Справа № 491/1009/15-к Провадження 1-кп/505/25/2017р.
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.02.2017 року Котовський міськрайсуд Одеської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Подільську Одеської області кримінальне провадження № 1- кп-505/211/2016, зареєстроване в ЄРДР 26.05.2015 року за № 0000340 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та зареєстрований в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

-11.02.2015 року Ананьївським районним судом Одеської області по ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 , в середині травня 2015 року, більш точної дати встановити не надалося можливим, знаходячись в с. Жеребкове Ананьївського району Одеської області, у денний період часу, за попередньою змовою, з особою, відносно якої кримінальне провадження закрито у зв`язку зі смертю, з корисливих мотивів, через незачинені двері проникли до нежилого будинку, який належить потерпілій ОСОБА_6 , звідки таємно, викрали чавунні пічні дверцята, вартістю 122 грн. 50 коп., металевий косинець, вартістю 35 грн. 62 коп. Заволодівши викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 158 грн. 12 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, визнав частково. Суду показав, що раніше разом з співмешканкою проживав у будинку потерпілої ОСОБА_6 в с. Жеребкове Ананьївського району, але приблизно за декілька місяців до вчинення даної крадіжки він залишив цей будинок. В середині травня 2015 року зустрів свого знайомого ОСОБА_7 , який запропонував йому зайти до будинку потерпілої ОСОБА_6 та щось викрасти. Він погодився, і вони разом прийшли до будинку, двері якого були не зачинені. Зайшовши в одну з кімнат побачили напіврозвалену піч і вирішили викрасти металевий косинець та пічні дверцята. Взявши вказані металеві вироби, вони пішли до ОСОБА_8 , якому їх продали. Про купівлю викраденого з останнім домовлявся ОСОБА_7 . На виручені кошти купили цигарки та горілку. Чавунну плиту в той день вони не викрадали. Під час досудового слідства він визнавав, що була викрадена чавунна плита, так як на його заперечення, що вони плиту не викрадали працівники міліції його запевнили, що це не має значення для складу злочину.

Суд заслухавши показання обвинуваченого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_9 , дослідивши надані докази, вважає, що вина ОСОБА_5 у викрадені металевого косинця та пічних дверцят доведена повністю.

Разом з тим, суд вважає, що винність обвинуваченого у викрадені чавунної двох камфорної плити не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні. Сам обвинувачений категорично спростовує факт викрадення ним вказаної плити.

ОСОБА_7 , який разом з ОСОБА_5 викрадав майно потерпілої помер, і кримінальне провадження відносно нього закрито. На даний час також померла потерпіла ОСОБА_6 . Тому, вказаних осіб, які могли б підтвердити чи спростувати твердження обвинуваченого, допитати не надалося можливим. Свідок ОСОБА_10 , який також міг би надати суду свідчення щодо особи, яка викрала чавунну плиту до судового засідання доставлений не був, так як з місця постійного проживання виїхав до Кіровоградської області на заробітки, і встановити його місце знаходження не надалося можливим.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що на наскільки він пригадує, то плиту йому дійсно приніс померлий ОСОБА_7 сам. Більш детально щось повідомити не може, так як пройшов значний час.

Посилання прокурора на те, що під час слідчого експерименту, обвинувачений визнавав свою вину у викрадені чавунної плити, вказував на обставини цієї крадіжки, суд вважає необґрунтованими з тих підстав, що сам обвинувачений стверджував, що під час досудового розслідування він визнавав факт викрадення плити, так як мав запевнення працівників правоохоронних органів, що це не зашкодить йому при розгляді справи.

Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 23.08.2015 року, під час проведення вказаної слідчої дії, захисник участь не приймав, а тому суд вважає, що обвинувачений будучи юридично необізнаним в правових питаннях міг не розуміти наслідки визнання своєї вини у викрадені вказаного майна.

Верховний суд України, в своїй постанові від 05.12.2011 року вказав, що при визначені справедливості процесу у цілому має братися до уваги якість доказів у тому числі чи не виникають обставини за яких вони отримані, сумнівів у їхній надійності і точності .

Оскільки протокол слідчого експерименту викликає сумніви з вказаних підстав, то суд вважає цей доказ недопустимим.

Згідно зі ст.. 323 КПК України, вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, а оцінка доказів має ґрунтуватися на всебічному повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Відповідно до ч.2 ст. 327 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише за умови, коли в ході судового розгляду винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена.

Оскільки всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, то суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у викраденні чавунної плити не доведена.

Винність ОСОБА_5 у викрадені металевого косинця та пічних дверцят підтверджується доказами, які суд визнає належними та допустимими.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , який суду пояснив, що обвинувачений ОСОБА_5 його знайомий. В травні 2015 року до нього додому прийшли обвинувачений та ОСОБА_7 , які принесли з собою металевий косинець та пічні дверцята і запропонували їх придбати. При цьому ОСОБА_5 пояснив, що продає дім та майно, так як переїжджає. Він купив у них металевий косинець та пічні дверцята. На слідуючий день прийшов син потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_10 , який сказав, що з будинку його матері було викрадено металевий косинець та пічні дверцята. Він зрозумів, що мова йде саме за те майно, яке він купив у ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , і видав ОСОБА_10 придбане майно.

Протоколом огляду місця події від 26.05.2015 року, з якого вбачається, що в кімнаті будинку потерпілої ОСОБА_6 частково розібрана піч.

Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03.06.2015 року, згідно якої чавунні дверцята та металевий косинець були визнані речовими доказами по кримінальному провадженню та передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 .

Заявою потерпілої ОСОБА_6 згідно якої вона отримала від працівників міліції викрадені у неї пічні дверцята та металевий косинець.

Висновком товарознавчого дослідження з визначення ринкової вартості рухомого майна № 031062015-1 від 03.06.2015 року, згідно якого вартість дверці пічної чавунної складає 122 грн. 50 коп., металевого косинця 35 грн. 62 коп.

Дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати по ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно, з проникненням в житло.

При обранні виду та міри покарання суд враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим, дані про його особу, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Характеризується обвинувачений за місцем проживання та реєстрації позитивно.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відносить визнання вини, щире каяття у скоєному, ту обставину, що з дня скоєння кримінального правопорушення пройшло майже 2 роки, і за цей час до будь якого виду відповідальності ОСОБА_5 не притягувався, що свідчить про те, що останній засудив свою протиправну поведінку та бажає стати на шлях виправлення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання ОСОБА_5 , суд бере до уваги наведені обставини , а також те, що обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення в період іспитового строку, що значно підвищує суспільну небезпечність скоєного ним, а тому вважає, що для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі.

Цивільний позов по справі не заявлявся, судові витрати відсутні.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 373 -374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання призначеного вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 11.02.2015 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з 22.02.2017 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання, строк тримання останнього під вартою в період з 18.12.2015 року по 04.07.2016 року, з розрахунку один день за два.

Обрати ОСОБА_5 міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою із зали судових засідань до вступу вироку в законну силу.

Речові докази по справі чавунні дверцята та металевий косинець, чавунну плиту, передані потерпілій на зберігання вважати повернутими останній.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1