АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/3499/14-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/150/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2016р. м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Кривому Розі кримінальне провадження, №0001441, внесене, 08.04.2014р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно:
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

м.Нікополя Дніпропетровської області,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця

м.Нікополя Дніпропетровської області,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця

м.Нікополя Дніпропетровської області,

який проживає за адресою:

АДРЕСА_3 ,

раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненнікримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015р.
Вироком суду першої інстанції, 22 грудня 2015р., ОСОБА_6 , ОСОБА_7 визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України і кожному призначено покарання:

ОСОБА_6 за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3р.

На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, строком на 1р.

На підставі ст.76 КК України покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_7 за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3р.

На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, строком на 1р.

На підставі ст.76 КК України покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

ОСОБА_8 за ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3р.

На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, строком на 1р.

На підставі ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено від відбування призначеного покарання.

Вирішено питання по речовому доказу.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_10
захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , просить змінити вирок суду, перекваліфікувавши дії його підзахисного зч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України на ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та звільнити його від призначеного судом покарання на підставі ст.1Закону України «Про амністію у 2014 році».

За обставин, встановлених судом і детально наведених у вироку ОСОБА_6 , ОСОБА_7 визнано винними у вчиненні злочину за ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, а ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченогоч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, за наступних обставин.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особа, матеріали у відношенні якої виділенні в окреме провадження, з метою таємного викрадення майна з труболітейного цеху ВАТ ПНЦ «Трубосталь», який є сховищем, діючи за попередньою змовою групою осіб, маючи єдиний умисел, розподілили дії кожного, згідно яких, ОСОБА_8 , будучи працівником зазначеного цеху під час своєї зміни, повинен був через вікно цеху передати злитки металу, а ОСОБА_6 з ОСОБА_7 та особою, матеріали у відношенні якої виділенні в окреме провадження, перенести злитки металу від цеху до огорожі заводу.

08.04.2014р. приблизно о 01.00 год., реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на крадіжку злитків металу з приміщення труболітейного цеху ВАТ ПНЦ «Трубосталь», ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та особа, матеріали у відношенні якої виділенні в окреме провадження, діючи відповідно до раніше розподілених ролей, прийшли до приміщення труболітейного цеху ВАТ ПНЦ «Трубосталь», де ОСОБА_8 , діючи відповідно до раніше розподілених ролей, умисно, таємно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, будучи працівником зазначеного цеху під час своєї зміни, передав через вікно цеху 12 шт. шихтових злитків легірованого металу виду №11/ХН 45 Ю, загальною вагою 550 кг., а ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та особа, матеріали у відношенні якої виділенні в окреме провадження, діючи відповідно до раніше розподілених ролей, умисно, таємно, за попередньою змовою групою осіб, шляхом викрадення зі сховища, з корисливих мотивів, перенесли викрадені з території цеху злитки металу, від цеху до огорожі заводу. Своїми діями ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та особа, матеріали у відношенні якої виділенні в окреме провадження спричинили ВАТ ПНЦ «Трубосталь», збиток на загальну суму 25500 грн.

Однак, свій злочинний умисел не довели до кінця, з причин, які не залежали від їх волі, тому що їх злочинні дії були виявлені охороною ВАТ ПНЦ «Трубосталь», які затримали їх безпосередньо на місці вчинення кримінального правопорушення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , просить змінити вирок суду першої інстанції, перекваліфікувавши дії ОСОБА_6 зч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України на ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та звільнити його від призначеного судом покарання на підставі ст.1Закону України «Про амністію у 2014 році».
Захисник вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_6 неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки неправильно зробив висновки про наявність у діях його підзахисного та ОСОБА_7 ознак злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, захисник вказує, що дії обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, оскільки така кваліфікуюча ознака, як проникнення до іншого сховища, не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні.
Захисник звертає увагу на те, що при кваліфікації дій трьох обвинувачених, як органом досудового розслідування, так і судом першої інстанції встановлена така кваліфікуюча ознака, як - вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, між тим ОСОБА_6 і ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченомуч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, тоді, як ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні, іншого злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, що на його думку суперечить вимогам ст.ст.26, 28 КК України.

Захисник просить перекваліфікувати дії його підзахисного на ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, і враховуючи, що злочин вчинений ОСОБА_6 мав місце 08.04.2014р. тобто до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014році», і що, обвинувачений має неповнолітню дитину, застосувати до нього ст.1 Закону, і звільнити від призначеного покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 , в судовому засіданні, при апеляційному розгляді, підтримав свою апеляційну скаргу, просив її задовольнити у повному обсязі, змінивши рішення суду в частині кваліфікацій дій ОСОБА_6 , виключивши признак проникнення до іншого сховища, перекваліфікувати його дії нач.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України і застосувати ст.1Закону України «Про амністію у 2014році», звільнити від призначеного судом покарання, оскільки обвинувачений має неповнолітню дитину.

Прокурор, в судовому засіданні при апеляційному розгляді, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , просила рішення суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, прослухавши технічний запис судового засідання в порядку підготовки справи до апеляційного розгляду та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, порівнявши їх з матеріалами, наявними у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника, не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Колегія суддів, вивчивши доводи апеляційної скарги захисника, зіставивши їх з матеріалами наявними у кримінальному провадженні, прослухавши технічний запис судових засідань, дійшла висновку, що вона не ґрунтується на вимогах закону, тому не може бути задоволена.
Доводи захисника щодо незаконності кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України і їх перекваліфікації на ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого признаку складу злочину ч.3 ст.185 КК України проникнення у сховище, колегія суддів вважає необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно розглянув кримінальне провадження відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , дослідивши кожний наданий сторонами доказ, як окремо, так і у їх сукупності, дійшовши правильного висновку, що в діях ОСОБА_6 вбачається склад злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі троє обвинувачених мали спільний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме злитків металу, які належать ВАТ НПЦ «Трубосталь», про що у судовому засіданні підтвердили обвинувачені.
Так, із заяви ОСОБА_12 , представника потерпілого, вбачається, що 08.04.2014р. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які були працівниками заводу та інші особи, скоїли крадіжку злитків легірованого металу, з підприємства ВАТ НПЦ «Трубосталь» (ар.пр.35, т.1).
Суд першої інстанції, допитавши представника потерпілого ОСОБА_12 , встановив, що на підприємстві ВАТ НПЦ «Трубосталь» діє пропускний режим, який визначається Правилами внутрішнього трудового розпорядку, з яким ознайомлюються всі робітники при працевлаштуванні.
З протоколу огляду місця події від 08.04.2014р. видно, що місцем злочину є прилегла територія до труболетейного цеху ВАТ НПЦ «Трубосталь». З північної сторони труболетейного цеху, під вікном були виявлені чотири злитки, які мають ознаки нержавіючої сталі, на відстані приблизно 80 м., від цеху, в північному напрямку, під деревом, поряд із звалищем хмизу під листом цементу, також виявлені вісім аналогічних злитків металу (ар.пр.21-23,т.1, фототаблиці - ар.пр. 24-25, т.1).
Виявлені під час огляду 12 злитків металу вилучені (ар.пр.23, т.1).
Протоколом огляду місця події від 25.04.2014р. встановлено, що на місці злочину є паркан, який огороджує територію ВАТ НПЦ «Трубосталь», одна секція частини бетонного паркану зі сторони ВАТ НПЦ «Трубосталь» відсутня(ар.пр.26-27, фото таблиці-28-29, т.1).
Таким чином, суд правильно встановив, що місцем скоєння злочину, є труболетейний цех і прилегла до нього територія, що відповідає визначенню сховища.
Крадіжка вважається закінченою з моменту вилучення майна і реальної можливості розпорядитися ним як своїм власним: продати, сховати, подарувати, використати на свої потреби, однак у ОСОБА_6 такої можливості не було, оскільки його було затримано охороною підприємства на місті злочину, тому його дії обґрунтовано кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.3 185 КК України, як замах на вчинення злочину, який не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 не заперечував, що він погодився на пропозицію ОСОБА_8 , скоїти таємне викрадення металевих злитків належних підприємству, з метою заробити гроші.
Суд першої інстанції, відповідно до ст.337 КПК України, розглянув кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в межах висунутого їм обвинувачення.
Згідно з ч.3 ст.337 КПК України, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Вимоги захисника щодо зміни правової кваліфікації дій ОСОБА_6 з ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 на ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, колегія суддів вважає незаконними.
Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.
Оскільки від інших учасників судового провадження не надійшли апеляційні скарги на вирок суду, в частині неправильної правової кваліфікації, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати питання про законність та обґрунтованість судового рішення щодо інших обвинувачених.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано з підстав погіршення становища обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, керуючись вимогами ст.50, 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України, є тяжким злочином, вивчивши його особу, визначивши обставини, як пом`якшують та обтяжують покарання, призначив йому покарання необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів, яке повністю відповідає загальним засадам призначення покарання.
Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд врахував його задовільну характеристику (ар.пр.100, т.1), визнав обставини, які пом`якшують покарання, те що він раніше не судимий(ар.пр.98,т.1) і що в нього на утримані є неповнолітня дочка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ар.пр.88, т.2), встановивши відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку про можливість призначення покарання з випробуванням, з чим погоджується колегія суддів.

Щодо застосування Закону України «Про амністію у 2014 році», відносно обвинуваченого, то суд першої інстанції, дійшов правильного висновку, що до нього цей Закон не застосовується, оскільки він вчинив тяжкий злочин, що унеможливлює його застосування.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, тому не вбачає підстав, для зміни вироку, як того просить захисник.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити - без задоволення, а вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2015р., яким ОСОБА_6 , ОСОБА_7 визнано винними і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ОСОБА_8 за та ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України - без змін.
Запобіжний захід ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 не обирався.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена, шляхом подачі касаційної скарги, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4