Справа № 549/214/15-к
Провадження № 1-кс/549/32/15
УХВАЛА
05 травня 2015 р. смт.Чорнухи
Слідчий суддя Чорнухинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю адвоката ОСОБА_3 , начальника слідчого відділення Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову першого заступника начальника Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області начальника слідчого відділення Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження,
встановив:
ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до суду із скаргою на постанову начальника слідчого відділення Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 від 23.01.2015 року про закриття кримінального провадження №0000226 від 23.09.2014 р. за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.
Скарга обгрунтована тим, що вказаною постановою слідчого (далі - оскаржувана постанова), яку ОСОБА_3 отримано листом №839 від 17.04.2015 р., вищенаведене кримінальне провадження закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України в зв`язку з відсутністю в діях голови та секретаря Білоусівської сільської ради Чорнухинського району ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України. Це кримінальне провадження було відкрите за заявою скаржника від 23.09.2014 р.
Оскаржувану постанову вважає незаконною, оскільки слідчим не проведені всі необхідні слідчі дії, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального правопорушення, що призвело до передчасного винесення рішення про закриття кримінального провадження, а саме:
· не було допитано безпосередньо заявника, тобто його, та ОСОБА_8 , якому Білоусівською сільською радою була видана довідка про те, що він є племінником і спадкоємцем померлої ОСОБА_9 ;
· не досліджено обставини і не вжито заходів, спрямованих на здобуття доказів щодо спричинення матеріальних збитків ОСОБА_5 , зокрема на отримання правостановлюючих документів на земельну ділянку, власником якої став ОСОБА_8 на підставі рішення Чорнухинського районного суду від 29.05.2012 р.;
· висновок слідчого про те, що ОСОБА_8 не став власником земельної ділянки, яка належала ОСОБА_9 (спадкодавцю ОСОБА_5 ) з огляду на рішення Апеляційного суду Полтавської області від 27.10.2014 р., вважає таким, що не відповідає дійсності.
Крім того, скаржником вказується на те, що позбавлення майна знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з діями відповідних посадових осіб та заподіяло не істотну шкоду, а спричинило тяжкі наслідки. що має бути кваліфіковано за ч.2 ст.367 КК України, або у відповідному сенсі інших статей КК України (364, 366).
Посилаючись на зазначене просив оскаржувану постанову слідчого скасувати.
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав в повному обсязі.
Слідчий в судовому засіданні проти задоволенні скарги заперечував, вважав скаргу безпідставною, а постанову законною та обгрунтованою.
Пояснив, що про існування державного акту на право власності на земельну ділянку, виданому ОСОБА_8 на підставі рішення Чорнухинського районного суду від 29.05.2012 р., йому не було відомо.
Допит як ОСОБА_8 так і скаржника ОСОБА_3 вважав недоцільним посилаючись на те, що останніми вже надавалися пояснення в суді першої і апеляційної інстанції під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_8 до Білоусівської сільської ради Чорнухинського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.
Крім того, оскільки рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 27.10.2014 р. вищезазначене рішення Чорнухинського районного суду від 29.05.2012 р., яким за ОСОБА_8 визнано право власності на земельну ділянку розміром 7,26 га, яка розташована на території Білоусівської сільської ради Чорнухинського району після смерті ОСОБА_9 скасовано, а довідка Білоусівської сільської ради №75 від 06.04.2010 р. судом апеляційної інстанції визнана неналежним і недопустимим доказом, вважає, що ці обставини виключають наявність в діях голови та секретаря Білоусівської сільської ради Чорнухинського району ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.
Заслухавши пояснення скаржника та слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, прихожу до наступного.
У відповідності з ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні потерпілим та його представником можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Згідно з ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування постановляється ухвала про:1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язати вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Як вбачається з матеріалів вищезазначеного кримінального провадження, 23.09.2014 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) були внесені відомості за заявою ОСОБА_3 щодо можливого допущення головою Білоусівської сільської ради Чорнухинського району ОСОБА_6 службової недбалості, який, не з`ясувавши наявність інших спадкоємців та наявність складеного ОСОБА_9 на ОСОБА_5 заповіту, видав громадянину ОСОБА_8 довіду №75 від 06.04.2010 р., про те, що він є племінником і спадкоємцем після смерті ОСОБА_9 .
Попередня правова кваліфікація - ч. 1 ст. 367 КК України.
23.01.2015 р. начальником слідчого відділення Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 було прийнято процесуальне рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях голови та секретаря Білоусівської сільської ради Чорнухинського району ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.
Зокрема, як вбачається зі змісту постанови про закриття кримінального провадження, підставою для такого рішення фактично стало те, що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 27.10.2014 р. було скасовано рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 29.05.2012 р. у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до Білоусівської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку (пай) площею 7, 26 га в порядку спадкування за законом.
На думку слідчого, оскільки ОСОБА_8 не став власником земельної ділянки (паю), яка належала ОСОБА_9 , а довідка виконкому Білоусівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області № 75 від 06.04.2010 р. судом апеляційної інстанції в силу ст.ст. 58, 59 ЦПК України визнано неналежним та недопустимим доказом у цивільній справі, тому інтересам ОСОБА_5 , якій заповідалась земельна ділянка, не завдано шкоди, що виключає наявність в діях голови та секретаря Білоусівської сільської ради Чорнухинського району ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України.
Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення і якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження слідчим належним чином не виконані ці вимоги кримінального процесуального закону, а рішення про закриття кримінального провадження прийняте без всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Так, відповідно до диспозиції ст.367 КК України кримінальна відповідальність службової особи за службову недбалість настає лише при наявності в її діях певних ознак, що характеризують об`єктивну сторону даного виду злочину.
Зокрема, об`єктивна сторона недбалості припускає несумлінне ставлення службової особи до службових обов`язків, які на неї покладені, що виражається : а) у невиконанні або б) у неналежному виконанні; в) у спричиненні істотної шкоди (ч.1 ст367 КК) або тяжких наслідків (ч.2 ст.367 КК); г) і знаходиться в причинному зв`язку із зазначеними наслідками.
Несумлінне ставлення службової особи до своїх службових обов`язків також характеризує об`єктивну сторону вчиненого і виявляється у тому, що за наявності у особи реальної можливості діяти так, як того вимагають інтереси служби, винна особа або взагалі не діє - не виконує свої службові обов`язки, або хоча і діє, але виконує ці обов`язки неналежним чином: не відповідно до закону або відповідно до нього, проте неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччі з установленим порядком і тією обстановкою, що склалася, тощо.
Обумовленість діяння службовим становищем суб`єкта та вчинення його всупереч інтересам служби є обов`язковою ознакою, що характеризує об`єктивну сторону кожного злочину, вчинюваного у сфері службової діяльності, в тому числі і передбаченого ч.1 ст.367 КК України.
При цьому, службова недбалість є злочином із матеріальним складом, а тому його об`єктивна сторона включає в себе не тільки суспільно небезпечне діяння, але й певні (обов`язкові) наслідки.
Так, згідно з приміткою до ст.364 КК України, істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Таким чином в даному випадку у ч.1 ст.367 КК України розмір як істотної шкоди, так і тяжких наслідків є визначений.
Однак, з огляду на зміст постанови про закриття кримінального провадження, орган досудового розслідування вищезазначених вимог не дотримався.
Як видно з матеріалів скарги 23.10.2012 р. ОСОБА_8 на підставі рішення Чорнухинського районного суду від 29.05.2012 р. №2/1629/12/2012 було отримано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 7,26 га, розташованої на території Білоусівської сільської ради Чорнухинського району.
Таким чином, ОСОБА_8 набув право власності на зазначене майно і мав реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.
За таких обставин висновок слідчого про те, що оскільки рішенням апеляційного суду Полтавської області було скасовано рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до Білоусівськоїх сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку (пай) площею 7, 26 га в порядку спадкування за законом, а довідка виконкому Білоусівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області № 75 від 06.04.2010 р. судом апеляційної інстанції в силу ст.ст. 58, 59 ЦПК України визнано неналежним та недопустимим доказом у цивільній справі є передчасним.
Крім того, як встановлено судом, зазначений державний акт у передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України слідчим не отримувався і не досліджувався, питання щодо завдання ОСОБА_5 матеріальних збитків органом досудового розслідування, а також того, чи були заподіяні такі збитки, якщо таке мало місце, внаслідок несумлінного ставлення ОСОБА_6 до своїх службових обов`язків, залишились не перевіреними.
Отже слідчим для наявності чи відсутності об`єктивної сторони недбалості при видачі службовою особою Білоусівської сільської ради Чорнухинського району довідки №75 від 06.04.2010 р. не встановлено:
· нормативний акт, яким визначено компетенція службової особи;
· коло службових обов`язків, покладених на неї цим актом;
· які саме конкретні обов`язки, в якому обсязі та порядку вона повинна була виконати в конретних умовах;
· чи мала вона реальну можливість належним чином виконати ці обов`язки в цих умовах;
· чи були допущені нею порушення службових обов`язків і чому саме вони виявилися;
· які наслідки спричинили ці порушення;
· чи перебували ці порушення в причинному зв`язку з наслідками.
Вище наведені обставини мають бути предметом ретельного дослідження в ході досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.
Крім того, органом досудового розслідування залишились не допитаними заявник про вчинене кримінальне провадження ОСОБА_3 та ОСОБА_8 з приводу вищезазначених подій.
Твердження слідчого про те, що вони вже надавали пояснення в судах першої і апеляційних інстанцій, а тому їх повторний допит є недоцільний суд вважає помилковим, оскільки вони надавали пояснення в межах заявлених ними позовних вимог і апеляційної скарги під час провадження в цивільному судочинстві, а не з приводу обставин, які мають значення для кримінального провадження і підлягають встановленню.
Таким чином суд вважає, що досудове розслідування було проведене поверхово, без з`ясування всіх обставин, на які в скарзі посилається ОСОБА_3 , а тому прийняте слідчим процесуальне рішення про закриття кримінального провадження є передчасним.
При цьому необхідно зазначити, що повноваження суду стосовно перекваліфікації кримінального правопорушення на цій стадії кримінального процесу не передбачені чинним КПК України.
Згідно з ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення слідчого, передбачені ч.1 ст.303 цього кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення. Якщо рішення слідчого оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Відповідно до вимог ч.5 ст.284 КПК України копія постанови слідчого про закриття кримінального провадження надсилається заявнику.
Водночас в матеріалах справи відомості про іншу дату отримання скаржником постанови слідчого, крім 17.04.2015 р., відсутні, а тому необхідно виходити з заяви скаржника про те, що він особисто отримав постанову слідчого від 23.01.2015 р. саме 17.04.2015 року.
Тому беручи до уваги те, що скаргу на рішення слідчого було подано до суду 27.04.2015 р., скаржник передбаченого законом строку на оскарження даної постанови не пропустив і необхідності в його поновленні немає.
Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 306 КПК України,
ухвалив:
1. Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.
2. Постанову першого заступника начальника Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області начальника слідчого відділення Чорнухинського РВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_4 від 23 січня 2015 р. про закриття кримінального провадження №0000226 від 23 вересня 2014 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України - скасувати.
3. Кримінальне провадження №0000226 від 23 вересня 2014 року направити прокурору Чорнухинського району для організації продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя:підпис
З оригіналом згідно:
Слідчий суддя
Чорнухинського районного суду ОСОБА_1