Справа № 0603/4942/12
Провадження №1-в/0274/1089/16
УХВАЛА
І м е н е м У к р а ї н и

16.09.2016 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю секретаря. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

прокурорів . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

представників адміністрації РВК №73 . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області в режимі відеоконференції із приміщенням Райківської виправної колонії (№73) провадження за заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рудня-Пошта, Житомирського району Житомирської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 22.02.2012р. Житомирським районним судом за ст.ст.307 ч.2, 69, 309 ч.1, 70 ч.1, 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі без конфіскації майна, звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,

в с т а н о в и в:
На розгляд до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_8 із клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_8 засуджений 01.11.2012 року Бердичівським міськрайонним судом за ст.ст.310 ч.2, 309 ч.2, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Початок строку відбування покарання - 20.02.2013 року, кінець строку - 20.08.2017 року.

Засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.02.2013 року. Під час тримання в УВП(№8) м. Житомира характеризувався посередньо. Порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Стягнень та заохочень не мав.

З 28.02.2013 року відбуває міру кримінального покарання в Райківській виправній колонії Житомирської області (№73). За час відбування покарання характеризується негативно. Допустив шість порушень вимог режиму тримання, за що п`ять раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. 11.03.2013 року за порушення правил поведінки із засудженим була проведена бесіда виховного характеру. Останнє стягнення не зняте те не погашене у встановленому законом порядку. Має одне заохочення. Працевлаштований на виробництві колонії на сувенірній дільниці, однак до роботи на даний час не допускається. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Встановлених правил санітарії та гігієни дотримується під контролем. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має не завжди охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконання дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Передбачені законом вимоги персоналу установи виконує під контролем. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься байдуже. Порушень вимог пожежної безпеки не допускає. Особистої участі у організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає. Виявив бажання займатися за програмою диференційованого виховного впливу «Духовне відродження». Читає літературу релігійного змісту. Участі у роботі самодіяльних організацій не приймає. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування та побачень, отримує посилки (передачі). Мав одне тривале побачення, десять короткострокових побачень, отримав двадцять посилок (передач). На профілактичних обліках не перебуває. Позову за виконавчими листами не має. Вину у скоєних злочинах визнав.

Згідно наявного в матеріалах особової справи засудженого витягу з протоколу №5 від 24.02.2016р., за результатами розгляду комісії при Бердичівській ВК №73 питання подання матеріалів в суд щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 , прийнято рішення про відмову у поданні матеріалів до суду у зв`язку з тим, що останній не довів свого виправлення (особова справа с.57).

У судовому засіданні засуджений подану заяву підтримав. Просить зважити на те, що він у колонії працює, має неповнолітню дитину та матір-інваліда, які потребують його підтримки. При цьому визнав те, що в період відбування покарання допускав порушення режиму утримання, на даний час з виробництва колонії знятий, участі у суспільно-корисній праці не приймає.

Представник адміністрації виправної колонії (№73) щодо задоволення заявленого клопотання заперечив. Суду повідомив, що засуджений за час відбування покарання характеризується здебільшого негативно. Його поведінка є не стабільною: на виробництві колонії він працює періодично, неодноразово допускав порушення режиму утримання, за які на нього накладались дисциплінарні стягнення. Участі у суспільно-корисній праці, виховних заходах, які проводяться в установі, він не приймає.

Захисник клопотання засудженого підтримав. При прийнятті рішення просить врахувати те, що свою вину за вироком він визнав повністю, має лише одне непогашене стягнення, на волі його чекає матір-інвалід, яка потребує його допомоги.

На думку прокурора за час відбуття покарання засуджений свого виправлення не довів, а тому звільненим від відбування покарання умовно-достроково бути не може.

Заслухавши учасників судового провадження та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого.
Так, згідно положень ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Статтею 130 Кримінально-виконавчого кодексу України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання визначено як один з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі. Правом застосування заходів заохочення до засуджених, згідно ст.135 ч.1 КВК України, користуються начальник колонії, а також його прямі начальники.
Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст.154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.
Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела своє виправлення.
Зі змісту досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що такого висновку адміністрація установи не дійшла.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (п.17), судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.
Таким чином при прийнятті рішення по суті справи суд враховує також те, що ОСОБА_8 за період відбування покарання характеризується негативно, неодноразово допускав порушення порядку і умов відбуття покарання за що на нього накладались дисциплінарні стягнення, останнє з яких є на даний час не погашеним. Засуджений працює на виробництві колонії періодично, участі у суспільно-корисній праці, роботі самодіяльних організацій або проведенні виховних заходів не приймає, з 22.07.2016р. перебуває на обліку у колонії як злісний порушник встановленого порядку відбування покарання (особова справа с.80).
Викладене свідчить про те, що за час відбуття покарання засуджений свого виправлення не довів.
На підставі викладеного та керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України суд,

п о с т а н о в и в:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про застосування щодо нього положень ст.81 КК України та його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання відмовити за безпідставністю.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, засудженим з моменту вручення йому копії.

Суддя: ОСОБА_1