Ухвала
іменем україни
12 квітня 2016 року м. Київ
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: при секретаріОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора засудженогоОСОБА_5 ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 158 КК,
За вказаним вироком місцевого суду, залишеним без зміни апеляційним судом, ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 158 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із позбавленням права обіймати посади у виборчій комісії та комісії з референдуму на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і покладено на нього виконання обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК.
Вирішено питання щодо речових доказів.
За цим же вироком засуджено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , судові рішення щодо яких у касаційному порядку не оскаржено.
Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 26 жовтня 2014 року приблизно о 17.30 год. у приміщенні Головківської сільської ради на вул. Леніна, 50 у с. Головках Малинського району Житомирської області, виконуючи обов`язки секретаря дільничної виборчої комісії, під час проведення позачергових виборів народних депутатів України до підсумкового засідання комісії за відсутності результатів підрахунку голосів, частково заповнив протокол про підрахунок голосів виборців та підписав цей протокол.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення КПК та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати судові рішення і закрити кримінальне провадження на підставі ч. 2 ст. 11 КК через малозначність скоєного діяння. Вважає, що його вчинок не становить суспільної небезпеки, оскільки ним не заподіяно істотної шкоди суспільству або державі. Стверджує, що підпис на протоколі виконав не навмисно, а випадково, машинально при підписанні інших документів. На думку засудженого, вирок не відповідає вимогам ст. 323 КПК, оскільки суд не визначив форму його вини та мотивів скоєного злочину.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, котрий підтримав свою скаргу, думку прокурора, який вважав касаційні вимоги засудженого безпідставними, а судові рішення законними, перевіривши матеріали провадження, обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Статтею 438 КПК передбачено, що при вирішенні питання про наявність підстав для скасування судових рішень суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412414 цього Кодексу.
В результаті перевірки матеріалів кримінального провадження було встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у фальсифікації підсумків голосування підтверджуються зібраними органами досудового слідства та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав оцінку у вироку з точки зору їх належності, допустимості й достовірності.
Цей висновок, зокрема, ґрунтується на показаннях самого засудженого ОСОБА_6 , який під час досудового слідства та в судовому засіданні не заперечив, що разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підписав протоколи про підрахунок голосів виборців до закінчення голосування на дільниці. Ці показання узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших осіб, присутніх на місці події, а також із протоколом про підрахунок голосів виборців № 0810793, з актом про виявлення порушень від 26 жовтня 2014 року та з іншими доказами у справі.
За встановлених судом фактичних обставин діяння ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 158 КК кваліфіковано правильно.
Застосування ч. 2 ст. 11 КК можливе лише за умови, якщо вчинена дія або бездіяльність є малозначною, тобто вона або зовсім не заподіяла і не могла заподіяти шкоди, або ж заподіяла незначної шкоди об`єкту посягання. Визнаючи діяння малозначним, потрібно враховувати не тільки фактично заподіяну ним шкоду, але й те, на що його було направлено, до яких втрат могло призвести.
У цьому випадку підписання ОСОБА_6 протоколу до остаточного підрахунку голосів, з одного боку, є виявом неналежного виконання ним як секретарем виборчої комісії своїх повноважень, з іншого ж боку створює умови для фальсифікації результатів виборів або референдуму, а відтак, є суспільно небезпечним діянням, яке посягає на виборчі права громадян та на порядок голосування та підрахунку голосів, установлений Законом України «Про вибори народних депутатів України».
Таким чином, немає підстав вважати, що скоєне ОСОБА_6 діяння через малозначність не є злочином, отже, твердження про малозначність діяння, викладене у касаційній скарзі засудженим, є необгрунтованим.
Доводи в касаційній скарзі про неумисний характер дій ОСОБА_6 були предметом перевірки судів першої та апеляційної інстанцій і обґрунтовано були спростовані наявними у справі доказами.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без зміни, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення. При цьому порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів апеляційний суд не встановив, а стосовно доводів засудженого, викладених в апеляції, навів переконливі мотиви їх спростування, з якими погоджується колегія суддів.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Покарання ОСОБА_6 призначено з урахуванням усіх обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого ним злочину та даних про особу засудженого, воно є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення винного й попередження вчинення нових злочинів, і відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК.
Істотних порушень вимог закону України про кримінальну відповідальність чи кримінального процесуального закону, які б були безумовними підставами для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено.
Керуючись статтями 433436 КПК, суд
п о с т а н о в и в:
Вирок Малинського районного суду Житомирської області від 22 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 20 серпня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3