Єдиний унікальний номер 243/3885/14
Номер провадження 11-кп/775/866/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю

секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6

ОСОБА_7

обвинувачених: ОСОБА_8

ОСОБА_9

розглянув у місті Бахмуті Донецької області у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції у приміщені апеляційного суду Донецької області апеляційні скарги перевіривши апеляційні скарги прокурора ОСОБА_10 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_11 на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 травня 2016 року, у кримінальному провадженні внесеному у ЄРДР за № 0002293 від 01 квітня 2013 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська, Донецької області, українця, громадянина України, освіта середня, не працює, не одружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 30 січня 2006 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки.

2) 26 січня 2009 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ст..ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк п`ять років і шість місяців, звільнено умовно - достроково 07 лютого 2013 року на один рік та три місяці,

якого визнано винним за ч. 3 ст. 185, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289, ч. 1,2,3 ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Слов`янська, Донецької області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працює, не одружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 18 липня 2003 року Слов`янським міським судом Донецької області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк три роки;

2) 09 листопада 2007 року Чутовським районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 122 КК України до позбавлення волі на строк два роки із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на один рік;

3) 05 жовтня 2011 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 ст. 185 КК України до обмеження волі на строк один рік;

4) 27 листопада 2012 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на три роки;

якого визнано винним за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, ч. 1,2,3 ст. 70, ст. 71 КК України до 17 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Горлівка Донецької області, українця, громадянина України, освіта середня, не працює, не одружений, мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 05 квітня 1979 року Калінінським районним судом м. Горлівки Донецької області за ч.2 ст. 81, ч.1 ст. 142, ч.2 ст. 206, ст.ст. 42,43 КК України (в ред. 1960 року) до позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією майна;

2) 26 травня 1986 року Калінінським районним судом м. Горлівки Донецької області за ч.2 ст. 188-1 КК України (в ред. 1960 року) до виправних робіт на строк два роки з утриманням 20% заробітку щомісячно на користь держави;

3) 17 липня 1987 року Центрально-міським районним судом м. Горлівки Донецької області за ч.3 ст.140, ч.3 ст. 142, ст. 42 КК України (в ред. 1960 року) до позбавлення волі на строк десять років з конфіскацією майна.

4) 19 серпня 1998 року Центрально-міським районним судом м. Горлівки Донецької області за ч.2 ст. 196-1, ч.3 ст. 140, ч.2 ст. 142, ст.ст. 26-1, 42 КК України (в ред. 1960 року) до позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією майна, постановою Єнакієвського міського суду Донецької області від 01 січня 2002 року з вироку виключена ст. 26-1 КК України (в ред. 1960 року) та ч.2 ст. 196-1 КК України (в ред.. 1960 року) перекваліфіковано на ст. 395 КК України, звільнився умовно-достроково 18 вересня 2003 року на два роки шість місяців 24 дні;

5) 16 березня 2009 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 162, ст.15, ч.3 ст.186, ч.3 ст. 187, ст.ст. 70,71 КК України до позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією майна, звільнений 07 березня 2013 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

якого визнано винним за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 396, ч. 1,2,3 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_11 скоїли кримінальні правопорушення за таких обставин.

05 березня 2013 року приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_9 , вступив у попередню змову з двома особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, згідно якої вони домовились скоїти крадіжку майна у буд. АДРЕСА_3 .

В цей же день, приблизно о 23 годині 00 хвилин ОСОБА_9 , разом з особами, матеріали у відношенні яких виділені в окремі провадження, прийшли до огорожі вищезазначеного будинку де почали обрізати сітку «рабиця», вартістю 170 грн., яка належить ОСОБА_12 , але побачивши, що їх помітили, втекли з місця скоєння злочину.

28 березня 2013 року приблизно 21 години 00 хвилин ОСОБА_8 знаходячись біля будинку АДРЕСА_4 вступив у попередню змову з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_9 , направлену на таємне викрадення чужого майна.

Після чого ОСОБА_8 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_9 через хвіртку проникли на територію вищевказаного будинку, де ОСОБА_9 проник до приміщення господарської будівлі, звідки таємно викрали майно, яке належить ОСОБА_13 на загальну суму 3000 грн., розпорядившись ним на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 31 березня 2013 року, у невстановлений час, ОСОБА_8 з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та ОСОБА_9 , знаходячись за місцем проживання останнього, вступили у попередню змову, спрямовану на заволодіння майна ОСОБА_14 . Реалізуючи свій злочинний намір особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 на автомобілі під керуванням ОСОБА_15 , який був присутній при змові вказаних вище осіб, направилися за місцем проживання потерпілого ОСОБА_14 , за адресою АДРЕСА_5 .

Цього ж дня приблизно о 17 годині 30 хвилин ОСОБА_8 , з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , приїхали за вищевказаною адресою. Привізши останніх та висадивши біля зазначеного будинку, ОСОБА_15 від`їхав та залишився чекати в автомобілі. Тим часом ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, через паркан проникли до двору домоволодіння та були помічені ОСОБА_14 , який почав робити їм зауваження, однак ігноруючи законні вимоги власника та розуміючи відкритий характер своїх протиправних дій, вищезазначені особи проникли до будинку. ОСОБА_8 продовжуючи свої протиправні дії спільно з ОСОБА_9 , вийшовши за межі домовленості з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, вирішили скоїти умисне вбивство потерпілого ОСОБА_14 , яке поєднане з нападом, з метою заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій намір, вони разом стали спільно наносити удари по різним частинам тіла лежачого на підлозі ОСОБА_14 , а після цього ОСОБА_9 взявши сокиру наносив удари, виказуючи останньому вимогу передачі грошових коштів. В загальній кількості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 нанесли ОСОБА_14 37 ударів, спричинивши тілесні ушкодження від яких останній помер на місці. Після скоєння вбивства ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заволоділи майном потерпілого.

В той час як ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скоювали умисне вбивство та розбійний напад на ОСОБА_14 в залі будинку, особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, знаходячись на кухні, реалізуючи свій злочинний намір відкрито заволодів майном ОСОБА_14 та виніс за двір будинку.

Викраденим майном зазначені особи розпорядились на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1047 грн. 10 коп.

Крім цього, 01 квітня 2013 року приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_9 , разом з ОСОБА_11 на автомобілі під керуванням ОСОБА_15 приїхали за адресою: АДРЕСА_6 , де знаходились ОСОБА_8 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження. Після спільного вживання спиртних напоїв зазначені вище особи на вищевказаному автомобілі під керування ОСОБА_15 направились за місцем мешкання особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, за адресою АДРЕСА_7 .

Приблизно о 16 годині 00 хвилин приїхавши на місце та залишивши автомобіль, останні піднялись в квартиру за зазначеною адресою. Піднімаючись по сходам, у ОСОБА_8 виник умисел на умисне вбивство ОСОБА_15 з метою заволодіння автомобілем марки CHEVROLET AVEO, який знаходився у користуванні останнього. ОСОБА_8 повідомив про свій злочинний намір ОСОБА_9 на що останній погодився.

Реалізуючи свій злочинний намір, знаходячись в залі квартири за вищевказаною адресою, ОСОБА_8 наніс один удар молотком в потиличну область голови, а ОСОБА_9 наніс 4 удари гострим предметом в область грудної клітини, від чого ОСОБА_15 присів на диван. В цей час особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження вийшов із квартири, а ОСОБА_11 направився до кухні, де і знаходився весь час. Далі ОСОБА_9 та ОСОБА_8 продовжили завдавати удари останньому ножницями, сокирою та кухонним ножем. Від отриманих тілесних ушкоджені ОСОБА_15 помер на місті.

Після вчинення умисного вбивства ОСОБА_15 , 01 квітня 2013 р. близько 21 годині 00 хвилин ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вступили у попередню змову з ОСОБА_11 , направлену на незаконне заволодіння автомобілем CHEVROLET AVEO. З метою досягнення злочинного наміру, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 прийшли до вказаного автомобілю та скориставшись тим, що двері автомобіля не замкнені, проникли в салон, де ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля, а ОСОБА_11 разом з ОСОБА_9 на пасажирські сидіння. Не змігши запустити двигун, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 почали штовхати транспортний засіб, за кермом якого сидів ОСОБА_8 але проштовхавши автомобіль близько 5-10 м, двигун не запустився, після чого ОСОБА_8 з вказаними особами з місця злочину зникли.

Крім того, при зазначених вище обставинах, ОСОБА_9 , який знаходився біля автомобілю марки CHEVROLET AVEO та проник в салон вищевказаного автомобіля, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_15 , а саме: навігатор «Ріопеег» вартістю 384 грн. 0 коп., після чого з місця злочину зник, а викраденим розпорядився на свій розсуд, заподіявши ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 384 грн.

