В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2016 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
секретаря: ОСОБА_2 ,
з участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Жмеринці угоду про примирення, що укладена між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №1-кп/130/195/2016 (130/1533/16-к), обвинувальний акт по якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2016 р. за №0000583 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Станіславчик Жмеринського району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , розлученого, не працюючого, з професійно-технічною освітою, раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 07.06.2016р., близько 09-00 год., перебуваючи у дворі домоволодіння, що по АДРЕСА_2 , де ремонтував автобус марки «Богдан 092», д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок раптово виниклого умислу на таємне викрадення чужого майна, з метою незаконного збагачення, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, діючи умисно, таємно викрав 2700 грн., що належали ОСОБА_5 , та які знаходились за пластиковою обшивкою під панеллю управління в салоні зазначеного транспортного засобу. Заволодівши даними грошовими коштами ОСОБА_4 забрав їх із собою та покинув двір вказаного домоволодіння, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 2700 грн.
Вказані дії ОСОБА_4 , кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Цивільний позов не заявлено.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Витрат на залучення експертів в ході досудового розслідування немає.
Потерпілим від даного кримінального правопорушення є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
06.07.2016 р. між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення.
Відповідно до зазначеної угоди, ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненому в обсязі підозри за ч. 1 ст. 185 КК України за обставин, що викладені в обвинувальному акті, активно сприяв розкриттю злочину, щиро розкаявся, добровільно дав згоду на укладення угоди, позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, потерпілий претензій майнового характеру до обвинуваченого не має. Сторони примирились між собою. Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 грн.
Розглядаючи в порядку ст.314 ч. 3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного: відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. У разі, якщо в кримінальному провадженні беруть участь кілька потерпілих від одного кримінального правопорушення, угода може бути укладена та затверджена лише з усіма потерпілими.
Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, не заперечує проти затвердження угоди і призначення обвинуваченому узгодженої в угоді міри покарання за вчинений злочин.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просить вказану угоду з потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, оскільки він працює неофіційно, ремонтує автомобільні мотори іноземного виробництва та його середній дохід складає близько 6000 грн. в місяць. Із розміром викраденого погодився. Пояснив, що 07.06.2016 року він перебуваючи у дворі домоволодіння по АДРЕСА_2 під час проведення ремонтних робіт автобуса «Богдан» йому зателефонували із банку та повідомили, що треба заплатити по кредиту, тоді він, знаючи про наявність грошових коштів потерпілого під обшивкою вказаного автомобіля, викрав 2700 грн., із якими покинув територію домоволодіння, гроші надалі загубив. На даний час кошти повернув, попросив у потерпілого вибачення, пообіцяв, що подібного не допустить.
ОСОБА_5 , який визнаний потерпілим під час судового розгляду справи, просив затвердити вказану угоду. Шкоду йому дійсно відшкодовано, він претензій до ОСОБА_4 не має. Дав згоду на визначену в угоді міру покарання.
Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, є злочином проти власності, від якого є потерпілий, шкоду злочином відшкодовано. ОСОБА_4 раніше не судимий.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, на виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст.474 ч.5 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.1 п.1 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України, виконає призначене покарання. Потерпілий ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з обвинуваченим угоди про примирення, цілком розуміє наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст.473 ч.1 п.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України. Він жодних претензій до обвинуваченого не має, шкода йому відшкодована, вони примирились.
Враховуючи викладене, те, що умови угоди про примирення між потерпілим від одного злочину у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження №0000583 дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.
За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а тому його дії кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про примирення, міру покарання.
Наявності речових доказів не встановлено.
Цивільний позов відсутній.
Судових витрат у справі не встановлено.
Запобіжний захід обвинуваченого не обирався (а.с. 5)
Відповідно до ст.ст.65 КК України, керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення, укладену 06.07.2016 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000583 від 01.07.2016 року в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 06.07.2016 року покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його проголошення направити потерпілому, що був відсутній під час його проголошення.

Суддя