АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 653/2071/15-к Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/103/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю прокурора: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження № 0002880 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 23.11.2015 року щодо ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щорсівка Генічеського району Херсонської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 27.05.2014 року за ч. 1 ст. 309 КК України до обмеження волі строком на 2 роки, звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком, ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком та шляхом переведення обмеження волі в позбавлення волі, що становить 1 рік позбавлення волі, остаточне покарання призначено ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі строком 4 роки з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу. Запобіжний захід обрано у вигляді тримання під вартою. Під варту взято із зали суду. Строк відбування покарання обчислено з 23.11.2015 року.

ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що він 18.07.2015 року близько 19 години, внаслідок раптово виниклого умислу, з корисливих спонукань та з метою заволодіння чужим майном, шляхом вільного доступу, через незамкнені двері проник до будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав гаманець ОСОБА_9 з грошовими коштами в сумі 820 гривень, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду першої інстанції скасувати та пом`якшити покарання, призначене йому за ч. 3 ст. 185 КК України. Посилається на порушення права на захист під час досудового розслідування. Вважає, що суд невірно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки у житло потерпілої не проникав, а вона його запросила до дому сама для придбання товарів першої необхідності. Також вважає, що суд при ухваленні вироку не взяв до уваги обставини, що пом`якшують покарання.

Вислухавши суддю-доповідача; обвинуваченого, який просив пом`якшити йому покарання, захисника, який просив визначити обвинуваченому покарання у мінімальній межі, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України, прокурора, який просив апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду залишити без змін, заслухавши сторони в судових дебатах, під час яких вони залишились на попередніх позиціях, останнє слово обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 розглянуто судом першої інстанції в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, дії обвинуваченого кваліфіковані за ст. 185 ч.3 КК України як таємне викрадення чужого майна(крадіжка) поєднана з проникненням у житло.
Норма ст. 349 ч. 3 КПК України передбачає можливість визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження. При цьому суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обставини справи не оспорюються сторонами у випадку, коли обвинувачений повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор, потерпілий та інші учасники судового розгляду не висловлюють жодних заперечень проти встановлених обставин.
Звукозаписом судового засідання від 23.11.2015 року підтверджено, що суд першої інстанції у повні мірі виконав положення ст. 349 ч. 3 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому її зміст, в тому числі щодо можливості оскарження вироку суду в разі застосування скороченого порядку дослідження доказів лише в частині призначеного покарання, на що ОСОБА_7 підтвердив, що положення змісту вказаної норми закону йому повністю зрозумілі і надав свою згоду на застосування ч. 3 ст. 349 КПК України
При цьому, ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, висловив розкаяння з приводу вчиненого, добровільно, без будь-якого примусу дав послідовні показання про обставини вчинення злочину, які відображено у вироку та повністю узгоджуються з фактичними обставинами справи, викладеними в обвинувальному акті.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК.

Виходячи з наведеного, за відсутності порушень з боку суду вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, колегія суддів залишає доводи апеляції в частині заперечення обвинуваченим фактичних обставин кримінального провадження без розгляду на підставі ч. 2 ст. 394 КПК України.

Доводи апеляції про порушення права на захист обвинуваченого колегія суддів не приймає до уваги, оскільки звукозаписом судових засідань підтверджено, що ОСОБА_7 отримав пам`ятку про свої права та обов`язки, був з нею обізнаний, суд з`ясовував чи має він клопотання, однак ОСОБА_7 клопотань про призначення йому захисника не заявляв, при цьому відповідно до ст. 52 КПК України участь захисника у вказаному провадженні не є обов`язковою.

Що стосується призначеного судом покарання, суд в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу винного, обставини, що пом`якшують покарання і відсутність обставин, що його обтяжують і, зважаючи на вчинення ОСОБА_7 нового умисного тяжкого злочину у період іспитового строку за попереднім вироком призначив обвинуваченому законне та справедливе остаточне покарання за сукупністю вироків, яке є достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом пом`якшуючих покарання обставин колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вказані обставини судом з`ясовані у повній мірі і зважаючи на них суд призначив ОСОБА_7 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 185 КПК України.

Виходячи з наведеного, підстав для скасування або зміни вироку колегія суддів не вбачає.

Разом з цим, враховуючи, що 24.12.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання» № 838-УІІІ від 26.11.2015 року, відповідно до якого в строк відбування покарання необхідно зараховувати попереднє ув`язнення, в яке входить строк тримання особи під вартою як запобіжний захід під час судового розгляду кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тому строк тримання ОСОБА_7 під вартою з 23.11.2015 по 01.03.2016 року підлягає зарахуванню в строк відбування покарання, виходячи з вказаного розрахунку.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 23.11.2015 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Відповідно до ст. 72 ч. 5 КК України зарахувати в строк відбування ОСОБА_7 покарання за цим вироком, термін попереднього ув`язнення з 23.11.2015 по 01.03.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але вона може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Надіслати не пізніше наступного дня після постановлення ухвали її копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді: (три підписи)
З оригіналом згідно.
Головуючий: ОСОБА_2