Справа № 464/2264/16-к
пр.№ 1-кп/464/146/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.07.2016 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003195 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, з середньою освітою, який не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимий:

- 19 липня 2001 року Шевченківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 140 КК України (1960 року) до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 01 березня 2002 року умовно-достроково;

- 06 липня 2006 року Личаківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 29 квітня 2013 року у зв`язку з відбуттям покарання;

проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 скоїв кримінальні правопорушення проти власності за наступних обставин:

Будучи раніше судимим за скоєння корисливих злочинів, ОСОБА_5 в серпні 2015 року близько 01 години 20 хвилин перебуваючи неподалік магазину «Ремонт мобільних телефонів» за адресою: м. Львів, вул. Куліша, за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, шляхом вільного доступу, користуючись тим, що за ними ніхто не спостерігав, таємно, повторно, навмисно, з корисливих спонукань викрав з салону автомобілю марки «Мерседес 124» д.н.з. НОМЕР_1 сумку, що належить ОСОБА_7 , вартістю 2000 грн., у якій знаходились грошові кошти в сумі 3500 грн., мобільний телефон марки «Нокіа 6230і» вартістю 500 грн., документи на автомобіль та закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_7 , вартістю 7000 грн., пластикові картки та дисконтну картку «Брокард» № НОМЕР_2 , завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 13000 грн.

Крім цього, 10.11.2015 року близько 16 години 00 хвилин перебуваючи у маршрутному таксі маршруту № 4А з вул. Угорській до пр-кт Червоної Калини у м. Львові, ОСОБА_5 шляхом вільного доступу, користуючись тим, що за ними ніхто не спостерігав, а маршрутне таксі було переповнене, таємно, повторно, навмисно, з корисливих спонукань витягнув з кишені куртки ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Самсунг Гелексі» ІМЕІ1: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 вартістю 3300 грн., з карткою пам`яті вартістю 159 грн. 90 коп., зі страховим продуктом «Мастер Сервіс» вартістю 269 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 3728 грн. 90 коп. Викраденим ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, здавши мобільний телефон в ломбард «Скарбниця».

Після цього, 15.11.2015 року близько 00 години 55 хвилин з метою таємного викрадення чужого майна, ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, розподіливши ролі, прибули до тильної сторони ТЦ «НАШ» за адресою: м. Львів, вул. Сихівська, 12А, де ОСОБА_5 вліз на дашок, з якого через незачинене вікно проник до гардеробного приміщення закладу харчування «Ред Сіті Найт», звідки таємно, повторно, навмисно, з корисливих спонукань викрав куртку вартістю 3750 грн., сумку жіночу вартістю 860 грн., у якій знаходилися грошові кошти в сумі 1000 грн., духи жіночі вартістю 200 грн., помада жіноча вартістю 68 грн., рукавиці вартістю 200 грн., зарядний пристрій вартістю 150 грн., засоби гігієнічні вартістю 50 грн., лікарській засіб «Німесил» вартістю 50 грн., що належать ОСОБА_9 , куртку жіночу вартістю 1500 грн., що належить ОСОБА_10 , окуляри вартістю 1070 грн., 3 ключа від квартири вартістю 140 грн., сумку жіночу вартістю 500 грн., грошові кошти в сумі 30 грн., що належать ОСОБА_11 , які передав з метою перенесення в інше місце особі, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, яка чекала надворі, після чого вони разом покинули місце скоєння правопорушення. Вказаними діями потерпілій ОСОБА_9 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 6328 грн., потерпілій ОСОБА_10 на загальну суму 1500 грн., потерпілій ОСОБА_11 на загальну суму 1740 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 09.12.2015 року близько 21 години 00 хвилин, перебуваючи на зупинці маршрутних таксі біля будинку № 311 по вул. Зелена у м. Львові, ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, шляхом вільного доступу, користуючись тим, що за ними ніхто не спостерігав, а потерпілий ОСОБА_12 перебував у безпорадному стані, таємно, повторно, навмисно, з корисливих спонукань викрав сумку останнього вартістю 200 грн., у якій знаходилися грошові коштів сумі 350 грн., мобільний телефон марки «Нокіа С601» вартістю 2000 грн., кредитна банківська картка «Приват Банк» вартістю 100 грн. та ключі від квартири у кількості 5 штук вартістю 400 грн. В подальшому ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, здійснили крадіжку грошових коштів з вказаної банківської картки «Приватбанк» в сумі 4200 грн., використавши їх для придбання мобільного телефону марки «Самсунг», який потім здали в ломбард «Благо», завдавши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 7250 грн.

Крім цього, 21.01.2016 року близько 20 години 10 хвилин, вийшовши з трамваю маршруту № 3, ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, з метою викрадення чужого майна почали слідувати за ОСОБА_13 , який прямував в бік вул. І.Франка, та біля будинку № 127, коли ОСОБА_13 їх помітив, сприйнявши їх дії як реальну загрозу своєму здоров`ю, з метою уникнення застосування з їх боку насильства, викинув на землю ланцюжок з кулоном вартістю 73 грн., а ОСОБА_5 та особа, матеріали у відношенні якої виділено в окреме провадження, відкрито заволоділи ним, після чого наздогнавши ОСОБА_13 зупинили останнього та відкрито заволоділи його мобільним телефоном марки «Нокіа 710» вартістю 400 грн., рюкзаком вартістю 700 грн. та гаманцем вартістю 400 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 1573 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_5 винним себе визнав повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд не досліджував всі зібрані під час досудового розслідування докази, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту скоєння кримінальних правопорушень проти власності при вищезазначених обставинах. До таких обставин відносяться дата, час, місце, спосіб скоєння кримінальних правопорушень, винуватість у скоєнні правопорушень та їх мотиви, а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст ціх обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом раз`яснено, що участники провадження будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Провина ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується поясненнями самого обвинуваченого, який в судовому засіданні підтвердив, що в серпні минулого року проходячи разом зі своїм знайомим ОСОБА_14 повз автомобіль марки «Мерседес», вирішили скоїти крадіжку, після чого із салону автомобілю викрали чоловічу сумку, в якій були гроші та документи. Потім, в осені 2015 року, перебуваючи в маршрутному таксі ОСОБА_5 з кишені одного з пасажирів витягнув мобільний телефон. При цьому ОСОБА_14 був поруч, проте не знав, що ОСОБА_5 викрав цей телефон. Через декілька днів разом з ОСОБА_14 вони викрали речі з гардеробного приміщення. ОСОБА_5 проліз через вікно, а ОСОБА_14 перебував на вулиці та ОСОБА_5 скидав викрадене йому на вулицю. Викрадені куртки вони продали, гроші забрали, інше викинули. Через деякий час, перебуваючи на зупинці громадського транспорту, ОСОБА_5 та ОСОБА_14 помітивши чоловіка, який був в стані сильного сп`яніння та спав на лавочці, забрали його сумку, в якій були гроші, кредитна картка та інші речі. В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_14 за допомогою цієї кредитної картки придбали мобільний телефон, який здали в ломбард. Подробиць останнього епізоду з приводу відкритого викрадення майна ОСОБА_5 не пам`ятає. Обвинувачений пам`ятає, що їхав в трамваї разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , який був в стані сильного сп`яніння, ОСОБА_5 та ОСОБА_14 допомогли ОСОБА_13 вийти з трамваю, після чого забрали у ОСОБА_13 мобільний телефон та інші речі.

За вимогами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що обвинувачений свою провину у вчиненні вищезазначених правопорушень, а також заявлений потерпілим ОСОБА_12 цивільний позов визнав повністю, суд не досліджував всі зібрані під час досудового розслідування докази.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковано його дії за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України. Так, своїми діями

1) ОСОБА_5 в серпні 2015 року із салону автомобілю марки «Мерседес 124» скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб (ч. 2 ст. 185 КК України);

2) викравши телефон з кишені 10.11.2015 року, ОСОБА_5 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно (ч. 2 ст. 185 КК України). При цьому суд вважає безпідставним поставлення в провину обвинуваченому такої кваліфікуючої ознаки, як скоєння правопорушення за попередньою змовою групою осіб, оскільки спільність дій ОСОБА_5 з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, в цьому епізоді, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні;

3) викравши речі з приміщення «Ред Сіті Найт» 15.11.2015 року, ОСОБА_5 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення (ч. 3 ст. 185 КК України);

4) викравши 09.12.2015 року на зупинці сумку ОСОБА_12 , ОСОБА_15 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб (ч. 2 ст. 185 КК України).

5) заволодівши 21.01.2016 року майном ОСОБА_13 , ОСОБА_15 скоїв відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб (ч. 2 ст. 186 КК України).

При призначенні покарання обвинуваченому, суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу винного, наявність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує, що три зі скоєних ним кримінальних правопорушень відносяться до категорії правопорушень середньої тяжкості, два до тяжких. Суд враховує особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, скоїв кримінальні правопорушення проти власності, будучи раніше судимим за скоєння правопорушень корисливої направленості, судимість за які не знята та не погашена в передбаченому законом порядку.

Обтяжуючих покарання обставин не виявлено. Пом`якшуючою покарання обставиною є щире каяття.

Виходячи з обставин та ступеня тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, характеризуючих особу обвинуваченого даних, наявність щирого каяття, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі найменшого строку. Так само суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 найменше покарання, передбачене санкціями ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186К України. При призначенні остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України суд приходить до висновку про застосування правила поглинення менш суворого покарання більш суворим. Суд вважає, що призначення найменшого строку позбавлення волі, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а також застосування правила поглинення менш суворого покарання більш суворим, буде справедливим та достатнім для покарання обвинуваченого за скоєне правопорушення, та для попередження скоєння ним правопорушень у майбутньому.

Відповідно ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом пред`явила цивільний позов.

Потерпілим ОСОБА_12 було пред`явлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Вирішуючи цивільний позов суд враховує наступне.

Відповідно ст. 1166 ЦК України матеріальна шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка завдала цю шкоду. В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення проти власності, зокрема, викрав банківську картку «Приват Банк», за допомогою якої придбав мобільний телефон. Наслідком цього сталося завдання майнової шкоди потерпілому ОСОБА_12 , яка складається з комісії та відсотків, які потерпілий повинен сплатити банку за використання кредитних грошей після їх зняття з рахунку. Ці обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Тому заявлений цивільний позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 65-67, ч. 1 ст. 70, ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, ст. 1166 ЦК України, ст.ст. 9, 10, 21-23, 25-26, 61, 94, 337, 349, 367, 368, 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_16 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_5 остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з 22 січня 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 22 січня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно засудженого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою з утримуванням в Львівському слідчому ізоляторі № 19 УДПтС України у Львівській області.

Цивільний позов ОСОБА_12 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_12 завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буте скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: