Справа № 559/1471/16-к
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" липня 2016 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
Колегії судді:
Головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
в особі секретаря ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5
захисника адвоката ОСОБА_6
Клопотання обгрунтовується наступними доводами. Досудовим розслідуванням встановлено, що 14 квітня 2015 року, близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння прийшов в будинок по місцю проживання його співмешканки ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_1 , де на той час знаходилася малолітня дочка його співмешканки - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та вирішив вчинити розпусні дії щодо останньої, з метою задоволення своєї статевої пристрасті.
Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення розпусних дій, близько 18 години, 30 хвилин, 14 квітня 2016 року, ОСОБА_7 знаючи про малолітній вік ОСОБА_9 , з метою задоволення своєї статевої пристрасті, покликавши останню в приміщення кухні будинку, де скориставшись безпорадним станом ОСОБА_9 , оскільки вона через свій малолітній вік не могла чинити опір, погрожуючи застосувати насильство, а саме нанесення ударів кочергою, яку тримав у руках, змусив роздягтися малолітню ОСОБА_9 , після чого зняв із себе одяг, внаслідок чого оголив статевий орган та змусив лягти останню на диван і ліг зверху на неї, та всупереч її волі, намагався вступити в статевий зв`язок природнім способом, однак не зміг вчинити усіх дій, які вважав за необхідне доведення свого злочинного наміру до завершення, з фізіологічних причин, що не залежали від його волі.
Внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_7 , малолітній ОСОБА_9 , було спричинено моральну шкоду.
Таким чином, внаслідок своїх протиправних дій ОСОБА_7 . підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.4 ст.152 КК України. Дії кваліфікуються, як вчинення замаху на зґвалтування малолітньої особи.
Окрім цього, ОСОБА_7 згідно до тверджень органу досудового слідства обвинувачується в тому, що будучи засудженим за вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22 лютого 2016 року за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт, допустив не виконання призначеного покарання шляхом не виходу на роботу та не відпрацювання 12 годин громадських робіт, чим
вчинив злочин передбачений ч.2 ст. 389 КК України, як умисне ухилився від відбування громадських робіт особою засудженою до цього покарання.
Крім того, відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно останнього може бути застосований.
Перебування на волі надасть ОСОБА_7 можливість незаконно вплинути на потерпілу ОСОБА_9 чи її законного представника ОСОБА_8 шляхом вмовлянь чи примушуючи їх до дачі неправдивих показів, оскільки підозрюваний протягом останніх двох років проживав із матір`ю потерпілої ОСОБА_8 .
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового слідства, незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити ряд інших кримінальних правопорушень чи продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.
16 квітня 2016 року слідчим суддею Дубенського міськрайонного суду Рівненської області щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком 2 місяці, до 07 години 14 червня 2016 року.
08 червня 2016 року строк досудового слідства по кримінальному провадженні, виконувачем обов`язків керівника Дубенської місцевої прокуратури продовжено до трьох місяців.
Вислухавши позицію сторони обвинувачення щодо задоволення поданого клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, обвинуваченого та сторони його захисту, які просять змінити обраний запобіжний захід на більш м`який та непов`язаний з позбавленням волі, а саме цілодобовий арешт, суд дійшов до переконання про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із слідуючих підстав.
У відповідності до ч.3 ст. 331 КПК України, суд незалежно від наявності клопотання зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двохмісячного стороку з дня надходження до суду обвинувального акта.
На думку суду заявлений прокурором ризик того, що обвинувачений може вплинути на свідків та потерпілу, які є його знайомими є досить ймовірним та обґрунтованим. Злочин, в якому обвинувачується ОСОБА_7 відноситься до категорії особливо тяжких, що передбачає покарання від десяти до пятнадцяти років позбавлення волі. Потерпіла є малолітньою особою, яка довгий час перебувала під впливом обвинуваченого, як і її мати, що є її представником і має з підозрюваним спільну дитину. Тож зважаючи, що потерпілою стороною є малолітня дитина, з метою захисту в першу чергу її прав та інтересів, і уникнення на неї будь-якого впливу під час судового розгляду справи, та попередження психологічної травми, суд вважає, що є необхідність у продовженні щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді триманння під вартою.
Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що досудовим слідством було встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на час направлення кримінального провадження до суду не змінилися, про що стверджено прокурором у судовому засіданні, що дає підстави суду вважати, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, а тому необхідно продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя , суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,враховуючи підстави та обставини справи,має право не визначати розмір застави кримінальному провадженні, щодо злочину з застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Приймаючи до уваги, що за твердженнями органу досудового розслідування особливо тяжкий злочин обвинуваченим ОСОБА_7 , вчинено щодо малолітньої особи з погрозою застосування насилля, суд вважає за доцільне не визначати розмір застави.
З огляду на викладене суд вважає клопотання прокурора обгрутованим.
Керуючись ст.ст.176, 177, 178 ,183, 194, 331 КПК України,
Клопотання прокурора Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_5 за матеріалами
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Бірки, Дубенського району, Рівненської області із середньою освітою, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 зареєстованого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України на шістдесят днів..
Строк закінчення дії ухвали - 07 година 00 хвилин 10 вересня 2016 року.
Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: