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. Згідно ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

- 20 жовтня 2014 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 190 КК України на 2 роки позбавлення волі. Згідно ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, засуджено:
за ч. 3 ст. 187 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ч. 4 статті 70 КК України за сукупністю злочинів призначено ОСОБА_11 остаточне покарання шляхом часткового складання покарань за новим вироком та за вироками: Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2014 року і Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 20 жовтня 2014 року у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Відповідно до статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за новим вироком частково приєднано невідбуте покарання за попередніми вироками: Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2014 року та Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 20 жовтня 2014 року та остаточно визнано засудженим ОСОБА_11 до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 11 жовтня 2010 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області, за ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт;

- 19 квітня 2011 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 186 КК України на підставі статей 71,72 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, звільненого 10 червня 2014 року відповідно до ухвали Ленінського районного суду міста Полтави від 02 червня 2014 року на підставі ст.2 Закону України Про амністію у 2014 році;

- 30 жовтня 2014 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 30 червня 2015 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч. 3 ст. 185 КК України на підставі статті 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, засуджено:
за ч.3 статті 187 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Відповідно до статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за новим вироком частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 30 червня 2015 року та остаточно визнано засудженим ОСОБА_9 до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_3 , зареєстрованого у АДРЕСА_4 , раніше не судимого, засуджено:
за ч.3 статті 187 КК України, призначено йому покарання з застосуванням ч.1 статті 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією половини майна, яке є власністю засудженого.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком суду ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнані винуватими в тому, що на початку жовтня 2014 року, в період часу з 21 до 23 години вони знаходились в приміщенні бару «Арізона», який розташований за адресою: місто Кременчук, вулиця Щорса, будинок №43, Полтавської області, де під час розмови ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відкрито заволодіти грошовими коштами, які на його думку перебували в сейфі, що знаходиться в приміщенні Кременчуцької дільниці водопостачання і водовідведення за адресою: АДРЕСА_5 , на що останні дали свою згоду. Для реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 взяли з собою обріз мисливської рушниці та 05 жовтня 2014 року, приблизно о 23 годині, на автомобілі «Опель рекорд» приїхали до Кременчуцької дільниці водопостачання і водовідведення за вищевказаною адресою.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_14 закрили свої обличчя саморобними масками чорного кольору, які приготували заздалегідь, перелізли через паркан і проникли на територію Кременчуцької дільниці водопостачання та водовідведення, де побачили працівника дільниці ОСОБА_5 і чекали поки останній підійде до дверей.

Після цього, коли ОСОБА_5 переступив поріг, ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи погоджено, тримаючи в руках обріз мисливської рушниці, з метою подолання супротиву ОСОБА_5 , заштовхали останнього в приміщення і зайшовши до кімнати, нанесли удар в спину. Від завданого удару ОСОБА_5 присів на коліно, після чого ОСОБА_10 , діючи погоджено з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , тримаючи в руках обріз мисливської рушниці, погрожуючи його застосуванням, в разі невиконання їх вимог, наказав лягти на підлогу. ОСОБА_5 , побоюючись реального виконання погрози щодо застосування відносно нього зброї, ліг на підлогу. В цей же час в кімнаті знаходився інший працівник дільниці ОСОБА_15 , якому ОСОБА_10 , діючи погоджено з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , тримаючи в руках обріз мисливської рушниці, погрожуючи її застосуванням в разі невиконання їх вимог, також наказав лягти на підлогу. ОСОБА_15 також побоюючись реального виконання погрози щодо застосування відносно нього зброї, ліг на підлогу.

Після чого ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи погоджено, за допомогою скотча зв`язали руки та ноги ОСОБА_5 і ОСОБА_15 , чим позбавили останніх будь-якої можливості чинити опір.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відкрили сейф, який знаходився в приміщенні дільниці, з якого мали намір викрасти грошові кошти. Не знайшовши коштів, вони відкрито заволоділи майном ВП «Будівельно-монтажного експлуатаційного управління» ДП «Південна залізниця»: монітором марки «Philips 194V4L» вартістю 490 гривень та майном ОСОБА_15 : мобільним телефоном марки «Samsung GT С 3011» вартістю 160 гривень, після чого зникли з місця скоєння злочину.

