АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 660/330/15-к
Справа №11-кп/791/541/16 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛАІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2016 року серпня місяця 22 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_2
Суддів:ОСОБА_3 ,
При секретарі: ОСОБА_4 ОСОБА_5
З участю прокурора: Обвинуваченого: Захисника: ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000064 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 13 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на вісім років шість місяців.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з моменту затримання, тобто з 06.02.2015 року .

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати .
Вирішено питання щодо речових доказів.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за те, що він 06 лютого 2015 року, близько 01.30 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, діючи навмисно, з метою вбивства ОСОБА_9 наніс останньому удар ножем в область грудної клітини, чим завдав потерпілому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного пошкодження грудної клітини з частковим ушкодженням серця, що супроводжувалось кровотечею в ліву плевральну і черевну порожнини, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент заподіяння. Однак, умислу до кінця не довів так як потерпілому було своєчасно надано медичну допомогу, внаслідок чого не настала смерть потерпілого.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає оскаржуваний вирок незаконним та необґрунтованим. Вказує на те, що судом першої інстанції допущено істотні порушення кримінального процесуального законодавства, неповнота розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження призвели до неправильного застосування кримінального закону.
Зазначає, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, тому, на думку адвоката, в порушення ст.291 КПК України прокурором не висунуто обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, однак судом першої інстанції безпідставно не задоволене його клопотання про поверненню прокурору обвинувального акта.
Вказує на те, що в судовому засіданні не здобуто переконливих доказів про наявність у обвинуваченого умислу на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_9 .
Вважає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні факти, які б свідчили про мотив та умисел на позбавлення життя потерпілого та наявні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги захисту; міркування прокурора про необхідність залишення вироку без зміни, в судових дебатах сторони залишились на своїх позиціях, в останньому слові обвинувачений ОСОБА_7 залишився на своїй позиції, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину за зазначених у вироку обставин відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується перевіреними і належним чином оціненими судом доказами, а саме: обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні Апеляційного суду Херсонської області пояснив, що в 06 лютого 2015 року за місцем його проживання разом з потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 вживав спиртні напої. Між ним та ОСОБА_9 виник конфлікт, під час якого він наніс потерпілому удар ножем в грудну клітину;
свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні в режимі відеоконференії пояснив , що ОСОБА_7 обійшовши стіл взяв ніж з іншої сторони шухляди наніс удар потерпілому, який сидів на стільці в ліву сторону грудної клітки . ОСОБА_7 був злий , він та ОСОБА_10 взявши потерпілого під руки вивели з дому.
Показання свідка ОСОБА_11 відповідають фактичним обставинам справи, які підтверджені висновком судово-медичного експерта. Експерт ОСОБА_12 в судовому засіданні Апеляційного суду Херсонської області пояснив, що потерпілому ОСОБА_9 було завдано поранення від якого, при ненаданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги, неминуче настає смерть від крововтрати.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 5 від 27.03.2015 року та додатковим висновком судово медичної експертизи № 215 від 31.03.2015 року ОСОБА_9 , 06 лютого 2015 року було спричинено, не виключено клинком ножа, колото-різане поранення лівої половини грудної клітини з ушкодженням серця та лівої долі печінки, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.
Доводи захисника та обвинуваченого про те, що ОСОБА_7 бажав причинити тільки біль потерпілому спростовується матеріалами кримінального провадження, безпосередньо дослідженими під час часткового судового слідства в Апеляційному суді Херсонської області , а саме :
-протоколом слідчого експерименту від 24.03.2015 року з фото таблицею, згідно якого свідок ОСОБА_11 вказав на спосіб нанесення удару ножем в області грудної клітки ОСОБА_9 (т.2 а. п. 29- 32).
Допитати свідка ОСОБА_10 . Апеляційний суд позбавлений можливості так як місце його проживання відповідно до довідки селищної ради є невідоме, так як знаходиться в Російській Федерації , а відповідно п.21 ст.7, ст.28 КПК України, кримінальне провадження повинне бути розглянуто в розумні строки.
З метою перевірки показань свідка ОСОБА_10 , Апеляційний суд дослідив протокол проведення слідчого експерименту від 24.03.2015 року з фото таблицею до нього (т.2 а. п. 33-37) відповідно до якого свідок вказав на стілець на якому сидів потерпілий та факт нанесення у цей час удару ножем в області грудної клітини ОСОБА_7 .
