Справа № 367/2880/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/631/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 25.05.2016

УХВАЛА
Іменем України
25 травня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

засудженого: ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 08 квітня 2016 року, якою засудженому
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Біла Церква Київської області, до засудження проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому, останній раз 13.02.2013 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.121, ч.1 ст.71 на 5 років 3 місяці позбавлення волі,-

було відмовлено в умовно-достроковому звільненні від подальшого відбуття покарання, -

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_7 раніше судимий 29.08.2001 року Білоцерківським міським судом Київської області за ч.3 ст.142, ст.44 КК України на 5 років позбавлення волі, звільнений 24.03.2004 року Указом Президента України про помилування з іспитовим строком 2 роки.
Останній раз ОСОБА_7 був засуджений 13.02.2013 року вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за ч.1 ст.121, ч.1 ст.71 на 5 років 3 місяці позбавлення волі.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.06.2015 року, згідно ст.82 КК України невідбуту частину покарання 2 роки 6 місяців 11 днів замінено на 2 роки 6 місяців обмеження волі, зараховано час тримання під вартою під час слідування до виправного центру з 26.06.2015 року по 17.07.2015 року.

Початок строку позбавлення волі 08.10.2012 року, початок строку обмеження волі 17.07.2015 року, кінець строку покарання 05.12.2017 року.

30.03.2016 року до Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбуття покарання.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 08.04.2016 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 було відмовлено.
Мотивуючи своє рішення суд послався на те, що ОСОБА_7 фактично не відбув 2/3 частини строку пом`якшеного покарання, а тому він не може бути умовно-достроково звільнений від відбування покарання.
Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений в апеляції просить її скасувати та винести нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення, та відповідно до правил п.1 ч.1, ч.5 ст.72 КК України зарахувати йому термін попереднього ув`язнення в строк покарання.

З апеляційної скарги засудженого вбачається, що він вважає невірний підрахунок судом першої інстанції 2/3 відбуття покарання від строку призначеного покарання за вироком суду, вважає, що 2/3 частини відбутого покарання в його випадку необхідно обчислювати з часу призначення покарання.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка просила рішення суду залишити без змін, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляцію, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції, розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, враховуючи вимоги ст. 81 КК України, відмовив у задоволенні клопотання, тому, що засуджений на час подання клопотання фактично не відбув 2/3 частини пом`якшеного покарання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.06.2015 року, замінена невідбута частина покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі, на невідбутий строк.

У відповідності до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суді України № 2 від 26.04.2002 року « Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» при вирішенні питання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання щодо засудженого, покарання якому було пом`якшено за рішенням суду, фактично відбута частина покарання повинна обчислюватися, виходячи з покарання, встановленого рішенням суду.

Оскільки, початок строку покарання у виді обмеження волі починається з 17 липня 2015 року, а кінець строку відбування покарання 05 грудня 2017 року, то на час розгляду справи ОСОБА_7 не відбув 2/3 частини покарання у виді обмеження волі, а тому відсутні підстави для його умовно дострокового звільнення від покарання, яке він фактично відбуває.

Щодо доводів засудженого в апеляційній скарзі про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, то це питання не було предметом розгляду в суді першої інстанції, а тому не підлягає розгляду в апеляційній інстанції.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, тому апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню чи зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:
Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 08 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.
Головуючий

Судді