07.06.2016 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа №533/347/16-к
провадження №1-кп/533/43/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2016 року селище Козельщина
Козельщинський районний суд Полтавської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю
прокурора ОСОБА_2 ,
потерпілого ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
представника цивільного позивача ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 , ОСОБА_9
секретаря судового засідання ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в судовій залі Козельщинського районного суду Полтавської області кримінальне провадження №0000057 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Козельщина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні дитину, не працюючого, раніше не судимого, та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця селища Козельщина, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,
ВСТАНОВИВ:

21.02.2016 року близько 19-00 годин обвинувачений ОСОБА_6 разом із обвинуваченим ОСОБА_7 , перебували в селищі Козельщина Козельщинського району Полтавської області, на вулиці Остроградського (Радянській), біля магазину «Лавка», де розпивали спиртні напої. В цей час біля них проходив потерпілий ОСОБА_3 , який був одягнений у військову форму та мав чоловічу зачіску «чуб», разом зі свідком ОСОБА_11 .

Там, ОСОБА_6 грубо порушуючи громадський порядок, на очах у свідка ОСОБА_11 безпричинно підійшов до потерпілого ОСОБА_3 та наніс один удар рукою зігнутою в кулак в лобну частину голови, внаслідок чого ОСОБА_3 впав на землю, після чого ОСОБА_6 безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок, маючи на меті показати свою зверхність над потерпілим, умисно почав наносити удари ногами в різні ділянки тулуба потерпілого.

Після того, як потерпілому вдалося піднятися та відійти до під`їзду будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , продовжуючи хуліганські дії, наздогнав потерпілого ОСОБА_3 , підбіг із-заду до ОСОБА_3 і схопив його за капюшон куртки та наніс один удар в потиличну частину голови, внаслідок чого потерпілий знову упав на землю. В цей час до потерпілого ОСОБА_3 також підбіг ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок, маючи на меті показати свою зверхність над потерпілим, умисно почали наносити удари ногами в різні ділянки тулуба ОСОБА_3 , який цей час перебував на землі.

В наслідок вказаних дій потерпілому ОСОБА_3 нанесені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з поверхневою раною в ділянці правої брови, крововиливом під слизову оболонку язика справа, саднами на лівій щоці, лівому скаті носу, в лівій завушній ділянці, синцями на верхній повіці правого ока, в лівій завушній ділянці та в проекції лівого лобного горба, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, синця на тильній поверхні правої кисті, на променевій поверхні правого передпліччя, на передній поверхні правого плечового суглоба, які по ступеню тяжкості, як окремо, так і в своїй сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень, які утворилися від неоднократної ударної дії тупими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути долоні стиснуті в кулак, ноги у взутті, або інші предмети з подібними характеристиками.

Таким чином, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вчинили хуліганство, здійснене групою осіб, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.296 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 частково визнав свою вину у вчиненні злочину. Не визнає вину в частині хуліганських дій. Визнає вину у нанесенні ударів потерпілому під час бійки біля останнього під`їзду будинку АДРЕСА_3 . Показав, що він разом з братом, ОСОБА_6 , та ОСОБА_12 , ОСОБА_13 пили пиво біля будинку, де він проживав. Повз них проходили потерпілий ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_11 . Він знав, що ОСОБА_3 проживає в сусідньому будинку, близько рік тому в складі бригади вставляв йому вікна. Брат, ОСОБА_6 , щось спитав у ОСОБА_3 про армію: «Де ти служив?». Потім брат, ОСОБА_3 та ОСОБА_11 пішли разом до магазина «Лавка». Там приблизно через хвилину них стався конфлікт. Він туди не ходив взагалі, потерпілого ОСОБА_3 не бив, бо залишився разом із ОСОБА_12 . Вже потім, коли бійка відбувалась біля останнього під`їзду будинку АДРЕСА_3 , він приєднався до неї, наніс потерпілому ОСОБА_3 двічі ногами удари в область тулуба. За що бив, не пам`ятає: «так трапилось».

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 частково визнав свою вину у вчиненні злочину. Не визнає вину в частині хуліганських дій. Визнає вину у нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілому. Вважає відсутність групи осіб, оскільки сам бив потерпілого. Показав, що він разом з братом, ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 сиділи біля будинку, пили пиво. Повз них проходили потерпілий ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_11 . З ОСОБА_3 знайомі не були, але він знав, що ОСОБА_3 проживає в сусідньому будинку. Йому не подобалось, що ОСОБА_3 ходить у військовій формі, не вітається. Інші хлопці, що прийшли з АТО, ходять без форми. Він вирішив з`ясувати, хто такий потерпілий. Він його спитав: «Чого ти ходиш по формі?», « ОСОБА_14 чи знаєш бійця з «Айдару?». Біля магазину «Лавка» він спитав у потерпілого: «Чого ти як клоун?». Після відповіді потерпілого він «завівся» та штовхнув потерпілого у плече, потім ударив кулаком в обличчя. Потерпілий впав, він вдарив його двічі ногами. Брат, ОСОБА_7 , там не був та потерпілого не бив. Коли відходив від потерпілого, почув, що той крикнув: «Тобі хана, хлопці тебе завалять!». Він знову наздогнав потерпілого та вдарив декілька разів руками та ногами. Потім підбігли ОСОБА_15 разом із братом та почали його відтягувати. Визнає, що під час подій висловлювався нецензурною лайкою. Брат також декілька разів вдарив потерпілого. З яких причин брат бив потерпілого він не знає. Ніяких причин бити у нього не було.

Суд, оцінивши сукупність доказів, за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що крім часткового визнання вини обвинуваченими, їх винуватість доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом та підтверджується наступними доказами.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3 показав, що проживає за адресою: АДРЕСА_4 , близько 1 року. Данила бачив взагалі перший раз, ОСОБА_16 раніше бачив, він в складі бригади хлопців влітку 2015 року вставляв йому вікна, та він, його запам`ятав, оскільки він нецензурно лаявся, тому потерпілий зауважив на це бригадиру. 21.02.2016 року близько 19.00 увечері до нього прийшла ОСОБА_17 , його знайома, він допомогав доглядати її дитину, та повідомила, що до неї на вулиці пристають брати ОСОБА_18 , сказали, що «ми твоєму казаку обріжемо чуба». Він близько 19.30 пішов її проводити додому. Через дорогу, біля магазина «Лавка», під домом сиділи обвинувачені, а також ОСОБА_19 та ОСОБА_20 . Стояло пиво та «бульбулятор». Данило крикнув: «Стоять!». Брати перебігли через дорогу. Перший підбіг ОСОБА_21 , став спереду та спитав: «А чого ти по формі як клоун?», «Де ти служив?», «Ти, що боєць ох…й?», «Де ти живеш?», «Ти откуда?». При цьому висловлювався нецензурною лайкою. Це було близько 2-3 хвилини. Позаду стяв ОСОБА_16 . ОСОБА_16 схопив потерпілого за капюшон, скрутив його та потяг на себе. Перший вдарив ОСОБА_16 ззаду у праву частину голови, потім ОСОБА_21 спереду 2-3 рази в праву та ліву частину голови. Ці події відбувалися навпроти сходів магазину. Він впав. Втратив свідомість. Потім піднявся та пішов до третього під`їзду будинку АДРЕСА_3 . Почув, що хтось біжить, озирнувся: підбіг ОСОБА_21 , а за ним ОСОБА_16 . Данило підбіг та вдарив його 2-3 рази, він знову впав, потім продовжували бити, хто не пам`ятає, бо знову втратив свідомість. Потім прийшов до тями та почув крики продавщиці та ОСОБА_22 . Коли приїхала поліція брати ОСОБА_18 продовжували нецензурно лаятися на ОСОБА_22 та кидатися на неї в їх присутності.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що вона йшла до подруги. Біля магазину «Лавка» сиділи ОСОБА_23 та ОСОБА_16 , а також ОСОБА_24 та ОСОБА_25 . Вони пили пиво. ОСОБА_21 та ОСОБА_16 почали приставати. Вони нецензурною лайкою висловлювалися на її адресу та адресу ОСОБА_26 , щодо його перебування в зоні АТО та його зовнішнього вигляду. Вслід кричали «Веди свого клоуна». Вона пішла до подруги, а потім зайшла до ОСОБА_26 , оскільки боялась назад йти сама, попросила, щоб той провів. Приблизно через 20 хвилин ОСОБА_26 вийшов з нею проводжати її. Було темно, але світили ліхтарі. Обвинувачені сиділи біля магазину «Лавка», в руках було пиво. Коли обвинувачені помітили їх, то почали ображати нецензурною лайкою. Перший підбіг ОСОБА_21 , став попереду ОСОБА_26 . Позаду став ОСОБА_16 . Питали: «чого на голові чуб?», «чого така зачіска?», «Звідки ти взявся?», « ОСОБА_14 де ти служив?», «А кого знаєш з ОСОБА_27 ?». Першим вдарив ОСОБА_16 , він лівою рукою потяг капюшон, а правою вдарив по голові. Потім вдарив ОСОБА_21 в обличчя. ОСОБА_26 впав. ОСОБА_21 та ОСОБА_16 били ОСОБА_26 ногами приблизно 5 хвилин в різні частини. ОСОБА_26 захищав голову руками. Після того, як вони припинили бити, вона намагалась довести ОСОБА_26 до свого будинку. Данило крикнув: «Стій, ми ще не добалакали!». ОСОБА_21 догнав їх, вдарив ОСОБА_26 , а потім підбіг й ОСОБА_16 . Знову почали бити ОСОБА_26 ногами. Били приблизно 2 хвилини. Вона намагалась відтягнути обвинувачених. ОСОБА_21 кричав: «Я таких уродів давив і буду давити!». Вона побігла в магазин «Лавка». Коли вийшла, вони продовжували бити. ОСОБА_26 втратив свідомість. Вона знову намагалась відтягнути обвинувачених. ОСОБА_21 вдарив її в обличчя, по носу, розбив його, вона впала. ОСОБА_16 весь цей час продовжував бити ОСОБА_26 . Потім вона побігла до подруги. Коли приїхала поліція, обвинувачені продовжували пити пиво в їх присутності та нецензурно лаятися. Вона також зверталась до поліції за фактом її побиття, але потім забрала заяву, оскільки мати братів ОСОБА_18 наполягала на цьому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_28 показала, що близько 19-30 до неї додому забігла ОСОБА_29 , яка сказала, що її з ОСОБА_30 побили. Обличчя в неї було червоне. ОСОБА_22 сказала: «Ваську вбивають ОСОБА_21 та ОСОБА_31 ». Вона вибігла разом з ОСОБА_22 на вулицю. На перехресті був «Даня», «Льоха» і якраз під`їхав наряд поліції. ОСОБА_26 був біля першого під`їзду. У нього все обличчя було в крові, із скроні йшла кров. В присутності поліції обвинувачені висловлювалися нецензурною лайкою.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_32 показала, що 21.02.2016 року близько 20-00 вона вийшла з квартири та пішла в магазин «Лавка». Під її будинком, АДРЕСА_3 , біля останнього під`їзду знаходилися 3 чоловіки та жінка. Двоє хлопців висловлювалися нецензурною лайкою, з`ясовували стосунки з третім, жінка просила не чіпати останнього. Вона зайшла в магазин, пробула там близько 10 хвилин. Коли вийшла, то побачила, що біля останнього під`їзду будинку АДРЕСА_3 , один з двох хлопців, які висловлювалися нецензурною лайкою, штовхнув третього і той впав. Потім ці два хлопці почали бити по черзі того, хто впав, в обличчя та по тулубу, висловлюючись нецензурною лайкою. Вона разом з тією жінкою, що там була, намагалась їх відтягнути. Але хлопці знову починали бити того, що лежав. Це продовжувалось близько 15 хвилин.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_33 , показала, що працює продавцем-стажистом магазину «Лавка». В той день вона була в магазині разом із продавцем ОСОБА_34 . Забігла жінка, сказала, щоб викликали міліцію. Вони з ОСОБА_34 вийшли з магазина, біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 була бійка. Вони зайшли в магазин, ОСОБА_35 викликала міліцію.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_36 показала, що працює продавцем магазину «Лавка». Близько 19-30 20-00 до магазину забігла ОСОБА_29 , сказала: «Визвіть міліцію! Бьють Васю». Вона вийшла разом з ОСОБА_37 з магазину. Було темно. Біля п`ятиповерхівки була метушня, бійка. Чула тільки крики. Вона повернулась до магазину та викликала поліцію. Поліція приїхала близько через 10 хвилин.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_38 показала, що в той день до неї у ввечері приходив потерпілий ОСОБА_3 та повідомив, що його побили брати ОСОБА_18 , оскільки він відмовився випити з ними.

З висновку експерта №212 від 23.03.2016 року (а.с.88) вбачається, що у ОСОБА_3 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з поверхневою раною в ділянці правої брови, крововиливом під слизову оболонку язика справа, синцем та садном на його тлі лобно-скроневій ділянці справа, саднами на лівій щоці, лівому скаті носу, в лівій завушній ділянці, синцями на верхній повіці правого ока, в лівій завушній ділянці та в проекції лівого лобного горба, які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, синця на тильній поверхні правої кисті, на променевій поверхні правого передпліччя, на передній поверхні правого плечового суглоба, які по ступеню тяжкості, як окремо, так і в своїй сукупності, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Всі виявлені тілесні ушкодження утворилися від неоднократної ударної дії тупими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути долоні стиснуті в кулак, ноги у взутті, або інші предмети з подібними характеристиками.

З протоколів проведення слідчих експериментів з потерпілим ОСОБА_3 (а.с.125-127), свідком ОСОБА_11 (а.с.122-124), відеозапису, висновків експерта №353, 354 від 29.03.2016 року (а.с.114-117) вбачається, що їх покази не протирічать об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму спричинення тілесних ушкоджень та не виключається можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 при обставинах, на які вказують ОСОБА_3 та ОСОБА_11 .

Суд відхиляє посилання сторони захисту на недостовірність та неналежність протоколів проведення слідчих експериментів та їх відеозапису з причини того, вони містять суперечності, а під час його проведення свідку ОСОБА_11 та потерпілому ОСОБА_3 надавалися підказки, оскільки судом безпосередньо допитано в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_3 , тому вказані протоколи оцінюються судом виключно як похідні докази відповідно до ст.240 КПК України, які у сукупності з висновком експерта свідчать лише про можливість утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 при обставинах, на які вказують ОСОБА_3 та ОСОБА_11 .

Суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_7 вчинення дій щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 біля магазину «Лавка», виходячи з наступного.

Обвинувачений заперечує вказаний епізод, показав, що конфлікт біля магазину лавка стався лише за участі потерпілого ОСОБА_3 та його брата ОСОБА_6 . Він не приймав участь у побитті потерпілого біля магазина.

Аналогічні показання дав ОСОБА_6 , наполягаючи на тому, що його брат залишився розпивати спиртні напої через дорогу від магазину, біля двоповерхового будинку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що він разом з ОСОБА_39 , братами ОСОБА_18 , сиділи пили пиво біля будинку, де живе ОСОБА_21 . Повз них проходив ОСОБА_40 разом із ОСОБА_41 . Данило гукнув ОСОБА_42 , щось питав про армію. Пропонував разом випити. Потім ОСОБА_21 разом із потерпілим та ОСОБА_17 пішли до магазину «Лавка». Потім потерпілий ОСОБА_3 та ОСОБА_21 почали битися. ОСОБА_7 до магазина не ходив, сидів разом з ним, пив пиво.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що він разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 пили пиво недалеко від магазину «Лавка». Бійки не бачив, бо пішов раніше додому.

Таким чином, з боку обвинувачення доказами вчинення вказаних дій ОСОБА_7 є виключно показання потерпілого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_11 , які спростовуються показами обвинувачених та свідка ОСОБА_12 . Свідок ОСОБА_11 знаходиться у дружних стосунках із потерпілим ОСОБА_3 , свідок ОСОБА_12 знаходиться у дружніх стосунках з обвинуваченими. За таких обставин, суд критично оцінює покази вказаних свідків, та, враховуючи ч.2 ст.17 КПК України щодо необхідності доведення вини стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, суд вважає, що участь ОСОБА_7 у епізоді подій біля магазину «Лавка» не доведена стороною обвинувачення.

В свою чергу, вважає, що виключення частини обвинувачення щодо ОСОБА_7 не впливає на загальну кваліфікацію дій обвинувачених, які в подальшому, спільно, групою осіб, вчинили хуліганські дії біля останнього (третього) під`їзду будинку АДРЕСА_3 .

Суд відхиляє посилання захисників на необхідність перекваліфікувати дії обвинувачених на ч.2 ст.125 КК України відносно ОСОБА_6 та на ч.1 ст.126 КК України відносно ОСОБА_7 , виходячи з наступного.

Основним об`єктом злочину, передбаченого ст.296 КК України є громадський порядок. Додатковим об`єктом може виступати, в тому числі, здоров`я особи. Вчинення хуліганства в присутності інших осіб є однією з ознак, які вказують на грубість порушення громадського порядку.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство» за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

В даному випадку, обвинувачені в громадському місці, в присутності інших осіб, безпричинно, тривалий час здійснювали нанесення побоїв потерпілому ОСОБА_3 , чим завдали легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого, під час побоїв висловлювалися нецензурною лайкою, уперто не припиняли своїх дій, незважаючи на намагання громадян ОСОБА_11 , ОСОБА_32 їх припинити. Обвинувачені усвідомлювали значення своїх дій, діяли умисно, безпричинно, з мотивів явної неповаги до суспільства, маючи на меті показати свою зверхність над потерпілим.