Також, 01 квітня 2013 р. близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_11 , знаходився разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_15 в квартирі АДРЕСА_8 , де ОСОБА_11 став свідком навмисного вбивства ОСОБА_15 , яке вчинили ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 .

Достовірно усвідомлюючи, що скоєно особливо тяжкий злочин, ОСОБА_11 , заздалегідь не обіцяючи переховувати сліди злочину, навмисно допоміг ОСОБА_9 та ОСОБА_8 позбавитись трупа ОСОБА_15 , а саме разом з вказаними особами винесли труп з вищезазначеного будинку, та намагаючись приховати його, перенесли до річки К.Торець, де втопили у воді, тим самим знищили сліди злочину.

В апеляційних скаргах:

- прокурор вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, яке є явно несправедливим через м`якість. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок яким, призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 289 КК України - у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за п. 6, 12 ,13 ч. 2 ст. 115 КК України - довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, за ч. 4 ст. 187 КК України 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за сукупністю злочинів відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України призначити довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, за ст. 71 КК України шляхом поглинення не відбутої частини покарання за попереднім вироком суду призначити довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. ОСОБА_9 призначити покарання за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України - 4 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 289 КК України - 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України призначити довічне позбавлення волі конфіскацією майна, за ч. 4 ст. 187 КК України - 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, за сукупністю злочинів відповідно до ч.1 ст. 70 КК України призначити довічне позбавлення волі з конфіскацією майна, відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом поглинення не відбутої частини покарання остаточно призначити довічне позбавлення волі з конфіскацією майна. На обґрунтування свої вимог вказує, що суд першої інстанції не правильно призначив покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за п.п. 6, 12, 13 ч.2 ст. 115 КК України. Крім того вважає, що суд призначив ОСОБА_9 занадто м`яке покарання, не врахувавши, що ним скоєно три особливо тяжких кримінальних правопорушення, злочини вчинені в період іспитового строку, він раніше неодноразово судимий;

- обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, та винести новий вирок. Вважає, що слідство проведено неповно. Просить порушити кримінальну справу відносно ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 за ст. ст. 383, 384 КК України, оскільки ці особи його обмовили. На обґрунтування своїх вимог вказує, що вбивства ОСОБА_19 не скоював, а ОСОБА_16 вийшов за межі їх домовленостей, які були спрямовані тільки на заволодіння майном. Суд першої інстанції не допитав свідка, який міг підтвердити, що ОСОБА_20 знаходився в м. Краматорськ. Також відносно ОСОБА_18 матеріали незаконно виділені в окреме провадження. Суд не взяв до уваги, відсутність доказів, щодо його участі у вбивстві ОСОБА_19 . За місцем мешкання ОСОБА_18 , ОСОБА_21 почав виражатися нецензурною лайкою на що він образився, взяв сокиру та наніс один удар в затилок ОСОБА_21 , при цьому вбивати його не хотів. Вважає, що неможливо встановити, як само наносились удари, та є розбіжності з фото таблицею, згідно якій ніж забитий рівно. Також зазначає, що ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 домовлялись та розподіляли ролі між собою, про свої показання домовились та оговорили його. Зазначає, що прокурор здійснював на нього тиск. Також вказує, про безпідставність висновку суду про зловживання ним спиртними напоями. Вказує, що в нього є малолітня дитина, про що в вироку суду не зазначено. Також суд при винесені вироку визнав неналежним доказом відеозаписи слідчих експериментів проте посилався на фото таблицю цих експериментів в вироку, у вироку суду відсутні підписи суддів, в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо проведення додаткових слідчих експериментів. Звертає увагу, що відносно нього було порушено право на захист;

- обвинувачений ОСОБА_11 просить змінити вирок суду та призначити більш м`яке покарання. На обґрунтування вимог вказує, що він кається та просить врахувати обставини при яких він скоїв кримінальні правопорушення;

В запереченнях ОСОБА_8 на апеляційну скаргу прокурора вказує, що прокурор ОСОБА_22 здійснювала на нього тиск, також не доведена його вина в інкримінованих діяннях, та надав доводи аналогічні апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який наполягав на задоволенні своєї апеляційної скарги та заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинувачених, обвинуваченого ОСОБА_8 , який наполягав на скасуванні вироку та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.2 цієї статті вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та пред`явленого обвинувачення, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в інкримінованих злочинах, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_8 за епізодом крадіжки у потерпілої ОСОБА_13 , яке було вчинено 28.03.2013 року підтверджується, як показаннями самого ОСОБА_8 , який навів всі обставини скоєння крадіжки так і протоколом огляду місця події від 28.03.2013 року, згідно якого, за адресою по АДРЕСА_4 , виявлено сліди зламу літньої кухні та відсутність майна, протоколами додаткових слідчих експериментів, згідно яких ОСОБА_16 та ОСОБА_20 додатково вказали обставини за яких вчинили крадіжку за вищевказаною адресою.

Вина ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованих злочинів за епізодом злочинної діяльності відносно потерпілого ОСОБА_14 підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме, показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_20 , який не заперечував, що знаходився за місцем мешкання ОСОБА_19 , та викрадав майно разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_18 , показаннями потерпілого ОСОБА_23 , згідно яких, він виявив свого батька ОСОБА_14 вбитим з множинними тілесними ушкодженнями та виявив відсутність майна. Вказані показання потерпілого повністю стикуються з висновками судово-медичних експертиз відносно потерпілого ОСОБА_14 та узгоджуються між собою.

Крім того, вина ОСОБА_8 за вказаним епізодом, підтверджується протоколом огляду місця події від 01.04.2013 року, згідно якого зафіксовано порушення обстановки у будинку та виявлено труп ОСОБА_14 , висновком експерта № 370 від 01.04.2013 року щодо виявлення тілесних ушкоджень, їх кількості та часу настання смерті, інших висновків судових експертиз щодо аналізу крові трупа, слідів контакту з травмуючим знаряддям, протоколами пред`явлення особи для впізнання, згідно яких ОСОБА_20 та ОСОБА_21 впізнали, як осіб які 31.03.2013 року продавали майно, яке належить ОСОБА_19 .

Наведені вище докази повністю узгоджуються з показаннями обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , які дали показання, що викривають діяльність ОСОБА_8 та стикуються між собою.

Характер та кількість тілесних ушкоджень, знаряддя злочину, механізм заподіяння тілесних ушкоджень свідчать про наявність у обвинувачених саме умислу на вчинення умисного вбивства ОСОБА_14 .

Отже суд першої інстанції обґрунтовано зробив висновок, що з 31 березня 2013 року на 01 квітня 2013 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вчинили умисне вбивство із корисливих мотивів за попередньою змовою між собою, яке було поєднане з розбійним нападом відносно потерпілого ОСОБА_14 .

Вина ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованих злочинів за епізодом злочинної діяльності відносно потерпілого ОСОБА_21 підтверджується показаннями ОСОБА_16 , який підтвердив, що 01.04.2013 року він разом з ОСОБА_20 та іншими особами дійсно знаходились за місцем мешкання особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та в процесі сварки, яка переросла в бійку він та ОСОБА_20 завдавали ОСОБА_21 множні удари в різні частини тіла молотком, сокирою та ножицями. При цьому ОСОБА_20 до початку конфлікту цікавився, кому можливо продати автомобіль. Після вчиненого вбивства він, ОСОБА_20 та ОСОБА_17 , який не завдавав жодних ударів потерпілому та знаходився в іншій кімнаті, вийшли на вулицю та здійснили спробу завести автомобіль, але не змогли цього зробити та відштовхали автомобіль від на деяку відстань, залишили його. В подальшому з метою сховати сліди скоєного злочину вказані особи винесли труп ОСОБА_21 та кинули біля річки Казений Торець м. Слов`янська.

Обвинувачений ОСОБА_17 дав пояснення аналогічні поясненням ОСОБА_20 .

Крім показань обвинувачених, вина ОСОБА_20 підтверджується протоколом огляду місця події, де у квартирі за місцем мешкання особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, було виявлено сліди боротьби, знаряддя злочину, особисті речі потерпілого, а поблизу річки Казений Торець м. Слов`янська виявлений труп ОСОБА_21 , висновком судово-медичної експертизи, якою встановлений характер тілесних ушкоджень, їх кількість та причина смерті.

Наявність в крові ОСОБА_21 алкоголю підтверджує показання обвинувачених, що перед цими подіями вони разом вживали спиртні напої та вчинювали злочин у стані алкогольного сп`яніння.

Висновки чисельних судових експертиз, які підтверджують наявність та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, вартості майна на яке посягали обвинувачені, узгоджуються з даними протоколів слідчих експериментів за участю ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .

Також на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно проаналізував показання ОСОБА_20 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 прийняв їх до уваги саме в тій частині, які співпадають з іншими доказами і стикуються між собою.