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно послався на доказ вини ОСОБА_7 протокол огляду від 24.03.2015 року з фото таблицею до нього, згідно якого встановлено що вилучений на місці злочину ніж має загальну довжину 43 см, довжину леза 29.6 см, ширину в середній третині 2.5 см, та поверхня леза ножа майже вся вкрита плямами червоно бурого кольору, а згідно висновку експерта №5 від 12.02.2015 року дослідженому в Апеляційному суді направлення раневого каналу спереду назад, зверху вниз, глибина не менше 12.8 см, що підтверджує силу завданого удару, а неспричинення болі.
Відповідно до частини першої статті 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння ( дії або діяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Згідно з частиною другою статті 24 КК України умисел є прямим, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння ( дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Судова практика для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів їм необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки( пункт 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 « Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» ) .
Висновок суду першої інстанції про направленість умислу ОСОБА_7 на умисне вбивство ОСОБА_9 на думку колегії суддів є обґрунтованим, який ґрунтується на сукупності фактичних обставин кримінального провадження, показі свідка, експерта, які з ними узгоджуються.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження між обвинуваченим та потерпілим на час скоєння злочину були неприязні відносини, конфлікт виник на ґрунті вживання спиртних напоїв, спонтанно, кухонний ніж опинився в його руках не випадково, обвинувачений вставши зі столу взяв ніж, який знаходився в шухляді столу з протилежного боку, де він сидів, довжина леза ножа свідчить про його підвищену травмуючи властивість, завданий прицільно у життєво важливий орган серце , порання зачепило внутрішні органи ( печінку). Удар був одиничний так як потерпілий покинув дім , а свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 взявши під руки відвели потерпілого до сусіда. Обвинувачений після завдання удару не вжив заходів, щоб відвернути настання потерпілому шкідливих наслідків: не викликав швидку медичну допомогу , не доставив потерпілого до лікарні, не зявився із зізнанням та не покаявся у вчиненому.
Сила завданого обвинуваченим удару та місце його нанесення, свідчать про те, що обвинувачений, завдаючи удар ножем цілеспрямовано у життєво важливі органи, що і спричинило ушкодження серця та печінки, у повній мірі усвідомлював та передбачав всю небезпеку своїх дій та діяв з прямим умислом на вбивство, та бажав цього.
Вибір обвинуваченим знаряддя злочину і спосіб його отримання, стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого, визнання ним факту завдання удару потерпілому, неприязне відношення до ОСОБА_9 в той вечір, свідчать про те, що у обвинуваченого, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник намір вбити ОСОБА_9 , яке він намагався реалізувати та не довів до кінця з незалежних від його волі причин так як потерпілий покинув дім в супроводі свідків та своєчасне надання потерпілому медичної допомоги.
Сукупність цих обставин, та послідуюче усвідомлення обвинуваченим своїх дій давали суду підстави дійти висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 діяв з прямим умислом на вбивство ОСОБА_9 , тому доводи захисника про перекваліфікацію дій обвинуваченого на ст.121 КК України та відсутність мотиву та умислу на позбавлення життя потерпілому є необґрунтованими.
Часткове визнання вини обвинуваченим, суд першої інстанції вірно розцінив як обраний спосіб захисту від обвинувачення з метою ухилення від відповідальності та уникнення передбаченого покарання. Розбіжності в свідченнях свідка та обвинуваченого в Апеляційному суді Херсонської області під час часткового судового слідства щодо місця знаходження потерпілого, та застосування сили до обвинуваченого для припинення його дій на думку колегії суддів не є слушними, так як обвинувачений не заперечує факт та механізм нанесення удару ножем в ліву частину грудної клітки потерпілого, та не впливають на правильність кваліфікації дій обвинуваченого та направленість його умислу.
Крім того після спричинення удару ножем обвинувачений, в судовому засіданні Апеляційного суду пояснив що він ніж витягнув із грудної клітини, що колегія суддів розцінює як бажання обвинуваченого продовжити та закінчити свій умисел до кінця.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну правову оцінку перевіреним доказам і правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.
Згідно з вимогами ст. 291 КПК України суд першої інстанції вправі повернути прокурору обвинувальний акт у разі допущених порушень вказаної норми кримінального процесуального закону. Судом першої інстанції під час підготовчого судового засідання таких порушень не встановлено, тому апеляційні доводи захисника щодо допущених судом істотних порушень процесуального законодавства не є слушними, як і є непереконливими його доводи про відсутність у обвинуваченого умислу на умисне вбивство ОСОБА_9 .
За таких обставин, суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону та призначив міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст.ст.65-67 КК України.

Підстав для скасування вироку у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального законодавства, неповнотою розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, що призвели до неправильного застосування кримінального закону, як того просить адвокат в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин апеляційні доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 13 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06 лютого 2015 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення і може бути оскаржена учасниками судового розгляду на протязі трьох місяців з моменту її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженому, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4