Таким чином, суд вважає дії обвинувачених вчиненими з особливою зухвалістю.

Суд відхиляє наявність особистих неприязних стосунків у обвинувачених з потерпілим ОСОБА_3 , оскільки вони не перебували у будь-яких стосунках з ним, лише знали, що той проживає в сусідньому будинку. Обвинувачений ОСОБА_6 визнав, що підставою побиття потерпілого слугувало його невдоволення зовнішнім виглядом потерпілого, що свідчить про фактичну безпричинність побиття. Обвинувачений ОСОБА_7 визнав, що взагалі не мав ніяких підстав для побиття потерпілого.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинувачених, згідно ст. 66 КК України, не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинувачених згідно ст.67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
При визначені обвинуваченим покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.
При визначені покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує особу обвинуваченого, який не працює, під час розгляду справи притягувався до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП, не має негативних оцінок у побутовій характеристиці, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, вперше вчинив злочин.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбаченої санкцією ч.2 ст.296 КК України. Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і тому до нього слід застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання із випробуванням та з покладенням ряду обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.
При визначені покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує особу обвинуваченого, який не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, 2016 року народження, не має негативних оцінок у побутовій характеристиці, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, вперше вчинив злочин.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбаченої санкцією ч.2 ст.296 КК України. Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і тому до нього слід застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання із випробуванням та з покладенням ряду обов`язків, передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.
Прокурором заявлено позов про стягнення солідарно з обвинувачених на користь Комунальної установи «Козельщинська центральна районна лікарня» 7237,89 грн витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.
Обвинувачені позов не визнали, пояснили, що тілесні ушкодження потерпілого не вимагали стаціонарного лікування.
Суд вважає, що позов прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року, питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року.

Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

В судовому засіданні встановлено, що потерпілий знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічно-гінекологічному відділенні 22 ліжко-днів з 21.02.2016 року по 14.03.2016 року (а.с.31).

Вартість перебування на стаціонарному лікуванні, враховуючи вартість ліжко-днів, ліків, виробів медичного призначення, діагностичних аналізів, за цей період становить всього 7237,89 грн (а.с. 32-34).

Відповідно до ч.3 ст.1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Козельщинська ЦРЛ є юридичною особою, заснованою Козельщинською районною радою (а.с.35-37).

Таким чином, прокурором доведено підстави та розмір стягнення витрат на лікування.

Потерпілим ОСОБА_3 заявлено позов про стягнення солідарно з обвинувачених на його користь моральної шкоди в розмірі 100000 (сто тисяч) грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що злочином потерпілому завдано фізичного болю, завдано тілесні ушкодження, порушено нормальний спосіб життя, оскільки він тривалий час перебував на лікуванні. Крім цього, дії обвинувачених принизили статус потерпілого як учасника бойових дій, образили його патріотичні почуття, що викликало глибоке обурення та душевні страждання.

Обвинувачені позов не визнали, пояснили, що на їх думку, моральна шкода відсутня, крім цього вони не мають коштів її сплачувати.

Суд вважає, що позов потерпілого підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що потерпілому заподіяно легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, в результаті чого він перебував на стаціонарному лікуванні. Потерпілий має третю групу інвалідності за загальним захворюванням (а.с.87). Потерпілий є учасником бойових дій.

Таким чином, суд вважає доведеним факт завдання моральної шкоди у вигляді фізичного болю, порушення нормального способу життя, психічних страждань, пов`язаних з приниженням статусу учасника бойових дій.

Суд відхиляє посилання захисту на відсутність висновку судово-психологічної експертизи, оскільки наявність моральної шкоди доведена іншими доказами.

В той же час, враховуючи майновий стан обвинувачених, які не працюють, суд вважає за необхідне стягнути моральну шкоду у розмірі 10000 (десять) тисяч гривень.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченим не обирався, відповідних клопотань не надходило, підстави для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст.127-129, 368-371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчий інспекції.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчий інспекції.

Позов прокурора задовольнити в повному обсязі.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь районного бюджету Козельщинського району Полтавської області, 7237,89 грн (сім тисяч двісті тридцять сім грн. 89 коп) в рахунок відшкодування витрат Козельщинської центральної районної лікарні на лікування потерпілого ОСОБА_3 .
Позов потерпілого ОСОБА_3 задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , 10000 грн (десять тисяч гривень 00 коп) в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті злочину.

В іншій частині позову потерпілого відмовити.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Козельщинський районний суд Полтавської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченим в порядку, визначеному ст.376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1