29 листопада 2014 року, приблизно о 18 годині, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_9 розпивали спиртні напої в приміщенні бару «Арізона», який розташований по вулиці Щорса, 43, в місті Кременчуці. Під час розпиття спиртних напоїв ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_9 поїхати до ОСОБА_16 та здійснити напад на останнього з метою заволодіння його майном, на що ОСОБА_9 дав свою згоду.

З собою вони вирішили взяти ОСОБА_17 , якому не повідомили про свої злочинні наміри, а сказали, що поїдуть взяти гроші, які їм нібито був винен ОСОБА_18 .

Реалізуючи свій злочинний намір, 29 листопада 2014 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прибули на маршрутному таксі до будинку АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_16 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 прикрили свої обличчя шарфом і шапкою, щоб їх неможливо було впізнати, зайшли на територію домоволодіння ОСОБА_19 , підійшли до вхідних дверей будинку та подзвонили у дзвоник і чекали доки останній відчинить двері та вийде із помешкання.

Коли потерпілий ОСОБА_20 відчинив двері будинку, ОСОБА_11 умисно з метою подолання супротиву потерпілого наніс удар ОСОБА_21 рукою в обличчя. Від завданого удару ОСОБА_20 впав на підлогу. Після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , діючи погоджено, за допомогою сорочки зв`язали руки потерпілого, а обличчя накрили одягом. Внаслідок їх протиправних дій потерпілому ОСОБА_21 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синців на голові, тулубі і правій руці, садна на правому ліктьовому суглобі, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_11 разом з ОСОБА_9 відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_19 , а саме: грошима в сумі 3 870 гривень, рушницею ІЖ - 58 М, В 04207, 12 калібру, вартістю 2500 гривень, пляшкою горілки «Неміров» об`ємом 0,5 л., вартістю 50 гривень, пляшкою коньяку «Шустов» об`ємом 0,33 л., вартістю 45 гривень, пачкою цигарок Прима «Оптима» червона, вартістю 9 гривень, пачкою цигарок «LM» червона, вартістю 11 гривень, чим спричинили потерпілому майнової шкоди на загальну суму 6 485 гривен, після чого зникли з місця скоєння злочину.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати та визнати його не винуватим у вчиненні злочинів за які він засуджений. Апеляційну скаргу мотивував тим, що органом досудового розслідування матеріали кримінального провадження сфальшовані, а докази обвинувачення є штучно створеними.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, в зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, порушенням права на захист.

Прокурор Кременчуцької місцевої прокуратури Полтавської області в принесеній апеляційній скарзі просить вирок Кременчуцького районного суду від 23.02.2016 року відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_9 скасувати в зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засуджених, що є істотним порушенням вимог ст. 414 КПК України, та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню при призначенні покарання, що є істотним порушенням ст.413 КПК України.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання за ч.3 статті 187 КК України, на строк 9 (дев`ять) років із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого. На підставі ч.4 статті 70 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_11 остаточне покарання шляхом часткового складання покарань за новим вироком та за вироками: Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2014 року і Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 20 жовтня 2014 року у виді позбавлення волі на строк дев`ять років шість місяців із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Відповідно до статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за новим вироком частково приєднати не відбуте покарання за попередніми вироками: Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2014 року та Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 20 жовтня 2014 року та остаточно призначити покарання ОСОБА_11 у виді позбавлення волі на строк десять років із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

ОСОБА_9 призначити покарання за ч.3 статті 187 КК України, у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового приєднання покарання за попереднім вироком Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 30 червня 2015 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі на строк десять років із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На вирок суду подав апеляційну скаргу і обвинувачений ОСОБА_10 , але до початку апеляційного розгляду надав заяву, в якій просив залишити його апеляційну скаргу без розгляду, в зв`язку з тим, що погоджується з вироком суду.

Інші учасники судового провадження вирок суду не оскаржували.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та в їх інтересах захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які повністю підтримали подані обвинуваченими апеляційні скарги з підстав в них зазначених та заперечили проти апеляційної скарги прокурора, виступ прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу подану процесуальним прокурором, а саме прохав колегію суддів змінити вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_9 покарання, остаточно призначивши ОСОБА_22 покарання за правилами положень ч.4 ст.70 КК України, а не положень ст.71 КК України, як це вирішив суд першої інстанції, прохав також відмовити в задоволенні апеляційних скарг обвинувачених, думку обвинуваченого ОСОБА_10 щодо принесених апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Суд обґрунтовано визнав ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, інше приміщення, а ОСОБА_11 та ОСОБА_9 і за кваліфікуючою ознакою особою, яка раніше вчинила розбій.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні цих злочинів за встановлених у вироку обставин відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, зібраними і перевіреними в передбаченому законом порядку.

