печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА ІНФОРМАЦІЙНО КОНСУЛЬТАЦІЙНИХ ПОСЛУГ» - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА ІНФОРМАЦІЙНО КОНСУЛЬТАЦІЙНИХ ПОСЛУГ» ОСОБА_4 про скасування арешту майна,

В С Т А Н О В И В :
Представник ТОВ «ГРУПА ІНФОРМАЦІЙНО КОНСУЛЬТАЦІЙНИХ ПОСЛУГ» ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просить скасувати арешт з грошових коштів.
В обґрунтування вимог клопотання заявник зазначає, що арешт накладено необґрунтовано, без належних правових підстав.
Так, слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва від 16.05.2016 в рамках справи № 757/23041/16-к накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках НОМЕР_1 у гривні, НОМЕР_2 у гривні, НОМЕР_3 у гривні, НОМЕР_4 у гривні, НОМЕР_5 у гривні, НОМЕР_6 у гривні, НОМЕР_7 у гривні, НОМЕР_8 у гривні, НОМЕР_9 у гривні, НОМЕР_10 у гривні, НОМЕР_11 у гривні, НОМЕР_12 у гривні, відкритих ТОВ «ГРУПА ІНФОРМАЦІЙНО КОНСУЛЬТАЦІЙНИХ ПОСЛУГ» () у Філії «РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 320649).
В обґрунтування безпідставності вжитого заходу забезпечення кримінального провадження вказує, що арештовані у кримінальному провадженні №0000791 кошти, не є засобом чи знаряддям, або матеріальним забезпеченням вчинення кримінального правопорушення, не можуть зберігати на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, і не є предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, не набуте кримінально протиправним шляхом та не отримане внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Товариство жодного відношення до вказаного кримінального провадження. При цьому, органом досудового розслідування не дотримано порядку накладення арешту на майно юридичної особи, встановленого ч. 8 ст. 214 КПК України, оскільки, повідомлення про підозру службовій особі Товариства у вчиненні правопорушення від імені та в інтересах Товариства не вручалось. За час здійснення досудового розслідування процесуальний статус Товариства органом досудового розслідування не визначено, його посадові особи не допитувалися.
Представник ТОВ «ГРУПА ІНФОРМАЦІЙНО КОНСУЛЬТАЦІЙНИХ ПОСЛУГ» ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вимоги клопотання, відповідно до доводів клопотання, згідно яких правові підстави для арешту майна відсутні. Додатково зазначив, що кошти набуті на законних підставах, призначені для подальшого виконання зобов`язань, натомість, арешт паралізує господарську діяльність товариства, що є неприпустимим. На підтвердження чого для долучення до матеріалів провадження надані окремі документи фінансово-господарської діяльності Товариства, що свідчить про правомірність його діяльності.
Слідчий слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 , за клопотанням якого вжито заходів забезпечення кримінального провадження, в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.
Представник ТОВ «ГРУПА ІНФОРМАЦІЙНО КОНСУЛЬТАЦІЙНИХ ПОСЛУГ» ОСОБА_3 категорично заперечив проти перенесення розгляду справи, посилаючись на порушення прав заявника через неналежну процесуальну поведінку слідчого, яка призводить до порушення розумних строків розгляду справи.
При вирішення питання про можливість розгляду справи у відсутність слідчого, виходжу з наступного.
Однією з засад кримінального провадження є розумність строків ( п.21 ч.1 ст. 7 КПК України).
Згідно ч.2 ст. 28 КПК України проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Положеннями ст.174 КПК України не передбачена обов`язкова участь слідчого чи прокурора при розгляді клопотання про скасування арешту майна.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України ( ч.1 ст. 26 КПК України).
Враховуючи вищевказані положення кримінального процесуального законодавства, а також принцип змагальності сторін, слідчий суддя, з метою недопущення порушення прав заявника на справедливий судовий розгляд його клопотання протягом розумного строку, визнав за можливе розгляд справи у відсутність слідчого.
