Справа №588/1871/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/624/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 27 квітня 2016 року, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України йому призначено за цим законом покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин, а також ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 184 грн. 14 коп. процесуальних витрат та вирішено долю речових доказів,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), поєднаному із проникненням у сховище, за наступних обставин.

27 жовтня 2015 року, у точно невстановлений час - у період з 19 до 21 години, ОСОБА_7 , реалізуючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном, проник через отвір у бетонній огорожі на територію колишнього заводу «Мінеральних вод», розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де за допомогою брата ОСОБА_10 , друзів ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не були обізнані у його злочинних намірах і вважали, що допомагають у перенесенні належного йому майна, таємно викрав належавші ОСОБА_6 три металеві рейки марки Р43, довжиною, відповідно, 4,01м, 4,04 м. і 6,14 м., загальною вартістю 2593,08 грн.

Даний вирок суду першої інстанції був оскаржений прокурором ОСОБА_13 , яка брала участь у судовому розгляді кримінального провадження, і потерпілим ОСОБА_6 .

У зв`язку з тим, що прокурор ОСОБА_13 , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 403 КПК України, відмовилася від апеляційної скарги, про що надіслала відповідну заяву, колегією суддів 01 вересня 2016 року здійснено розгляд лише апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_6 .

У поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 просить вирок Тростянецького районного суду Сумської області стосовно ОСОБА_7 скасувати як незаконний і необґрунтований та ухвалити новий вирок.

За змістом доводів апеляційної скарги потерпілий вважає, що суд призначив ОСОБА_7 занадто м`яке покарання, при цьому не навів обґрунтувань визнання пом`якшуючих обставин, та застосовуючи ч. 1 ст. 69 КК України, яка обумовлює можливість призначення більш м`якого покарання, ніж визначено законом за вчинення злочину лише за наявності не менше двох пом`якшуючих покарання обставин, визнав такими з`явлення ОСОБА_7 із зізнанням, його щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину, які, на думку потерпілого, за своєю суттю є однією пом`якшуючою обставиною, передбаченою ч. 1 ст. 66 КК України, а також не врахував те, що ОСОБА_7 шляхом обману втягнув у вчинення злочину інших осіб.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини кримінального провадження та зміст поданої апеляційної скарги, доводи потерпілого ОСОБА_6 , який свою апеляційну скаргу підтримує, вважає, що оскільки інші особи, які допомагали ОСОБА_7 викрасти належні потерпілому рейки, не притягнуті судом до кримінальної відповідальності, обвинувачений має понести більш суворе покарання ніж громадські роботи, але на призначенні ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі він не наполягає, думки прокурора ОСОБА_8 і захисника ОСОБА_9 , які вважають вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який щиро розкаюється у вчиненні злочину, приніс вибачення потерпілому і просить ухвалений стосовно нього вирок суду залишити без змін, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла переконання, що подана потерпілим ОСОБА_14 апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об"єктивно з"ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Як убачається з матеріалів судового провадження, висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення належавшого ОСОБА_6 майна з проникненням у сховище відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтуються на зібраних в ході досудового розслідування і досліджених в судовому засіданні доказах в їх сукупності і взаємозв`язку.

При цьому, доводи потерпілого ОСОБА_6 про те, що суд мав притягнути до кримінальної відповідальності крім ОСОБА_7 ще і інших осіб, як співучасників злочину, є безпідставними, оскільки, як обгрунтовано вмотивував суд за змістом вироку, на виконання вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд здійснювався лише стосовно особи ОСОБА_7 , якому висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Так, суд обґрунтовано поклав у основу вироку показання потерпілого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 щодо обставин кримінального правопорушення оскільки вони узгоджуються між собою і підтверджуються іншими належними та допустимими доказами, яким судом також надано об`єктивну оцінку, зокрема - протоколами огляду місця події, відповідно, від 28 жовтня 2015 року і від 09 грудня 2015 року, під час яких було оглянуто територію колишнього заводу по АДРЕСА_1 та вилучено 09 грудня 2015 року три рейки довжиною, відповідно, 4,01 м., 4,04 м., 6,14 м., висновком судової товарознавчої експертизи, з якої убачається, що вилучені під час огляду місця події рейки станом на 27 жовтня 2015 року мали вартість 2593 грн. 08 коп. (а.с. 36-42, 58-59, 48-49).

