н/п 1-кс/640/1142/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" лютого 2016 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
Старший слідчий СУ ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 10.02.2016 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_4 , про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - заборонити будь-якій особі, відчужувати та розпоряджатися будь-яким чином даною квартирою та використовувати її. Розглянути клопотання про арешт майна, без повідомлення власників квартири АДРЕСА_1 , чи їх представників.
На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 25.08.2014 до Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області надійшло повідомлення адміністрації ВАТ «Турбоатом» про те, що з 05.08.2014 начальник зміни цеху №67 ОСОБА_6 , 1951 р.н., який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , з невідомих обставин не з`являється на роботі та місцезнаходження його не встановлено.
В ході досудового розслідування у тому числі відпрацьовується версія про умисне вбивство ОСОБА_6 , вчинене з метою заволодіти квартирою потерпілого по АДРЕСА_2 . Так, під час розслідування кримінального провадження встановлено ОСОБА_7 , 1954 р.н, якій на праві власності належать квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , що розташовані поряд з квартирою ОСОБА_6 , яка декілька разів намагалась купити квартиру у потерпілого, на що останній відмовлявся у зв`язку з тим, що запропоновані йому на обмін варіанти квартир з різних причин не підходили ОСОБА_6 .
Під час подальшого досудового розслідування встановлено ОСОБА_8 , 1954 р.н., яка являється знайомою ОСОБА_7 , та яка в 2004 році продала свою квартиру за адресою: АДРЕСА_8 , ОСОБА_7 . Також встановлено, що у провадженні Дзержинського районного суду міста Харкова у 2015 році знаходилась цивільна справа, за позовом ОСОБА_8 до Харківської міської ради, про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_6 з грудня 2004 року по липень 2014 року. За результатами розгляду цивільної справи судом відмовлено ОСОБА_8 в позовних вимогах. Ухвалою апеляційного суду Харківського області апеляційну скаргу ОСОБА_8 на рішення районного суду відхилено, а рішення районного суду залишено без змін.
Допитана в якості свідка по кримінальному провадженню ОСОБА_8 , пояснила, що проживала з ОСОБА_6 з грудня 2004 року по липень 2014 року в одній квартирі, однією сім`єю без реєстрації шлюбу, однак після його зникнення доступу до квартири ОСОБА_6 вона не має, та пояснила, що паспорт та інші документи ОСОБА_6 знаходяться скоріш за все в його квартирі.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 знайомий та сусід ОСОБА_6 , мешканець кв. АДРЕСА_9 , пояснив, що знайомий з останнім, та що він постійно проживав у кв. АДРЕСА_1 , за час проживання мешкав лише із своєю матір`ю, дружини чи співмешканки не мав, а з ОСОБА_8 , яка у 1999-2004 році мешкала в квартирі АДРЕСА_4 вищевказаного будинку, будь-яких відносин потерпілий ОСОБА_6 взагалі не підтримував.
Згідно відповіді Державної Прикордонної служби України від 15.10.2015, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перетнув державний кордон України в напрямку виїзду на територію Російської Федерації 19.08.2014, за власним паспортом та до теперішнього часу на територію України не повертався. В той же час згідно рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 14.09.2015, за позовом ОСОБА_8 , представником позивача у судовому засіданні було надано пакет оригіналів документів, серед яких зокрема - паспорт на ім`я ОСОБА_6 та його матері ОСОБА_5 , свідоцтво про право власності на вказану квартиру та технічний паспорт на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_5 та інші документи.
Також, під час судового засідання Дзержинського районного суду м.Харкова допитані свідки на яких посилалась та клопотала про їх допит в ході судового розгляду позивач ОСОБА_8 . Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 окрім того, що не були близько знайомі з потерпілим ОСОБА_6 , не підтвердили, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вели спільне господарство та мали спільний бюджет, наявність у них взаємних прав та обов`язків в період грудня 2004 по липень 2014 років, в показаннях свідків відсутня конкретика щодо складових частин сім`ї, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
Представник відповідача (Харківська міська рада) через канцелярію Дзержинського районного суду м. Харкова подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, у позовних вимогах ОСОБА_8 просив відмовити.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на кв. АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 (її місцезнаходження на даний час не встановлено) та ОСОБА_6 , місцезнаходження останнього до теперішнього часу не встановлено, оригінали документів на вказану квартиру а також паспорт громадянина України перебувають у зацікавлених осіб.
Крім того, за даними управління Пенсійного фонду України в Київському районі м. Харкова, ОСОБА_6 перебуває на обліку, однак з серпня 2014 року пенсію з поточного рахунку не отримує.
Орган досудового розслідування вказує, що маються достатні підстави вважати, що квартира АДРЕСА_1 , може бути предметом кримінального правопорушення, а сторонні особи незаконним шляхом можуть нею заволодіти, враховуючи їх активну поведінку на даному напрямку, відсутності власників та правовстановлюючих документів на зазначену квартиру. Існують обставини які підтверджують, що не застосування арешту на вказану квартиру може призвести до відчуження відповідного майна, що зашкодить конституційним правам потерпілого ОСОБА_6 , завданням та заходам забезпечення кримінального провадження.
В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.
Дане клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, розглядається слідчим суддею без повідомлення власників майна.
Згідно положень ч.2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження.
При тому ч.3 ст. 170 КПК України передбачає, що підставою арешту майна є наявність ухвали слідчого судді чи суду за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримано за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, слідчий суддя враховує можливість використання тимчасово вилученого майна, як доказу у кримінальному провадженні.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину.
У відповідності до ч.7 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна шляхом заборони його відчуження, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню.
Однак, сторона кримінального провадження, яка звернулась з даним клопотанням, не довела, що незастосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна шляхом заборони користуванняквартири може призвести до зникнення, втрати, знищення, перетворення майна, а тому в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.
Більш того, як зазначено вище, власниками квартири є ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , місцезнаходження останньої невідомо, дане кримінальне провадження відкрито лише за ч. 1 ст. 115 КК України у зв`язку із зникненням ОСОБА_6 та не стосується ОСОБА_5 , а тому заборона користування вказаною квартою є передчасною.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві спільної сумісної власності зареєстрована за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - шляхом заборони розпорядження майном, до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.
В іншій частини в задоволенні клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1