Справа № 127/2240/15-к
Провадження №11-кп/772/245/2016
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів Апеляційного суду Вінницької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000336 за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , та прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_10 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2015, яким засуджено

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брацлав Немирівського району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі строком 2 роки.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись для реєстрації в кримінальну виконавчу інспекцію.

Вирішено долю цивільних позовів та судових витрат.

Згідно вироку суду, 13 травня 2014 року приблизно о 10-00 годині, керуючи технічно-справним сідловим тягачем марки «RENAULT MAGNUM 480» державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом - фургон - Е марки «FRUEHAUF NETAM» державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у нерухомому стані на правій смузі руху проїзної частини вулиці Островського, у місті Вінниці, пропускаючи пішоходів, перед початком руху вперед, не переконався, що даний маневр буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки для руху пішоходів, не надав переваги в русі ОСОБА_9 , яка перетинала проїзну частину вулиці Островського, справа-наліво по напрямку руху керованого ним транспортного засобу, по розмітці нерегульованого пішохідного переходу, внаслідок чого, з необережності допустив наїзд на останню, чим заподіяв потерпілій тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду скасувати через невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненного злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ст. 286 ч. 1 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 2 роки. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки. Відповідно до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтись для реєстрації в кримінальну виконавчу інспекцію.

На думку прокурора суд першої інстанції не врахував, що внаслідок дій обвинуваченого сталась дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої потерпіла отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості та не призначено до обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити за відсутності в діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, оскільки не доведено факту наїзду транспортного засобу на пішохода та відповідно до експертизи №1794 від 28.11.2014 тілесні ушкодження потерпілої не є характерними для дорожньо-транспортної пригоди.
Крім того, ч. 1 ст. 286 КК України відноситься до категорії злочинів в порядку приватного обвинувачення, оскільки в матеріалах справи відсутня заява потерпілої, тому відсутні підстави притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності.
Заслухавши доповідача, адвоката та обвинуваченого, які частково підтримали свою апеляційну скаргу, вважаючи, що вина обвинуваченого не доведена, прокурора, який також частково підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 та просив призначити обвинуваченому лише додаткове покарання, потерпілу, яка заперечувала проти обох апеляційних скарг та просила вирок залишити без змін, а обвинуваченого не позбавляти водійських прав, оскільки він утримує двох дітей, перевіривши матеріали справи в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів провадження вбачається, що суд вірно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 , оскільки вона підтверджується послідовними свідченнями потерпілої та свідка ОСОБА_11 про обставини шляхово-транспортної пригоди, які узгоджуються з протоколом огляду місця події.

Твердження захисту, що тілесні ушкодження потерпілої не є характерними для дорожньо-транспортної пригоди згідно висновку експертизи №1794 від 28.11.2014 не заслуговують на увагу, оскільки вирвані з контексту всього експертного висновку та перефразовані.
Так у п.2-3 зазначеного вище висновку експерта зазначено: «названі тілесні ушкодження у ОСОБА_9 не являються характерними для утворення від контакту тіла з транспортним засобом під час ДТП, тобто ушкодження могли виникнути, як при контакті з автомобілем та послідуючим падінням на лівий бік, що за механізмом утворення не суперечить обставинам, вказаним і протоколі допиту ОСОБА_9 від 13.06.14р. («мене відкинуло вперед по ходу автомобіля. При цьому я упала на ліву сторону…»), так і при довільному падінні на лівий бік з положення стоячи» (а.с.143 зв.).
Не ґрунтується на законі і інша вимоги апеляційної скарги адвоката, щодо безпідставного здійснення кримінального провадження, оскільки відсутня заява потерпілої. Відповідно до п.2 ч.1 ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України якщо воно вчинено чоловіком потерпілого, яким ОСОБА_8 не являється.
Відповідно до ст.65 КК України суд призначив покарання у межах, установлених у санкції ч.1 статті 286 цього Кодексу, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Обґрунтовано ОСОБА_8 звільнено від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України.

Вимога прокурора в апеляційній скарзі призначити на один рік більше як строк позбавлення волі, так і іспитовий строк та позбавити прав керування транспортним засобом мотивована виключно тим, що «вибіркова безкарність водіїв, які порушують Правила дорожнього руху, смертність та травматизм на дорогах України залишаються невиправдано високими, а відповідально ставляться до додержання вказаних Правил вкрай мала частина водіїв».

Колегія суддів вважає, що загальні засади призначення покарання, передбачені кримінальним законодавством вимагають індивідуалізації покарання та засобом виховання саме винної особи, а не заходом профілактики дорожньо-транспортних пригод в цілому в державі.

Що стосується призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування усіма видами транспортних засобів, то його призначення буде невиправданим тягарем для обвинуваченого, оскільки позбавить обвинуваченого роботи та можливості утримувати сім`ю, що зрозуміла навіть потерпіла, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора навіть в цій частині. Тому враховуючи обставини скоєного наїзду на пішохода, відсутність обставин, що обтяжують покарання, підстав для призначення додаткового покарання немає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2015, щодj ОСОБА_8 - без зміни.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді:(підписи)
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно: ОСОБА_2