АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/676/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 181 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2016 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 та заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 лютого 2016 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погодженого із заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборони залишати з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби місце проживання за адресою:АДРЕСА_1 , щодо

ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Ромни Сумської області, громадянки України, з вищою освітою, яка тимчасово не працює, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту мотивовано тим, що слідчий суддя прийшов до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим, слідчий суддя визнав необґрунтованими доводи прокурора, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання зазначеним ризикам. Також слідчий суддя послався на врахування даних про особу підозрюваної, а тому вирішив застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 та заступник начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 подали апеляційні скарги та доповнення до них.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

26 лютого 2016 року до Апеляційного суду міста Києва захисник ОСОБА_7 подав доповнення до апеляційної скарги. Зокрема, захисник вважає, що слідчим суддею не було враховано та не надано оцінки всім аргументам щодо необґрунтованості та невідповідності вимогам КПК України повідомлення про підозру ОСОБА_8 , а також безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про виклик та допит в якості свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . На думку ОСОБА_7 , органами досудового розслідування не надано жодних доказів, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри, а також про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує прокурор, та про недостатність застосування більш м`яких заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.
Крім того, апелянт вказує, що склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, відноситься до економічної категорії, однак старшим слідчим не призначена та не проведена судово-економічна експертиза.
Також ОСОБА_7 стверджує, що факти і події, викладені старшим слідчим в повідомленні про підозру ОСОБА_8 , не відповідають дійсності, суперечать вимогам податкового законодавства і є припущеннями. Зокрема, апелянт зазначає, що викладені у підозрі висновки старшого слідчого ґрунтуються на матеріалах акта ДФС України від 22 квітня 2015 № 781/99-99-14-01-02-23 про результати перевірки на виконання листа ГПУ від 24 лютого 2015 року № 17/2/2-32829-14, який складений з урахуванням наявної в ІС «Податковий блок» інформації за станом на 2015 рік, а не станом на 2012 рік, та не відображає факти, які мали місце у 2012 році. Так, автор апеляції вказує, що акт сформовано на підставі інформації, яка міститься в ІС «Податковий блок». Зазначена інформаційна система була впроваджена в експлуатацію у січні 2013 року, не сертифікована та не визнана відповідно до вимог чинного законодавства як інформаційна база даних. При цьому апелянт зауважує, що на час здійснення операцій ТОВ «Мегатерий» у 2012 році територіальні органи ДПС використовували інше програмне забезпечення. Також захисник зазначає, що у 2012 році за даними Автоматизованої системи «Співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту з ПДВ» по ТОВ «Мегатерий» були відсутні ризики, які могли б вказати на використання схемного податкового кредиту за доступними перевіряючим «екранними формами». Разом з тим, ОСОБА_7 стверджує, що у 2012 році всі декларації платників податку на додану вартість, подані в електронному вигляді з заявленими сумами ПДВ до відшкодування з бюджету, проходили автоматичне співставлення по всьому ланцюгу постачання виключно на рівні ДПС України, за результатами такого співставлення у 2012 році на рівні ДПС України по ТОВ «Мегатерий» по поданих деклараціях з ПДВ за період квітень липень 2012 року були відсутні розбіжності по податковому кредиту та податковим зобов`язанням по всьому ланцюгу постачання і товариство не було віднесено до категорії «ризикових».
Далі в доповненнях до апеляційної скарги захисник зазначає, що ТОВ «Мегатерий» та його постачальником по першому ланцюгу постачання ТОВ «Грінстайл», яке перебувало на обліку у ДПІ у Солом`янському районі, у 2012 році подавались уточнюючі розрахунки до декларацій з ПДВ, а першим заступником начальника ДПІ ОСОБА_12 було підготовлено та направлено запит від 26 липня 2012 року до ДПІ у Солом`янському районі на предмет проведення зустрічної перевірки ТОВ «Грінстайл» відповідно до ст. 78 Податкового кодексу України. У відповіді за підписом першого заступника начальника ДПІ у Солом`янському районі ОСОБА_13 було зазначено, що на підприємство направлено запит і станом на дату розгляду відповіді не отримано. Лише 28 грудня 2012 року ДПІ у Солом`янському районі було поінформовано ДПІ у Печерському районі про наявність ризиків щодо звітності з ПДВ по ТОВ «Грінстайл» та ТОВ «Мегатерий». При цьому захисник звертає увагу, що з 13 грудня 2012 року ОСОБА_8 вже не працювала на посаді начальника ДПІ у Печерському районі, оскільки була призначена на посаду начальника управління оподаткування прибутку та інших неподаткових платежів ДПС України.
Щодо викладених органом досудового розслідування звинувачень про не призначення ОСОБА_8 , як начальником інспекції, документальної позапланової перевірки щодо законності декларування заявлених ТОВ «Мегатерій» сум відшкодування по ПДВ, то ОСОБА_7 зазначає, що оскільки ТОВ «Мегатерий» у поданій звітності з ПДВ 20 червня 2012 pоку (за травень 2012 pоку), 19 липня 2012 pоку (за червень 2012 pоку), 15 серпня 2012 pоку (за липень 2012 pоку) були заявлені суми бюджетного відшкодування ПДВ, то працівники управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у Печерському районі за наявності підстав, визначених п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1238, повинні були підготувати начальнику ДПІ саме висновок щодо необхідності проведення другого виду перевірок документальної позапланової виїзної перевірки достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ за формою згідно з п. 3.3 Регламенту опрацювання податкових декларацій з податку на додану вартість, за якими задекларовано від`ємне значення та/або бюджетне відшкодування податку на додану вартість (затвердженого наказом ДПС України від 19.06.2012 № 522), а рішення щодо доцільності проведення такої перевірки приймається керівником ДПІ шляхом накладення відповідної резолюції на вищезазначеному висновку встановленої форми, який складається інспектором та відповідно ним документується обґрунтування необхідності проведення документальної перевірки та зазначаються підстави, відповідно до п.п. 78 п. 78.1 статті 78, п. 200.11 ст. 200 Податкового кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1238. Зазначений висновок підписується інспектором, візується начальником відділу і доповідною запискою за підписом керуючого заступника передається на розгляд начальнику інспекції. При цьому, автор апеляції стверджує, що ані висновку, ані доповідної записки стосовно необхідності проведення документальної позапланової перевірки правомірності нарахування сум бюджетного відшкодування ТОВ «Мегатерій» ОСОБА_8 не було надано ні першим заступником начальника ДПІ ОСОБА_12 , ні начальником управління оподаткування юридичних осіб ДПІ ОСОБА_14 , ні будь-якою іншою посадовою особою ДПІ, ДПС міста Києва, ДПС України.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї заступник начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання старшого слідчого, застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначити заставу у розмірі не менше суми завданих злочинами збитків, а саме 616000000 гривень, а в разі внесення застави покласти на підозрювану наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом;
- не відлучатися із ненаселеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- утримуватись від спілкування із свідками, а також підозрюваними у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання слідчому, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні свій паспорт для виїзду за кордон, у разі наявності, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Зокрема, апелянт стверджує, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років, з конфіскацією майна, що, як вважає прокурор, спонукає підозрювану до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, приховування майна, яке підлягає конфіскації, а також знищення речових доказів у справі. Крім того, автор апеляції зазначає, що ОСОБА_8 , як колишній керівник ДПІ, а також як особа, яка протягом тривалого часу займала керівні посади у правоохоронних органах в місті Києві, має можливість впливати на свідків у справі, зокрема, працівників Державної фіскальної служби, її структурних та територіальних підрозділів. Разом з тим, прокурор вказує, що підозрювана вчиняла інкримінований їй злочин спільно з іншими працівниками Державної податкової служби України, які до сьогодні працюють на керівних посадах в Державній фіскальній службі, її структурних та територіальних підрозділах, а також з невстановленими слідством особами і, як стверджує апелянт, має можливість спонукати їх до дачі завідомо неправдивих показань, знищення доказів тощо.
26 лютого 2016 року захисник ОСОБА_7 подав до Апеляційного суду міста Києва заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 лютого 2016 року скасувати, а відносно ОСОБА_8 застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваної, які підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , просили її задовольнити і заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, пояснення прокурора, який підтримав в повному обсязі свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи кожної апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000193 від 03 вересня 2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191; ч. 1 ст. 205; ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205; ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 205; ч. 2 ст. 205; ч. 1 ст. 212; ч. 3 ст. 212; ч. 2 ст. 364-1; ч. 2 ст. 366 КК України.

08 лютого 2016 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном в особливо великих розмірах шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
12 лютого 2016 року старший слідчий в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , за погодженням із заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодоОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

15 лютого 2016 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва у задоволенні клопотання старшого слідчого було відмовлено, а щодоОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборони залишати з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби місце проживання за адресою:АДРЕСА_1 .

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих старшим слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, якими є докази, наведені у клопотанні старшого слідчого з доданими до нього матеріалами. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувальних заходів. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищезгаданого кримінального правопорушення, в клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри. Отже, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри,чогось очевидно недопустимого чи безпідставного не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів, а тому доводи захисника на цій стадії досудового розслідування про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри слід визнати безпідставними.

Перевіряючи доводи клопотання старшого слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про існування ризиків переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу підозрюваної на свідків у провадженні, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, є обґрунтованими з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, однак вони є настільки мінімізованими, що для запобігання цим ризикам, як правильно визначив слідчий суддя, може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. Зокрема, старший слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довели обставин, які свідчать про недостатність застосування щодо підозрюваної ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

В сукупності із обставинами кримінального провадження та ризиками, приведеними у клопотанні старшого слідчого, для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваної ОСОБА_8 , та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Таким чином, доводи захисника ОСОБА_7 та заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 щодо незаконності оскаржуваної ухвали є непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, в тому числі і у вигляді домашнього арешту, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на певний період доби та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 лютого 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погодженого із заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборони залишати з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби місце проживання за адресою:АДРЕСА_1 , щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 та заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4