Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/329/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.04.2016 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження № 0000654 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Журавка, Шполянського району, Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 03.11.2008 року Новомиргородським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 186 КК України до позбавлення волі на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 2 роки;

- 25.02.2009 року Шполянським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 128 КК України до 200 годин громадських робіт;

- 28.09.2011 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185, 70, 71 КК України до 5 років 2-ох місяців позбавлення волі, 04.07.2014 року у відповідності до ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова звільнений від покарання на підставі ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році», -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

Також, стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в розмірі 369 грн.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази по справі, -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим за незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення.

Так, в період часу з 09.10.2015 року по 13.10.2015 року ОСОБА_8 , знаходячись біля домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов на територію даного домоволодіння, яке належить ОСОБА_9 та, відчинивши двері гаражу, викотив з нього та за межі подвір`я домоволодіння мотоцикл марки «МТ-10-36», номерний знак НОМЕР_1 , вартістю, згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи № 1906 від 27.11.2015 року, 2489 грн. Викотивши транспортний засіб на вулицю та завівши двигун останнього, з місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 збитків на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок та призначити йому покарання, застосувавши ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки, посилаючись на те, що вину визнав повністю, під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочину, надавав правдиві показання, відшкодував завдані збитки потерпілому.

Крім того, має на утриманні вагітну дружину, хвору матір і зазначає, що злочин вчинив через нетверезу поведінку потерпілого.

Вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є занадто суворим, не відповідає характеризуючим даним його особи і його виправлення можливе в умовах меншого терміну ізоляції його від суспільства, так як в подальшому зобов`язується виправитися і більше не вчиняти кримінальні правопорушення.

В суді апеляційної інстанції змінив апеляційні вимоги та просив, в зв`язку з вказаними пом`якшуючими обставинами, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив залишити вирок суду без змін, обвинуваченого та його захисника, який підтримали вимоги апеляційної скарги з урахуванням заявлених змін та просили їх задовольнити у повному обсязі, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції змінити, з таких підстав.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 289 ч. 2 КК України ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 289 ч. 2 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає. Обвинувачений згоден з кваліфікацією його дій судом першої інстанції.

Тому, колегія суддів відповідно до вимог ст. 404 КПК України, переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги, а вина обвинуваченого ОСОБА_8 за ст. 289 ч. 2 КК України правильна.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував тяжкість злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів; особу винуватого, який раніше судимий, в тому числі за вчинення аналогічного злочину, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, яка пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завдав даних збитків, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 лише за умови його ізоляції від суспільства, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, яке у даному випадку буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також відповідатиме цілям покарання.

Доводи обвинуваченого про те, що він вину визнав повністю, під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю злочину, надавав правдиві показання, відшкодував шкоду потерпілому не можуть слугувати підставами для пом`якшення йому покарання, враховуючи при цьому тяжкість, характер та суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим злочину. Також, дані обставини суд першої інстанції врахував при призначені покарання, як обставини, що пом`якшують покарання.

Твердження апелянта про те, що має на утриманні вагітну дружину та хвору матір жодними доказами не підтверджені, а посилання на те, що злочин вчинив через нетверезу поведінку потерпілого не впливає на винуватість та кваліфікацію дій ОСОБА_8 , та не можуть бути підставою для пом`якшення призначеного покарання.

Крім цього, колегія суддів враховує, що суд першої інстанції за вчинене кримінальне правопорушення призначив мінімальне покарання визначене санкцією статті Закону, врахувавши належним чином особу обвинуваченого та обставини кримінального правопорушення.

Думка обвинуваченого про те, що призначене судом першої інстанції покарання є занадто суворим, не відповідає характеризуючим даним його особи і його виправлення можливе в умовах меншого терміну ізоляції його від суспільства, так як в подальшому зобов`язується виправитися є безпідставною, так як ОСОБА_8 вчинив повторно злочин, який посягає на власність громадян, раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, останній раз звільнений на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році». Проте, ОСОБА_8 все одно не усвідомив свою негативну попередню поведінку, яка полягала у вчиненні злочинів, і знову вчинив умисний аналогічний злочин, тобто фактично не розкаявся у скоєному.

Інших доводів, які б давали підстави для пом`якшення покарання обвинуваченому колегія суддів не знаходить.

Викладені обставини на думку колегії суддів свідчать, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 не можливо без ізоляції його від суспільства на строк, який визначив суд першої інстанції, оскільки останньому надавалася можливість зробити належні висновки щодо своєї поведінки та способу життя, натомість ним вчинено новий умисний тяжкий злочин.

На підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги під час апеляційного перегляду свого підтвердження не знайшли, тому підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, в частині призначеного покарання, а також підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, колегія суддів не вбачає,

Разом із тим, на підставі ч.2 ст.404 КК України, апеляційний суд вправі вийти за межі апеляційних скарг, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення та змінити вирок в цій частині.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_8 один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з дня обрання йому запобіжного заходу тримання під вартою по день набрання вироком законної сили, оскільки вказаний термін він перебував під вартою в місцях попереднього ув`язнення.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що вирок суду слід змінити в частині застосування положень ч.5 ст.72 КПК України та зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання ОСОБА_8 , із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, в іншій частині вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407-409, 419 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2016 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині зарахування строку відбуття покарання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, п. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України, щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахувати засудженому ОСОБА_8 один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 03 лютого 2016 року по 20 квітня 2016 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4