Ірпінський міський суд Київської області
ВИРОК

іменем України

27 серпня 2010 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.

при секретарі Балинській О.С.

з участю прокурора Онігценка П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області справу по обвинуваченню

ОСОБА_1. 22.08.1961 року

народження, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_1 »

області, українки, громадянки України, із середньою

освітою, заміжньої, приватного підприємця, яка мешкає в смт.Гостомель Київської області по вул.Калініна 45-а, раніше не судимої

у скоєнні злочину, передбаченого ч.І ст.172 КК України, - встановив:

Підсудна ОСОБА_1, являючись фізичною особою-підприємцем на підставі свідоцтва про державну реєстрацію серія В00 № 280052 від 31.03.2004 р. організувала підприємницьку діяльність, пов»язану із роздрібною торгівлею продуктами харчування в приміщенні магазину, що розташований в смт.Гостомель Київської області по вул.Червоноармійська 216.

Для здійснення торгівлі підсудна як підприємець, що наділений правом найму працівників згідно ст.46 Господарського кодексу України, діючи умисно, без укладення у встановленому законом порядку трудового договору, залучила до роботи в магазині найманого працівника - ОСОБА_2, яка з вересня 2008 р. по червень 2010 р. виконувала обов»язки продавця магазину, а саме відпускала товар за встановленою ціною, консультувала покупців, надавала касові чеки та отримувала за це грошову винагороду в розмірі 850 грн. на початку мкожного місяця.

Вказаними діями підсудна грубо порушив вимоги п.6 ч.І ст.24 Кодексу законів про працю України, яка вимагає обов»язкового додержання письмової форми при укладенні трудового договору з фізичною особою, а також грубо порушила права найманих працівників на отримання пенсії та соціальних страхових виплат, передбачених ст.ст.253, 256 КЗпП України, а також Законами України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування», «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання, які спричинили втрату працездатності», «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку із тимчасовою втратою працездатності, та витратами, зумовленими похованням».

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою вину у скоєному злочині визнала повністю, підтвердила викладені обставини скоєння злочину та показала, що вона з 2004 року зареєстрована як фізична особа-підприємець і займається роздрібною торгівлею продуктовими товарами. В даний час підприємницьку діяльність здійснює в приміщенні магазину в смт.Гостомель по вул.Червоноармійська 216. Для здійснення своєї діяльності по роздрібній торгівлі продуктами харчування вона залучила ОСОБА_2 на посаду продавця. Остання була залучена до роботи з вересня 2008 р. до січня 2010 р. і отримувала заробіток готівкою на руки, у відомостях про отримання заробітку ця особа не розписувалися. Із ОСОБА_2 вона трудового договору не укладала, записи про прийняття на роботу в трудову книжку не виконувала, внески на цю особу на державне пенсійне і соціальне страхування не сплачувала. Після проведення перевірки в червні 2010 р. вона дізналася, що порушила закон.

Підсудна окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю визнала кваліфікацію своїх дій, докази, на які посилався орган досудового слідства, пояснила, що покази під час досудового слідства вона давала добровільно, без будь-якого примусу. В скоєному підсудна щиро розкаялася, просила суворо не карати.

У звязку із повним визнанням підсудною своєї вини в скоєному злочині, визнання нею кваліфікації її дій та доказів, на які посилався орган досудового слідства, дослідження зібраних по справі доказів за згодою учасників процесу було обмежене допитом підсудної, показання якої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються, та дослідженням матеріалів справи, що її характеризують.

Органом досудового слідства дії підсудної кваліфіковані за ч.І ст.172 КК України, як грубе порушення законодавства про працю.

Суд вважає таку кваліфікацію правильною, оскільки підсудна умисно вчинила порушення законодавства про працю у відношенні найманого працівника ОСОБА_2, що виразилося в залученні до роботи найманого працівника без укладення з ним письмового трудового договору у встановленому законом порядку та невнесенні відповідних записів у його трудову книжку.

Дане порушення законодавства про працю є грубим, поскільки порушення вимог п.6 ч.І ст.24 КЗпП України, яка вимагає від роботодавця обов»язкового додержання письмової форми при укладенні трудового договору з фізичною особою, вчинене підсудним у відношенні 3-х найманих працівників, дане порушення існувало тривалий час (близько 6 місяців) і призвело до тривалого порушення прав найманих працівників на отримання пенсії та передбачених законодавством соціальних страхових виплат.

Обираючи міру покарання, суд враховує, що підсудна скоїла злочин, який віднесено до злочинів невеликої тяжкості.

Обставинами, які помякшують покарання підсудної суд знаходить її щире каяття в скоєнні злочину.

Обставин, які обтяжують покарання підсудної суд не знаходить.

За місцем проживання та роботи підсудна характеризується позитивно, приймає участь у розвитку селища, вона раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягалася.

За даних умов, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом»якшуючі обставини, особу підсудної, суд вважає, що підсудній слід призначити покарання відповідно до санкції ч.І ст. 172 КК України у вигляді штрафу.

Суд вважає, що згідно вимог ч.2 ст.65 КК України дана міра покарання є достатньою дл: виправлення підсудного та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід у відношенні підсудної суд залишає без змін.

Цивільні позови у справі не заявлені.

Керуючись статтями 323, 324 КПК України суд,

засудив:

ОСОБА_1 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.І ст.172 1 України та призначити їй покарання по цій статті у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуван мінімумів доходів громадян, а саме в розмірі 850 гривень.

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід відносно підсудної залишити без змі підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

На вирок до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд може б? подано апеляцію протягом 15 діб із моменту проголошення вироку, підсудним в той же строї моменту отримання копії вироку.

Суддя: С.І. Савченко