При цьому потерпілий ОСОБА_6 підтвердив, що викрадені у нього 27 жовтня 2015 року рейки були добровільно повернуті після його розмови з ОСОБА_7 , під час якої ОСОБА_7 зізнався йому у причетності до вчинення цього злочину.

Думка потерпілого ОСОБА_6 про те, що свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , які допомагали ОСОБА_7 27 жовтня 2015 року переносити рейки з території бувшого заводу, усвідомлювали, що вчиняють крадіжку, має суб`єктивний характер і свого підтвердження ні в ході досудового розслідування, ні в ході судового розгляду у даному кримінальному провадженні не знайшла, а тому суд обгрунтовано не взяв її до уваги.

Що стосується доводів потерпілого ОСОБА_6 щодо призначення судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів дійшла наступних висновків.

Доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_6 про необґрунтоване визнання пом`якшуючих покарання обставин, неправильне застосування судом вимог ч. 1 ст. 69 КК України та безпідставне призначення ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт є непереконливими.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин.

Санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, за якою судом кваліфіковано злочинні дії ОСОБА_7 , передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції на виконання вимог ст. 65 КК України врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має молодий вік, з місця проживання характеризується позитивно, а також те, що обвинувачений з власної ініціативи добровільно повернув викрадене майно власнику, чим намагався зменшити негативні наслідки від вчиненого, відсутність обтяжуючих обставин, наявність декількох пом`якшуючих обставин, а саме щире каяття обвинуваченого і активне сприяння ним у розкритті злочину, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, суд цілком обґрунтовано та вмотивовано застосував ч. 1 ст. 69 КК України і призначив ОСОБА_7 покарання більш м`якого виду, ніж передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, а саме - у виді громадських робіт на строк 120 годин, яке є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

При цьому, висновки суду про наявність пом`якшуючих покарання обставин, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, які в сукупності свідчать про те, що фактично починаючи з добровільного зізнання потерпілому ОСОБА_6 та надання зізнавальних показань слідчому ОСОБА_7 дійсно активно добровільно сприяв розкриттю вчиненого ним злочину, а добровільне повернення ним потерпілому викраденого майна і відверто критична оцінка обвинуваченого своїх злочинних дій з жалкуванням про вчинене, свідчать про дійсно щире розкаяння ОСОБА_7 .

Тому, доводи потерпілого про необґрунтованість визнання судом пом`якшуючих покарання ОСОБА_7 обставин спростовуються дослідженими і покладеними судом в основу вироку належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для застосування ч. 1 ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання та вважає, необґрунтованими доводи потерпілого по те, що щире каяття і активне сприяння розкриттю злочину є однією пом`якшуючою покарання обставиною, адже за змістом п. 1 ст. 66 КК України кожна з цих пом`якшуючих обставин передбачена індивідуально і вони не можуть ототожнюватися, оскільки відсутність сприяння підозрюваної особи у розкритті вчиненого нею злочину не означає неможливості щирого розкаяння цієї особи у вчиненні кримінального правопорушення.

З огляду на наявність як щирого каяття обвинуваченого у вчиненні ним злочину, яке очевидно убачається як з матеріалів судового розгляду, так і на пояснення та поведінку ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду, посилання потерпілого за змістом доводів апеляційної скарги на те, що обвинувачений втягнув шляхом обману до вчинення злочину ще і інших осіб, не порушує законності ухваленого судом у даному кримінальному провадженні вироку.

За вищенаведених обставин вирок суду першої інстанції стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 ухвалений відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості судового рішення у кримінальному провадженні, а тому зміні чи скасуванню за поданою потерпілим апеляційною скаргою не підлягає.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, п.2 ч.3 ст. 407, ч.1 ст. 412. ст.ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 27 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а подану апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ця ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4