Твердження обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 про те, що їх вина не ґрунтується на доказах, позбавлені підстав і спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, в тому числі показаннями обвинуваченого ОСОБА_10 по епізоду розбійного нападу на Кременчуцьку дільницю водопостачання і водовідведення, потерпілого ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_17 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , даними протоколів огляду місця події від 06.10.2014р. та 29.11.2014 р., даними протоколів обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та протоколів огляду вилучених під час обшуків речей, одягу та взуття, даними висновків трасо логічних експертиз за № 101 від 06.02.15, №516 від 19.06.15р., даними висновку судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_16 №1416 від 03.12.14р. та даними протоколу результату проведення оперативно-розшукового заходу від 25.05.15р.

Так, в ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_10 надав суду показання про те, що на початку жовтня 2014 року він погодився на пропозицію ОСОБА_11 та ОСОБА_9 вчинити крадіжку грошових коштів, оскільки йому терміново потрібні були гроші на лікування бабусі. Під`їхавши втрьох до приміщення Кременчуцької дільниці водопостачання і водовідведення, одягли маски з прорізами для очей, при цьому він мав при собі арматуру. Зайшовши всередину приміщення, ОСОБА_10 наказав присутнім двом працівникам підприємства сісти на підлогу, сам залишився поруч з ними, а ОСОБА_11 та ОСОБА_9 відшукували грошові кошти, однак не знайшли нічого цінного, тому з підприємства забрали лише монітор до комп`ютера, який він залишив собі для користування, а в подальшому зазначений монітор в нього був вилучений працівниками міліції.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_15 показав, що 05.10.2014 року після 23 год. він та його напарник ОСОБА_31 перебували на роботі в Кременчуцькій дільниці водопостачання і водовідведення на черговій зміні, коли в приміщення забігли троє чоловіків в масках з прорізами для очей. Один з нападників направив в їх сторону предмет, схожий на обріз та наказав лягти на підлогу, зв`язали руки. Нападники шукали гроші та зламали чотири сейфи, замок в дверях до кабінету, а у свідка забрали мобільний телефон. Коли невідомі залишили приміщення підприємства, ОСОБА_31 його звільнив та вони викликали правоохоронців. Після нападу була виявлена нестача монітору до комп`ютера, а викрадений належний йому мобільний телефон в подальшому був виявлений на території дільниці.

За даними протоколу огляду місця події від 06.10.2014 р. з доданою фото таблицею було оглянуто приміщення будівлі Кременчуцької дільниці водопостачання і водовідведення за адресою АДРЕСА_5 , в ході якого зафіксовано вигляд та розташування речей в кімнатах, на прилеглій до приміщення території було виявлено та вилучено мобільний телефон «Самсунг» та сліди відбитку підошви взуття.

Під час проведення санкціонованого обшуку 10.06.2015 р. за місцем проживання ОСОБА_10 , в присутності понятих та власника житла ОСОБА_26 , було виявлено та вилучено монітор до комп`ютера марки «Філіпс» чорного кольору.

Свідки ОСОБА_26 бабуся ОСОБА_10 та ОСОБА_27 - його співмешканка, під час допиту в суді першої інстанції підтвердили, що дійсно ОСОБА_10 з осені 2014 року мав в користуванні монітор, який під час обшуку був вилучений працівниками поліції.

Свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_24 в судовому засіданні підтвердили, що підприємству повернутий монітор до комп`ютера саме той, яким нападники заволоділи на початку жовтня 2014 року. Належність його саме Кременчуцькій дільниці водопостачання і водовідведення підтверджується даними протоколу вилученого монітора за участю спеціаліста ОСОБА_25 та наявними в матеріалах кримінального провадження письмовими доказами щодо перебування даної техніки на балансі підприємства.

Потерпілий ОСОБА_16 в ході судового слідства надав суду показання про те, що 29.11.2014 року за місцем його проживання на нього було скоєно напад двома невідомими особами, які вимагали в нього грошові кошти та шукали їх в будинку. Коли нападники залишили будинок, ним було виявлено зникнення двоствольної мисливської рушниці, паспорту, грошей на суму приблизно 4000 грн., двох пляшок спиртних напоїв та пари пачок цигарок. Потерпілий вказав також, що на подвір`ї його домоволодіння є гараж, де ОСОБА_11 здійснював ремонт автомобілів.

За даними висновку судово-медичної експертизи №1415 від 03.12.2014 р. в потерпілого ОСОБА_16 виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців на голові, тулубі і правій руці, садна на правому ліктьовому суглобі, які утворилися від неодноразової дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею контактування, можливо в результаті ударів рукою стиснутою в кулак, ногою або іншими тупими предметами подібними за характеристикою у вказаний період часу та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_28 син потерпілого, пояснив суду, що ввечері 29.11.14 р. з телефонного дзвінка батька дізнався, що на останнього було скоєно напад та пограбовано. По приїзду до будинку батька, всередині були розкидані речі, а на подвір`ї малися сліди на снігу. Зазначив суду, що кнопка дзвоника у будинок є потаємною і про неї могли знати тільки обізнані люди, крім рідні та орендарів про неї більше ніхто не знав. Тому, з урахуванням слідів на снігу та розташуванні кнопки дзвінка, нападники добре орієнтувалися у дворі.

Допитаний в ході судового слідства свідок ОСОБА_17 пояснив, що товаришує з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , в один з днів він за пропозицією ОСОБА_11 , в якого в цей день був День народження, їздив з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 в с.Піщане, за місцем роботи ОСОБА_11 , де останній займався ремонтом автомобілів, за грошима, які, як пояснив ОСОБА_32 , йому були винні за виконану роботу. В с.Піщане вони підійшли до приватного будинку, однак він вирішив не залишатися з ними та пішов у напрямку м.Кременчук.

За даними протоколу огляду місця події від 29.11.2014 р. з доданою фото таблицею було оглянуто будинок АДРЕСА_6 , в ході якого зафіксовано вигляд та розташування речей в будинку, на прилеглій території навколо будинку було виявлено та вилучено сліди відбитку підошви взуття.

В ході проведеного на підставі ухвали слідчого судді обшуку 10.06.2015 р. за місцем проживання ОСОБА_11 , в присутності понятих та матері ОСОБА_11 ОСОБА_30 , було виявлено та вилучено одяг, взуття, належні ОСОБА_11 , рушницю ІЖ-58н, 12 калібру, НОМЕР_1 .

За даними протоколу огляду від 30.01.2015 р. було оглянуто та вилучено добровільно видані ОСОБА_11 в присутності понятих пара зимових черевиків.

За даними висновків трасологічних експертиз: №516 від 19.06.2015 року експертом встановлено, що фрагмент сліду низу взуття зафіксований у гіпсовому зліпку 06.10.14 по АДРЕСА_7 , міг бути залишений взуттям на ліву ногу, вилученим в ході проведення обшуку у гр.. ОСОБА_11 , або іншим взуттям з аналогічним рельєфним малюнком підошви та розмірними характеристиками; №101 від 06.02.15 р. слід низу взуття, зафіксований згідно правил судової фотографії в ході огляду місця події 29.11.2014 р. за адресою АДРЕСА_2 , залишений взуттям однієї групової належності, що й ботинки (ботинок на ліву ногу), вилучені 30.01.15 у ОСОБА_11 .

Належність виявленої та вилученої за місцем проживання ОСОБА_11 рушниці саме потерпілому ОСОБА_16 підтверджується наявним в матеріалах кримінального провадження копії відповідного дозволу на зброю з зазначенням в ньому роду зброї, її калібру та серійного номера.

Причетність ОСОБА_9 та ОСОБА_11 до вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень підтверджується також і даними протоколу від 25.05.2015 року про результати проведення на підставі ухвали слідчого судді апеляційного суду оперативно-розшукового заходу зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а саме з мобільного терміналу з абонентським номером, що належить ОСОБА_9 та яким він користувався, з якого вбачається, що протягом квітня-травня 2015 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 та невстановленою особою відбувалися телефонні розмови про вчинені розбійні напади, способи приховування цих злочинів, намагання переховування від правоохоронних органів, зокрема і про скоєння розбійного нападу в приміщенні Кременчуцької дільниці водопостачання і водовідведення.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, наведені у вироку суду докази на підтвердження вини обвинувачених належним чином перевірені судом, узгоджуються між собою, добуті без будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства, тому в цій частині апеляційні скарги обвинувачених є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Безпідставним є ствердження обвинуваченого ОСОБА_11 в ході апеляційного розгляду та його захисника про те, що обшук за місцем проживання ОСОБА_11 проведений з порушеннями вимог КПК України.

Так, вбачається, що обшук 10.06.2015 року за адресою АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_11 , проведений у відповідності з положеннями ст.236 КПК України. При цьому, в протоколі обшуку зазначені особи, присутні при його проведенні, зазначено перелік вилученого та місця їх виявлення, а в доданій до протоколу огляду фото таблиці детально відображено вилучену в ході даної слідчої дії рушницю та місце її вилучення.

Колегія суддів не приймає до уваги ствердження обвинуваченого та його захисника про те, що обшук проведений з порушенням, з огляду на те, що свідок ОСОБА_29 , яка була при ньому присутня в якості понятої, вказала, що не бачила вилучення належного ОСОБА_11 взуття та підписала чисті аркуші паперу. Так, допитана в ході судового слідства в якості свідка ОСОБА_33 мати обвинуваченого ОСОБА_11 , яка також була присутня під час обшуку за місцем їх проживання, підтвердила суду, що одяг, шапочки та взуття кросівки «Адідас», які були вилучені під час обшуку, належать саме ОСОБА_11 . Також вказала суду, що протоколи за результатами проведених обшуків заповнювалися працівниками поліції на місці. Окрім того, з форми та змісту протоколів обшуку від 10.06.2015 року понятою під час проведення яких була присутня ОСОБА_29 , не вбачається штучного зменшення обсягу його тексту.

За клопотанням обвинуваченого ОСОБА_11 в ході апеляційного розгляду колегією суддів в якості свідка був допитаний ОСОБА_34 , який суду повідомив, що 29.11.2014 року він разом з ОСОБА_11 та іншими присутніми з 18 год. та приблизно до 2-3 години 30.11.2014 року перебували в нічному клубі, де святкували День народження ОСОБА_11 , при цьому ОСОБА_11 протягом всього часу перебування в закладі взагалі з нього не виходив.

Колегія суддів критично ставиться до показань свідка ОСОБА_35 та до уваги їх не приймає, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема, показаннями свідка ОСОБА_17 , віднайденими за місцем проживання ОСОБА_11 речовими доказами.

Безпідставним є і ствердження обвинуваченого ОСОБА_9 про необхідність скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового судового розгляду з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Так, обвинувачений ОСОБА_9 не вказує які саме порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції є безумовною підставою для скасування вироку, не встановлено таких порушень і колегією суддів під час апеляційного розгляду.

За таких обставин апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Водночас, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, призначаючи ОСОБА_9 остаточне покарання суд першої інстанції помилково призначив його за сукупністю вироків, за правилами статті 71 КК України. Кримінальні правопорушення в даному кримінальному провадженні вчинені ОСОБА_9 на початку жовтня 2014 року та 29.11.2014 року. Вироком Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 30.06.2015 року остаточне покарання ОСОБА_9 призначено за правилами ст.71 КК України, за сукупністю з вироком Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 30.10.2014 року, таким чином в даному кримінальному провадженні остаточне покарання ОСОБА_9 слід призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України.

Однак апеляційна скарга прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_9 вироком суду покарання є безпідставною.

Так, покарання обвинуваченим призначено із врахуванням тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, характеру та ступеню суспільної небезпечності, даних про особи обвинувачених, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_11 та ОСОБА_9 та попередження вчинення ними нових злочинів.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Оскільки попереднє ув`язнення в розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили, тому підлягає зарахуванню ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України і час перебування їх під вартою з 10.06.15, 10.07.15,23.02.16 р. відповідно до дати ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 лютого 2016 року в частині призначеного ОСОБА_9 покарання змінити.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч.3 ст.187 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції у виді позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

На підставі положень ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання за попереднім вироком Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 30.06.2015 року, остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у виді 8 років 6 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

В іншій частині вирок Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23.02.2016 року відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін.

Зарахувати в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі ОСОБА_11 з 10.06.2015 року по 07.02.2017 року, ОСОБА_9 з 10.07.2015 по 07.02.2017 року та ОСОБА_10 з 23.02.2016 по 07.02.2017 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3