Всі наведені вище обставини у своїй сукупності підтверджують висновок суду першої інстанції щодо наявності вини обвинувачених у скоєні інкримінованих злочинів та правильність юридичної кваліфікації їх дій.

Суд першої інстанції в судовому засіданні достатньо проаналізував показання всіх обвинувачених і дійшов правильного висновку про їх достовірність, а тому доводи обвинуваченого ОСОБА_20 про його обмову іншими обвинуваченими не знайшли свого підтвердження.

Доводи обвинуваченого щодо не проведення дослідження трупу ОСОБА_21 спростовуються висновками судово-медичних експертиз дослідження трупу ОСОБА_21 .

Також колегія суддів зазначає, що при вивчені матеріалів кримінального провадження порушень прав на захист, на які вказує ОСОБА_20 , не встановлено.

Доводи обвинуваченого щодо незаконного, на думку ОСОБА_20 , виділення матеріалів провадження, щодо іншої особи, не можуть бути прийняті до уваги оскільки не стосуються самого обвинувачення ОСОБА_20 .

Суд обґрунтовано не врахував наявність у ОСОБА_20 малолітньої дитини, оскільки ця обставина не підтверджується документально.

Будь яких даних щодо здійснення тиску на ОСОБА_20 с боку прокурора, який підтримував обвинувачення в матеріалах справи не міститься.

При перевірці матеріалів кримінального провадження порушень норм процесуального законодавства, які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення не встановлено.

Колегія суддів вважає вимоги апеляційної скарги ОСОБА_17 не обґрунтованими за таких обставин.

Суд першої інстанції при призначені покарання ОСОБА_17 відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання та обрав йому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, в межах санкції статей кримінального кодексу України. Обвинувачений ОСОБА_17 в апеляційній скарзі не навів обставин, які б давали підстави колегії суддів пом`якшити йому призначене покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного покарання ОСОБА_16 , колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції при призначені покарання ОСОБА_16 відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, суспільну небезпеку, та особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання та обрав йому покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, в межах санкції статей кримінального кодексу України. Крім того судом враховано визнання вини ОСОБА_16 , сприяння у розкриття злочинів, встановленню конкретних обставин справи та ролі кожного із співучасників. За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість застосування до ОСОБА_16 покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Натомість доводи прокурора щодо неправильного застосування кримінального закону при призначення ОСОБА_20 та ОСОБА_16 покарання за злочин передбачений п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України на думку колегії суддів є обґрунтованими.

Згідно зі ст. 70 КК України правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачена відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції. За епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті КК України, що не мають самостійної санкції покарання не призначається.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року; 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за окремими епізодами злочинної діяльності, що не мають самостійної кваліфікації, покарання не призначається.

У зв`язку з наведеним, суд неправильно застосував кримінальний закон, призначивши покарання ОСОБА_20 та ОСОБА_16 по окремим епізодам вбивств, та вимоги апеляційної скарги прокурора щодо призначення покарання одночасно за всіма інкримінованими пунктами ч. 2 ст. 115 КК України підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13 травня 2016 року, у кримінальному провадженні, внесеному у ЄРДР за № 0002293 від 01 квітня 2013 року, щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим:

за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 289 КК України до 6 років з конфіскацією всього належного йому майна;

за ч. 4 ст. 187 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

за п.п. 6, 12 , 13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього його майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити покарання шляхом поглинення менш суворих покарань довічним позбавленням волі з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 71 КК України остаточно призначити покарання шляхом поглинення невідбутої частини покарання призначеного на підставі вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2009 року до позбавлення волі на строк 1 рік 3 місяці, покаранням у виді довічного позбавлення волі, призначивши за цим вироком ОСОБА_8 довічне позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Вважати ОСОБА_9 засудженим

За ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

За ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 289 КК України до 6 років з конфіскацією всього належного йому майна;

за ч. 4 ст. 187 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна;

за п.п. 6, 12 , 13 ч. 2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього його майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом приєднання невідбутої частини покарання призначеного вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 27 листопада 2012 року до 4 років позбавлення волі, остаточно призначити покарання за цим вироком ОСОБА_9 у виді позбавлення волі строком на 17 років з конфіскацією всього належного йому майна з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

В решті вирок залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 05 квітня 2013 року по 27 жовтня 2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_11 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 05 квітня 2013 року по 27 жовтня 2016 року.

У зв`язку із фактичним відбуттям покарання ОСОБА_11 звільнити останнього з під варти.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду Донецької області може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: