Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
Ухвала іменем україни 21 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувшив судовому засіданні кримінальне провадження, внесене
від 09 квітня 2015року, за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6
на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня
2015 року за обвинуваченням
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя
АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
у вчиненні злочину, передбаченогоч. 1ст. 115КК,
в с т а н о в и л а:
За вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області
від 07 серпня 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 115 КК
із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк
Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винним і засуджено за те, що він 07 квітня 2015 року в період із 16.00 до 18.00 год. у гаражі навпроти будинку АДРЕСА_2 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків до свого вітчима ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня тяжкості, під час сварки з останнім умисно завдав йому одного удару рукою в обличчя, а також не менше п`яти ударів частиною цеглини по його голові, чим заподіяв йому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент завдання.
Після отриманих ударів ОСОБА_10 сперся руками на капот наявного в гаражі автомобіля ВАЗ істав погрожувати розправою
Останній з метою самозахисту, маючи намір звязати
вітчима, зняв зі своїх брюк реміньі накинув його на груди ОСОБА_10
зі спини. Перебуваючи позаду потерпілого, він намагався утримати ремінь
в області грудної клітини ОСОБА_10 ,щоб зафіксувати його руки
Під час боротьби ОСОБА_10 впав передньою частиною тіла
на підлогу гаража перед автомобілем, при цьому ремінь перемістився йому на шию.
Знаходячись позаду ОСОБА_10 , який лежав на підлозі гаража обличчям униз, ОСОБА_7 ,діючи умисно з метою протиправного заподіяння смерті, тримаючи кінці ременя двома руками, почав тягнути ремінь до себе, тим самим здавлюючи органи шиї потерпілого, чим заподіявйому тяжкихтілеснихушкоджень, небезпечнихдля життя в момент заподіяння, що зумовило механічну асфіксію та смерть потерпілого на місці скоєння злочину.
Апеляційний суд залишив вирок місцевого суду без зміни.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить змінити постановлені у кримінальному провадженні рішення, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 115 на ст. 118 КК і призначити йому покарання в межах цієї санкції кримінального закону зі звільненням
від його відбування на підставі ст. 75 КК.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який просив касаційну скаргу задовольнити, пояснення прокурора, який вважав, що постановлені у кримінальному провадженні судові рішення є законними
та обґрунтованими, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скаргане підлягає задоволенню на таких підставах.
Згідно зі ст. 438 КПК до компетенції касаційного суду не відноситься перевірка обставин, зазначених у статтях 410 та 411 КПК, щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК оцінка доказів у кримінальному провадженні є виключно компетенцією суду, який постановив вирок. У результаті перевірки його матеріалів касаційний суд установив, що суд першої інстанції повністю дотримався вимог зазначеного закону.
Доводи захисника ОСОБА_11 про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК є безпідставними і не ґрунтуються
на матеріалах кримінального провадження та вимогах закону.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, досудове слідство й судовий розгляд проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону; таких порушень цього закону, які були б істотними
і тягли за собою безумовне скасування чи зміну судових рішень,
у провадженні не допущено, а висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину, за який його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтований сукупністю розглянутих у судовому засіданні доказів, досліджених, належно оцінених судом і детально викладених у вироку.
Цей висновок суду підтверджується даними, що містяться:
в показаннях самого ОСОБА_7 про обставини, за яких між ним
та вітчимом виникла сварка, під час якої він спочатку завдав ударів рукою,
а потім куском цегли по голові ОСОБА_12 , а потім зняв ремінь з брюк і зі спини накинув на груди останнього; у показаннях свідка ОСОБА_13 (про те, що зі слів сина ( ОСОБА_7 ) йому було відомо, що під час сварки останній начебто вбив ОСОБА_12 . Іти до міліції син боявся, а тому він вирішив допомогти ОСОБА_14 заховати труп. Загорнувши труп
у целофан, разом вони завантажили труп до салону автомобіля ВАЗ, але, після того, як від`їхали від гаражу, були затримані працівниками міліції);
в показаннях свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ; у протоколах огляду місця події; у протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 ;
у висновках судової медичної експертизи від 09 травня 2015 року № 117, судового експерта від 30 травня 2015 року № 371; акті судової психіатричної експертизи від 29 квітня 2015 року № 277 (про те, що в період вчинення злочину ОСОБА_7 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними), а також підтверджується даними, які містяться в інших наведених у вироку доказах, достовірність яких сумніву у колегії суддів не викликає.
Проаналізувавши всі досліджені у кримінальному провадженні докази в їх сукупності, в тому числі й ті, на які посилається захисник ОСОБА_6 у касаційній скарзі, давши належну оцінку всім доводам, висунутим на захист ОСОБА_7 з приводу обставин заподіяння останнім смерті
ОСОБА_10 , суд, урахувавши спосіб її заподіяння, предмет злочину,
а також відсутність будь-яких ушкоджень у ОСОБА_7 , обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 115 КК, з чим погодився апеляційний суд
і погоджується колегія суддів касаційного суду.
Відповідно до частин 2 та 3 ст. 65 КК особі, котра вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення
та попередження нових злочинів. Підстави для призначення більш мякого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за скоєнізлочини, визначаються ст. 69 КК.
При вирішенні цього питання суд належним чином дослідив та оцінив усі обставини, що мають істотне значення.
Обґрунтовуючи свій висновок про застосування до ОСОБА_7
ст. 69 КК, призначаючи йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 115 цього Кодексу, суд, як убачається з мотивувальної частини вироку, крім іншого, врахував: характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину; обставини скоєння злочину (в тому числі неправомірну поведінку потерпілого ОСОБА_10 , котрий зловживав спиртними напоями, застосовував насильство в сім`ї, спровокував конфлікт із ОСОБА_7 ); особу засудженого, який позитивно характеризується, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, визнав себе винним, сприяв органам досудового слідства і суду в установленні обставин кримінального провадження, що свідчило про його щире каяття у вчиненому. Вказані обставини суд обґрунтовано визнав такими, що пом`якшують покарання й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину.
За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду
про можливість призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням
ст. 69 КК є обґрунтованим.
Суд апеляційної інстанції, перевіряючи кримінальне провадження
в апеляційному порядку, належним чином проаналізував доводи, наведені
в поданих на вирок суду першої інстанції апеляційних скаргах засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого і прийняв відповідне рішення про залишення апеляційних скарг без задоволення. Свої висновки, з якими погоджується колегія суддів із цього питання, суд належним чином умотивував. Їх підтверджено доказами, які суд апеляційної інстанції ретельно перевірив і належним чином оцінив.
Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Отже, при перевірці справи в касаційному порядку не виявлено будь-яких передбачених ст. 438 КПК підстав для зміни чи скасування судових рішень щодо ОСОБА_7 , а тому немає й підстав для задоволення касаційної скарги.
Керуючись статтями 434, 436, 438, 441, 442 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 серпня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня

2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника без задоволення.
Ухвала касаційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3