Заслухавши думку представника ТОВ «ГРУПА ІНФОРМАЦІЙНО КОНСУЛЬТАЦІЙНИХ ПОСЛУГ» ОСОБА_3 , дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Під час розгляду клопотання встановлено, що ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000791 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 190 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» за попередньою змовою із керівниками комерційних структур: ТОВ «ДМ-ЕКСПРЕС» (), ТОВ «ДІРЕКТ МЕЙЛ» (), ТОВ «МЕЙЛ-ГРУП» (), ТОВ «КАДАР ЛТД СЕРВІС» (), ТОВ «ОМЕГА ТОРГ» (), ТОВ «КИЇВ БІЛДІНГ» (), ТОВ «СК-КОНСАЛТ» (), ПП «РЕСПЕКТ-ПЛЮС» (), ТОВ «ГРУПА ІНФОРМАЦІЙНО КОНСУЛЬТАЦІЙНИХ ПОСЛУГ» (), ТОВ «СВ-ЛОГИСТИКА» (), ФОП « ОСОБА_6 » (ДРФО ), ФОП « ОСОБА_7 » (ДРФО НОМЕР_13 ), ФОП « ОСОБА_8 » (ДРФО НОМЕР_14 ), ФОП « ОСОБА_9 » (ДРФО НОМЕР_15 ), вчинили зловживання своїм службовим становищем з корисливих мотивів, що виразилось у створенні протиправної схеми пересилання простої письмової кореспонденції на користь третіх юридичних осіб в об`ємах, що перевищують передбачені договорами, без сплати платежів державному підприємству, в результаті чого державному підприємству завдано збитки, остаточна сума яких встановлюється.
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16.05.2016 в рамках справи № 757/23041/16-к в рамках вказаного кримінального провадження було задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_5 та накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках НОМЕР_1 у гривні, НОМЕР_2 у гривні, НОМЕР_3 у гривні, НОМЕР_4 у гривні, НОМЕР_5 у гривні, НОМЕР_6 у гривні, НОМЕР_7 у гривні, НОМЕР_8 у гривні, НОМЕР_9 у гривні, НОМЕР_10 у гривні, НОМЕР_11 у гривні, НОМЕР_12 у гривні, відкритих ТОВ «ГРУПА ІНФОРМАЦІЙНО КОНСУЛЬТАЦІЙНИХ ПОСЛУГ» () у Філії «РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 320649)
У відповідності до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляду клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
При накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що зазначені грошові кошти є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, набуті кримінально протиправним шляхом внаслідок вчинення кримінального правопорушення. З метою їх збереження як речових доказів, та запобігання можливості їх приховування і втрати наявні підстави для задоволення клопотання.
Між тим, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України, та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню ( ст. 3 КПК України).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. При цьому, обов`язок доведення існування зазначених умов КПК України покладає на слідчого та/або прокурора, а обов`язок перевірки цих обставин на слідчого суддю при розгляді відповідного клопотання.
Так, арешт майна з підстав, що воно виступає знаряддям вчинення кримінального правопорушення та набуте в результаті вчинення кримінального правопорушення на даний час є можливим, коли існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Арешт такого майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Коли ж метою арешту майна є забезпечення конфіскації майна як виду покарання, то в цьому випадку правовою підставою для накладення арешту на майно має бути можлива конфіскація майна за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна. Причому, в останньому випадку арешт накладається лише на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження і щодо якої може бути застосований захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно доводів заявника, які у встановленому законом порядку органом досудового розслідування не спростовані, ТОВ «ГРУПА ІНФОРМАЦІЙНО КОНСУЛЬТАЦІЙНИХ ПОСЛУГ» є реально діючим суб`єктом економічної діяльності, його установчі документи, виписки з ЄДРПОУ та витяги з реєстру платників ПДВ є чинними, у встановленому законом порядку не скасовані, недійсними не визнані.
Також слід вказати, що хоча на даний час і триває досудове розслідування, однак, орган досудового розслідування не надав суду належних, допустимих та достатніх в розумінні положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України доказів, що розрахункові операції вищевказаного Товариства якимось чином пов`язано із протиправною діяльністю, дані щодо якої внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а тим більше, що кошти здобуті злочинним шляхом, є знаряддям злочину, чи службові особи заявника є підозрюваними у кримінальному провадженні.
Надані заявником матеріали на обґрунтування доводів про скасування арешту спростовують припущення органу досудового розслідування про протиправність діяльності ТОВ «ГРУПА ІНФОРМАЦІЙНО КОНСУЛЬТАЦІЙНИХ ПОСЛУГ», що в свою чергу, свідчить про відсутність підстав вважати, що службові особи ТОВ «ГРУПА ІНФОРМАЦІЙНО КОНСУЛЬТАЦІЙНИХ ПОСЛУГ» причетні до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 190 КК України, а зазначене підприємство має відношення до кримінального провадження.
Більше того, і зазначене є визначальним при вирішенні даного клопотання, відомості про вчинення службовими особами ТОВ «ГРУПА ІНФОРМАЦІЙНО КОНСУЛЬТАЦІЙНИХ ПОСЛУГ» злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 190 КК України, до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань на час накладення арешту внесені не були, відповідно досудове розслідування відносно службових осіб вказаного товариства не здійснювалося.
Сам по собі факт проведення досудового розслідування за фактом зловживання службовими особами Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» своїм службовим становищем з корисливих мотивів за попередньою змовою із керівниками комерційних структур, що виразилось у створенні протиправної схеми пересилання простої письмової кореспонденції на користь третіх юридичних осіб в об`ємах, що перевищують передбачені договорами, без сплати платежів державному підприємству, в результаті чого державному підприємству завдано збитки, не може вказувати однозначно на причетність до вчинення кримінальних правопорушень ТОВ «ГРУПА ІНФОРМАЦІЙНО КОНСУЛЬТАЦІЙНИХ ПОСЛУГ».
Відтак, для ініціювання питання про накладення арешту на грошові кошти вищевказаного товариства орган досудового розслідування мав би спочатку відкрити кримінальне провадження за фактом можливої його злочинної діяльності, чого на час накладення арешту зроблено не було.
У зв`язку з накладеним арештом вищевказане товариство позбавлено можливості здійснювати щоденну фінансово-господарську діяльність, а тому, наслідки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт є негативним для інших осіб.
Крім того, процесуальний статус посадових осіб даного товариства до цього часу не визначений.
У відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права
За таких обставин та враховуючи, що дослідженні в судовому засідання матеріали не містять достатніх фактичних даних, які б свідчили про те, що грошові кошти на рахунку ТОВ «ГРУПА ІНФОРМАЦІЙНО КОНСУЛЬТАЦІЙНИХ ПОСЛУГ» набуті в результаті вчинення злочину та/або є предметом кримінального правопорушення, що службові особи ТОВ «ГРУПА ІНФОРМАЦІЙНО КОНСУЛЬТАЦІЙНИХ ПОСЛУГ» причетні до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 190 КК України, щоб виправдовувало втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II), клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7, 26, 174, 309, 532-534 КПК України, -
У Х В А Л И В :
клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА ІНФОРМАЦІЙНО КОНСУЛЬТАЦІЙНИХ ПОСЛУГ» ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.
Скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_10 від 16.05.2016 в рамках справи № 757/23041/16-к в частині, що стосується коштів, які знаходяться на банківських рахунках НОМЕР_1 у гривні, НОМЕР_2 у гривні, НОМЕР_3 у гривні, НОМЕР_4 у гривні, НОМЕР_5 у гривні, НОМЕР_6 у гривні, НОМЕР_7 у гривні, НОМЕР_8 у гривні, НОМЕР_9 у гривні, НОМЕР_10 у гривні, НОМЕР_11 у гривні, НОМЕР_12 у гривні, відкритих ТОВ «ГРУПА ІНФОРМАЦІЙНО КОНСУЛЬТАЦІЙНИХ ПОСЛУГ» () у Філії «РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР» ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (МФО 320649).
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає та підлягає безумовному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1