Номер провадження: 11-кп/785/810/16
Номер справи місцевого суду: 498/1035/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.06.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченої ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 13.04.2016 року,
встановив:
оскарженим вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Леніне Фрунзівського району Одеської області, гр-нка України, освіта середня, не одружена, не працює, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

засуджена за ст. 121 ч. 1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 рік.
Утримається під вартою з 13.04.2016 року.

Стягнуто з засудженої ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати у сумі 613 грн. 80 коп. за проведення судово-криміналістичної експертизи.
ОСОБА_9 засуджена за те, що вона 02.07.2015 року близько о 17 годин 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на подвір`ї домоволодіння, в якому вона мешкає, що розташоване по АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, яки виникли під час сварки зі своїм співмешканцем ОСОБА_10 , з метою спричинення тілесних ушкоджень, завдала потерпілому однин удар кухонним ножем в область черевної порожнини, спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з пошкодженням кишечника.
Після отримання тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_10 до медичного закладу не звертався протягом декількох днів, оскільки не надавав значення вказаному поранення, а обвинувачена ОСОБА_9 самостійно обробляла рану з метою її загоєння, проте через три дні в зв`язку з погіршенням самопочуття потерпілий ОСОБА_10 був вимушений звернутися до медичного закладу де помер внаслідок інтоксикації на фоні фіброзно-гнійного перитоніту.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_9 стверджує, що вирок є незаконним, оскільки їй не був наданий захисник, та крім того, суд не вручив їй обвинувальний акт, позбавивши її можливості ознайомитись доводи обвинувачення, докази її вини та підготуватися до свого захисту, в зв`язку з чим обвинувачена просить скасувати вирок.

Заслухавши доповідача, обвинувачену та захисника, які частково підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити в частині зменшення покарання, прокурора та потерпілу, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що в ході судового розгляду справи, обвинувачена ОСОБА_9 повністю визнала себе винною в спричиненні потерпілому ОСОБА_10 удару ножем в область черевної порожнини при обставинах, які викладені в обвинувальному акті.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що в ході як досудового, так і судового слідства обвинувачена ОСОБА_9 пояснювала, що вона вчинила так не витримавши образ з боку потерпілого та з метою налякати потерпілого, щоб він у подальшому боявся її ображати. Також ОСОБА_9 пояснила, що вона неодноразово просила потерпілого звернутися по медичну допомогу в зв`язку з пораненням, але він категорично відмовлявся, тому вона сама обробляла рану (а.с.135-143, аудиозапис судового засідання).
Таким чином обвинувачена ОСОБА_9 , не заперечуваа проти завдання нею потерпілому ножового поранення, яке, згідно з висновком судово-медичної експертизи відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
При цьому її свідчення про обставини спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень не суперечили свідченням потерпілої ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 .
Таким чином, вина обвинуваченої ОСОБА_9 , у повному обсязі знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду, а її дії правильно кваліфіковані за ст. 121 ч. 1 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечно для життя в момент заподіяння.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_9 про те, що їй не була надана судом можливість скористатися послугами адвоката, то вказані доводи є необґрунтованими, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, обвинувачена в судовому засіданні отримала пам`ятку про права та обов`язки, їй були роз`яснені її права, в тому числі і скористатися послугами захисника, але від послуг захисника обвинувачена відмовилась (а.с.28-29).
Даний факт підтвердила в своїх поясненнях в суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_7 , яка вказала, що обвинувачена ОСОБА_9 , в суді першої інстанції, відмовилась від послуг адвоката та заявила, що буде захищати себе сама.
Також з матеріалів справи вбачається, що в ході судового розгляду справи прокурором був наданий щодо ОСОБА_9 обвинувальний акт у новій редакції, вказаний обвинувальний акт був їй вручений в судовому засіданні, після чого судом була оголошена перерва на 7 днів для ознайомлення обвинуваченої ОСОБА_9 з цим обвинувальним актом, а після перерви обвинувачена ОСОБА_9 не заперечувала проти вчинення нею кримінального правопорушення щодо потерпілого ОСОБА_10 при обставинах, викладених у нової редакції обвинувального акту (а.с.162, 166, 170-171, диски аудіозапису судових засідань).
При таких обставинах твердження обвинуваченої ОСОБА_9 в апеляційній скарзі про порушення її права на захист є необґрунтованими, оскільки не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи.
При призначенні обвинуваченій покарання, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особи винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та обґрунтовано призначив їй покарання у межах санкції ст. 121 ч.1 КК України.
За таких обставин апеляційний суд не вбачає підстав для змінення або скасування вироку суду першої інстанції.

Однак суд апеляційної інстанції вважає за необхідне, на підставі ч. 2 ст. 75 КК України зарахувати в строк відбуття ОСОБА_9 покарання, строк попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі з дня її затримання по день вступу вироку в закону силу.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд Одеської області,
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Великомихайлівського районного суду Одеської області від 13.04.2016 року щодо неї без змін.
На підставі ч. 2 ст. 75 КК України зарахувати в строк відбуття ОСОБА_9 покарання, строк попереднього ув`язнення з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі з дня її затримання по день вступу вироку в закону силу, тобто з 13.04.2016 року по 30.06.2016 року.
Ухвала може бути оскаржена у Вищій Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою ОСОБА_9 в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2
ОСОБА_3

ОСОБА_4