Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

справа №279/3283/16-к
провадження №1-кп/279/308/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.11.2016 року Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
з секретарем ОСОБА_2
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень Житомирської області, громадянина України, з неповною середньою освітою (9 класів), не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 14.11.2008 року Коростенським міськрайонним судом за ст.186 ч.2, 76, 104 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців; 28.02.2011 року Коростенським міськрайонним судом за ст.186 ч.2, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; 03.08.2011 року Коростенським міськрайонним судом за ст.296 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 16.05.2016 року в період часу з 03 години по 04 годину перебуваючи на 2 поверсі приміщення розважального закладу «Дика Вишня», розташованого за адресою:м.Коростень, вул.Кірова, 50-а, шляхом вільного доступу, із сумочки та курточки, що були залишені в залі відпочинку без нагляду, таємно викрав майно ОСОБА_5 , а саме грошові кошти в сумі 1800 гривень та майно ОСОБА_6 на загальну суму 1100 гривень, а саме: смартфон марки «EXPLAY» модель «Rio Play», вартістю 900 гривень, який знаходився у шкіряному чехлі, вартістю 100 гривень, з сім карткою оператора зв`язку «МТС Україна», вартістю 20 гривень, з флешкарткою пам`яті, ємністю 4 GB, вартістю 80 гривень.
Діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна ( крадіжка), вчиненими повторно, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.
При розгляді кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, від дачі показань відмовився, зазначивши, що обставини вчинення злочину, перелік та вартість майна , що викладено в обвинувальному акті не спростовує.
Вина обвинуваченого стверджується витягом з ЄРДР з якого слідує, що відомості про вчинення злочину було внесено на підставі заяви ОСОБА_5 17.05.2016 року з правовою кваліфікацією дій за ст.185 ч.2 КК України; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.05.2016 року, який зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення за №3372, зміст якого містить інформацію щодо викраденого майна та визначену потерпілою вартість; протоколом огляду місця події від 27.05.2016 року яким зафіксовано місце вчинення злочину, в ході проведення якого було виявлено фрагмент відеозапису з камери відеоспостереження, який вилучено шляхом здійснення копіювання інформації на жорсткий носій інформації; довідкою про вартість викраденого майна; протоколом огляду мобільного телефону та компакт- диску при відтворенні запису на якому було встановлено, що о 2 годині 24 хвилини 34 секунди ОСОБА_4 підійшов до одного із століків в залі відпочинку розважального закладу «Дика Вишня», дістав особисті речі громадян, які поклав до своєї кишені; речовими доказами, а саме мобільним телефоном та відеозаписом з камери спостереження.
Отримані та досліджені судом вищевказані докази є допустимими та належними.
Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ст.92 КПК України обов"язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілих, належності та допустимості доказів на сторону, що їх подає. Згідно ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Вказані особи та сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових)дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.62 Конституції України та ч.4 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Вирок суду не може грунтуватись на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України №12рп/2011 від 20.10.2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
В кримінальному провадженні прокурором було подано довідку про вартість викраденого майна, зміст якої містить розбіжності щодо вартості майна, зазначеного у обвинувальному акті.
Доказування заподіяної кримінальним правопорушенням характеру ( виду) та розміру майнової шкоди передбачає насамперед доказування самої події кримінального правопорушення, вчинення його обвинуваченим, його вини та причинного зв`язку між кримінальним діянням і його наслідками заподіяною шкодою. Тож доказування обвинувачення, пред`явленого обвинуваченому, нерозривно пов`язане з доказуванням розміру заподіяної шкоди. Обов`язок доказування майнової шкоди покладається на слідчого та прокурора.
Враховуючи те, що потерпілий ОСОБА_6 у кримінальному провадженні не подав доказів на підтвердження визначеної ним вартості викраденого майна, тому на підставі поданих прокурором доказів, а саме довідки, яка визначає вартість зазначеного майна на час його викрадення, суд змінив суму завданих потерпілому ОСОБА_6 збитків, яка зазначена в обвинувальному акті.
Таке рішення суд базував на засадах презумпції невинуватості, забезпечення доведеності вини, свободи від самовикриття, обов"язку сторони обвинувачення довести обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема щодо розміру заподіяної шкоди, який охоплюється об`єктивною стороною вчиненого кримінального правопорушення та визначає ступінь його суспільної небезпеки.
Як особа, обвинувачений ОСОБА_4 працездатного віку, на спеціалізованих обліках не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, раніше судимий.
Обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання є рецедив злочинів, оскільки ОСОБА_4 має непогашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ст.296 ч.2 КК України.
Злочин вчинений обвинуваченим, згідно ч.3 ст.12 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність пом"якшуючої та обтяжуючої обставин, а також вид та вартість викраденого майна.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе обрати обвинуваченому покарання відповідно до санкції частини статті, яка передбачає відповідальність за вчинений ним злочин у виді позбавлення волі та відповідно до ст.75 КК України звільняє від його відбування з випробуванням, з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених п.п.3, 4 ст.76 КК України, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення ним нових злочинів.
В кримінальному провадженні цивільний позов не подавався, процесуальні витрати відсутні.
Речові докази: мобільний телефон підлягає поверненню за належністю, відеозапис на DVD диску підлягає зберіганню в матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину , передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки .
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Запобіжний захід ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не обирався.
Речові докази: мобільний телефон «EXPLAY» модель «Rio Play», який переданий на зберігання ОСОБА_5 повернути за належністю; DVD диск з відеозаписом зберігати в матеріалах кримінального провадження .
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

Суддя: