УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2016 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області у складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 27 жовтня 2016 року про накладення арешту на майно,
прокурора ОСОБА_7 ,
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та не обґрунтованою винесена з порушенням норм процесуального права та відсутністю підстав для його арешту.
Зазначає, що при вирішенні судом вищезазначеного клопотання порушено вимоги п.5 ст.171 КПК України, де зазначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Тому суд зобов`язаний був залишити дане клопотання без задоволення, оскільки слідчий несвоєчасно звернувся з даним клопотанням до суду, відповідно до вимог закону повинен був повернути тимчасово вилучене майно ОСОБА_6 22.10.2016 року.
Вказав, що при розгляді даного клопотання судом порушено вимоги ст.172 КПК України, а саме порушено строки розгляду даного клопотання, відповідно до вимог Закону клопотання слідчого повинно бути розглянуто слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, а розглянуто судом через три доби.
Накладено арешт на лісопродукцію - (дрова) дерев породи вільха загальним об`ємом 9 куб.м. та дуб загальним об`ємом 9 куб.м., які було вилучено 21.10.2016 року.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що вказана лісопродукція є речовим доказом у кримінальному провадженні, може бути об`єктом кримінально протиправних дій, набутим кримінально протиправним шляхом, тобто підтверджені підстави, передбачені ст.ст. 170, 171 КПК України для задоволення клопотання.
Судом встановлено, що своє клопотання слідчий мотивував тим, що
21.10.2016 р. близько 21 год. 30 хв. неподалік автодороги «Київ-Чоп», а саме 1 км. від неї на дорозі між с. Вереси та хутором Затишшя Житомирського району Житомирської області працівниками патрульної поліції зупинено автомобіль марки «МАЗ- 5549», державний номерний знак, НОМЕР_1 , з бортовим причепом «ГКБ 819», державний номерний знак, НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , де виявлено лісопродукцію (дрова) дерев породи вільха загальним об`ємом 9 м3 та дуб загальним об`ємом 9 м3. На момент огляду транспортного засобу документи про походження та перевезення вказаної лісопродукції у водія були відсутні.
Автомобіль марки «МАЗ-5549», державний номерний знак, НОМЕР_1 , з бортовим причепом «ГКБ 819», державний номерний знак НОМЕР_2 , та лісопродукцію (дрова) дерев породи вільха загальним об`ємом 9 м3 та дуб загальним об`ємом 9 м3 вилучено працівниками поліції та поміщено для зберігання на територію відділення забезпечення автотранспортом ГУНП в Житомирській області.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення прокурора проти доводів апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.
Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, слідчий суддя виходив з того, що вилучена лісопродукція є речовим доказом у кримінальному провадженні, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що вищевказана лісопродукція може бути використана як доказ причетності тієї чи іншої особи до вчинення даного злочину.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження, суть якого відповідно до вимог ч.1ст.170 КПК України, полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумної підозри вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1)збереження речових доказів;
2)спеціальної конфіскації;
3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Звертаючись до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_6 , а саме на лісопродукцію (дрова) дерев породи вільха загальним об`ємом 9 куб.м. та дуб загальним об`ємом 9 куб.м., слідчий послався на те, що вказана лісопродукція визнана речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а тому метою накладення на нього арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, знищення або відчуження.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя виходив з наявності для цього законних підстав, оскільки вказане майно визнане речовим доказом у кримінальному провадженні згідно постанови слідчого ВП ГУНП в Житомирській області від 22.10.2016 року і є підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Посилання апелянта на те, що слідчий несвоєчасно звернувся з клопотанням про накладення арешту на вилучене у ОСОБА_6 майно, а тому його необхідно повернути, є неспроможним.
Згідно ч.5ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Як вбачається з матеріалів провадження, лісопродукція вилучена у ОСОБА_6 в ході огляду місця події, проведеного слідчим 21.10.2016 року з 22 години до 22.56 годин. Клопотання про накладення арешту на вказане вилучене майно було складено слідчим 22 жовтня 2016року і подано до суду у наступний робочий день.
Доводи апелянта стосовно того, що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1ст.185 КК України були внесені в ЄРДР в порушення вимог п.3 ч.1ст.477 КПК України, є неспроможними і не відповідають вказаним вимогам кримінального процесуального закону.
Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.
За таких підстав, ухвала слідчого судді від 27 жовтня 2016 року є законною та обґрунтованою, правові підстав для її скасування відсутні.
Керуючись ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення., а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 27 жовтня 2016 року, якою накладено арешт на майно - без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: