АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 593/77/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/51/16 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.2 ст.125 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ;

обвинуваченого ОСОБА_6 ;

захисника ОСОБА_7

при секретарі ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000088, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 23 листопада 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нараїв Бережанського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 засуджено за ч.2 ст.125 КК України до 1190 грн. штрафу в дохід держави.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на його користь 500 грн. моральної шкоди, в стягненні матеріальної шкоди відмовлено.
Згідно з вироком суду, 20 березня 2014 року, біля 15 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на території подвір`я відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України(ВП НУБІП України) «Бережанського агротехнічного інституту», що знаходиться в АДРЕСА_2 , на грунті особистих неприязних стосунків, вступив із ОСОБА_9 у словесний конфлікт з причини розповсюдження останнім чуток про незаконну приватизацію ним землі, під час якого у нього виник злочинний намір, направлений на умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний намір, 20 березня 2014 року, біля 15 год., ОСОБА_6 , перебуваючи на території подвір`я ВП НУБІП України «Бережанський агро-технічний інститут», що в м.Бережани, вул.Академісчна,20, в ході словесного конфлікту з ОСОБА_9 , умисно наніс йому два удари кулаками рук в область обличчя, спричинивши рани слизововї оболонки нижньої губи та садна на передній поверхні лівої половини підборіддя, тобто, своїми умисними діями спричинив ОСОБА_9 умисне легке тілесне ушкодження, що спричнило короткочасний розлад здоров`я.
В апеляції обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження в звязку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2.ст.125 КК України. Обгрунтовуючи свої вимоги невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема, зазначає про те, що очевидці конфлікту ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не бачили нанесення ударів ні потерпілим, ні обвинуваченим, а кров на нижній губі у потерпілого вони помітили лише через 10-15 хв. після конфлікту, а тому висновок суду про нанесення обвинуваченим двох ударів кулаками рук у область обличчя потерпілого грунтується лише на показанннях самого потерпілого, проведеним за його участю слідчим екпериментом та висновком судмедексперта, який не виключив виникнення тілесних ушкоджень у потерпілого за наведених ним же обставин. Вважає, що цей висновок суперечить показанням свідків-очевидців конфлікту, які бачили що між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 була лише шарпанина. Просить також відмовити у задоволенні цивільного позову про стягнення з обвинуваченого заподіяної злочином шкоди в зв`язку з безпідставністю позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану скаргу з викладених у ній мотивів, потерпілого, який заперечив проти задоволення апеляції, думку прокурора, який вважає вирок суду законним та обгрунтованим та просить залишити його без змін, перевіривши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляції доводи, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого слід відмовити , виходячи з насупних міркувань.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що органами досудового слідства та судом вжито всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи. Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_6 у скоєнні злочину, за який його засуджено та кваліфікація його дій відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю доказів, досліджених у судовому засіданні, аналіз яким суд дав у вироку, і є обгрунтованим, а доводи обвинуваченого про те, що він не скоював злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України є безпідставними, виходячи з наступного.
Так, з показань обвинуваченого ОСОБА_6 , який не визнав своєї вини у скоєнні інкримінованого йому злочину, слідує, що конфлікт між ним та ОСОБА_9 з приводу наклепів, який останній зводить на нього щодо продажу земельних ділянок по вул. Сонячній в м.Бережанах мав місце. Проте, в ході конфлікту не він, а ОСОБА_9 , наніс йому два удари кулаками в область грудей. Його очевидцями були ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які їх розборонили.
Колегія суддів погоджується з висновками суду про їх необ`єктивність, оскільки вони спростовуються послідовними та узгодженими між собою доказами, які були зібрані органом досудового слідства та належним чином дослідженими і проаналізованими судом у вироку.
Так, з показань потерпілого ОСОБА_9 слідує, що 20.03.2014 року, біля 15 год., на території Бережанського агротехнічного інституту між ним та ОСОБА_6 відбулась сутичка, ініціатором якої був обвинувачений, в ході якої останній наніс йому декілька ударів кулаками в область обличчя. Припинили конфлікт ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , які знаходились поруч.
З показань свідка ОСОБА_10 , слідує, що вони з ОСОБА_11 були очевидцями суперечки, що мала місце 20.03.2014 року коло 15 год.. на території Бережанського агротехнічного інституту між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , певний період часу знаходились спиною до конфліктуючих та коли почули крик то обернулись і побачили, що ОСОБА_6 наступав, а ОСОБА_9 оборонявся, вона закінчилася шарпаниною, нанесення ударів він не бачив, крові на губі у ОСОБА_12 також, не виключає навності почервоніння. Конфлікт тривав 5 хвилин, одразу після того як вони з ОСОБА_11 їх розборонили ОСОБА_9 пішов. Підпухшу губу ОСОБА_9 у. він побачив через 5-10 хв. після сутички.
З показань свідка ОСОБА_11 слідує, що 20.03.2014 року, біля 15 год. на території БАТІ, між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 розпочалась розмова на підвищених тонах, побачивши таку їхню агресивну поведінку, вони з ОСОБА_10 заспокоїли їх та ОСОБА_9 одразу ж пішов. Через деякий період часу він знову побачив ОСОБА_9 вже з тріснутою губою. До суперечки у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень не було.
З показань свідка ОСОБА_15 слідує, що 20.03.2014 року він бачив ОСОБА_9 зранку у приміщенні БАТІ і ніяких тілесних ушкоджень у нього на обличчі не було. Після засідання вчиненої ради біля 15 год він пішов на кафедру і коли туди прийшов ОСОБА_9 , то у нього вже була розбита губа і кров у роті, у відповідь на його запитання про те, що сталось ОСОБА_9 повідомив про нанесення йому ударів ОСОБА_6 , а також те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 їх розборонили.
Крім показань свідків та потерпілого вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами, а саме:
висновком судмедексперта № 389 від 27.03.2014 року, згідно з яким у ОСОБА_9 21.03.2014 року було виявлено рану слизової облонки нижньої губи та садна на передній поверхні лівої половини підборіддя, які утворились від дії тупих предметів в межах доби до експертизи, виникнення яких при нанесенні ударів кулаками в обличчя не виключається;
протоколом слідчого екперименту з фототаблицями до нього, де потерпілий детально відтворив обставини конфлікту, який відбувся між ним та ОСОБА_6 20.03.2014 року.
Оцінюючи показання обвинуваченого, суд вірно зіслався на те, що вони є необ`єктивними та суперечливими як самі по собі так і не узгоджуються з іншими доказами та спрямовані на ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, оскільки спростовуються послідовними показами потерпілого та свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , письмовими доказами, які були зібрані органом досудового розслідування та належним чином досліджені і проаналізовані судом у вироку узгоджуються як між собою так і з іншими доказами у даному кримінальному провадженні.
Зважаючи на наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичний перебіг подій та належним чином оцінено і проаналізовано наявні у справі докази і вірно кваліфіковано дії ОСОБА_16 за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкоження з короткочасним розладом здоров`я.
Аналізуючи доводи апелянта щодо неузгодженості висновку судмедексперта про наявність у потерпілого легких тілесних ушкоджень з показаннями очевидців конфлікту ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які не бачили нанесення ударів жодним з учасників конфлікту, слід зазначити, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у своїх показаннях повідомили про те, що певний період часу знаходились спиною до конфліктуючих, вони не заперечували факту нанесення ударів обвинуваченим потерпілому, а лише повідомили про те, що не бачили цього. Крім того, слід врахувати що вони є колегами з учасниками конфлікту та працюють в одному навчальному закладі, а також однозначно вказали на те, що конфлікт між обвинуваченим та потепілим мав місце, його ініціатором був ОСОБА_6 , який мав намір з`ясувати стосунки з потерпілим, обвинувачений наступав, а потерпілий оборонявся, до суперечки жодних тілесних ушкоджень у ОСОБА_17 не було, а через незначний період часу помітили у ОСОБА_12 підпухшу губу. Щодо висновку судмедексперта-то його суд оцінив в сукуності з іншими доказами, зокрема, він узгоджується з показаннями потерпілого, проведеним за його участю слідчим екпериментом, не суперечить показанням вищезгаданих свідків, а лише констатує факт наявності тілесних ушкоджень у потерпілого, характер їх нанесення, локалізацію, час виникнення та ступінь тяжкості.
Твердження апелянта про те, що органами досудового розслідування не доведено факту нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 саме під час конфлікту з обвинуваченим , колегією суддів оцінються критично, оскільки учасники та свідки конфлікту підтвердили те, що ОСОБА_9 одразу ж після його закінчення пішов, тому очевидці ОСОБА_10 та ОСОБА_11 могли їх і не помітити.
Показання свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 з приводу нанесення потерпілим ОСОБА_9 ударів кулаками в груди обвинуваченому ОСОБА_16 суд сприймав поза межами ст.290 КПК України, оскільки вони не були відкриті іншій стороні, а тому є недопустимими доказами та вірно не взяті судом першої інстанції до уваги.
На думку колегії суддів, призначена обвинуваченому міра покарання є законною та справедливою і відповідає вчиненому ними злочину та даним про його особу.
За змістом ст.ст.50, 65-67 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Зокрема. суд вірно враховав ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та доглядає перестарілого батька, обставин, що пом`якшують або обтяжують його покарання не встановив, а тому прийшов до правильного переконання про призначення йому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано злочин, у виді штрафу.
Також колегія суддів вважає, що суд, розглядаючи справу, обгрунтовано у мотивувальній частині виклав підстави для часткового задоволення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди та стягнув 500 грн. на відшкодування завданої злочином моральної шкоди, яка виразилась у фізичному болі, душевних переживаннях за своє здоров`я, приниженні честі та гідності, а також вірно відмовив у стягненні завданої злочином матерріальної шкоди в зв`язку з недоведеністю позовних вимог.
В зв`язу з вищенаведеним, вирок суду слід залишити без змін, а апеляцію обвинуваченого без задоволення.
Керуючсь ст.ст.407,419,422 КПК України, колегія суддів,-

Ухвалила :
В задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.

Вирок Бережанського районного суду Тернопільської області від 23 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
На вирок суду може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі трьох місяців від його проголошення, а засудженим який утримується під вартою, в той же ? з моменту отримання копії вироку.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2