Справа № 509/5229/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2016 року Овідіопольский районний суд Одеської області у складі :
судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Каплани, Арцизького району Одеської області, громадянина України, росіянина, з середньою спеціальною освітою, холостого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 ,

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України та цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до Войтюка про стягнення матеріальної і моральної шкоди завданої злочином, -

ВСТАНОВИВ :

13 червня 2015 року, приблизно о 23:00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 2106 д/н НОМЕР_1 , рухаючись по правій смузі проїзної частини автодороги «м. Іллічівськ смт. Великодолинське», з боку м. Іллічівськ в напрямку смт. Великодолинське, в СК «Волна» с. Молодіжне, Овідіопольського району Одеської області, наближаючись до ділянки дороги, розташованої біля перехрестя з вул. 15 Лінія в СК «Волна» с. Молодіжне, Овідіопольського району Одеської області, маючи реальну і об`єктивну можливість своєчасно виявити небезпеку для свого подальшого руху пішохода потерпілого ОСОБА_9 , який знаходився на проїзній частині вказаної автодороги на лінії руху зазначеного автомобілю, діючи необережно, не вживши належних і своєчасних заходів до зниження швидкості свого автомобілю до безпечної, аж до його зупинки, проявивши злочинну самовпевненість, продовжив рух в зазначеному режимі, грубо порушивши тим самим вимоги п.п. 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а», 12.3 ПДР України, в результаті чого скоїв наїзд правою передньою частиною кузову керованого ним автомобілю ВАЗ 2106 д/н НОМЕР_1 на потерпілого ОСОБА_9 , завдавши останньому тілесні ушкодження, від яких настала його смерть на місці ДТП.

В результаті вказаного ДТП, згідно висновку судово-медичної експертизи пішоходу ОСОБА_9 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, які перебувають у прямому причинному зв`язку з його смертю : поєднана травма голови, шиї, тулуба і кінцівок : відкрита травма і шиї, множинні садна лобно-тім`яно-потиличної і правої скроневої області голови, різані рани тім`яно-потиличної області голови справа, крововилив в м`яких тканинах тім`яної ділянки голови праворуч, лінійний перелом кісток склепіння та основи черепа, крововилив під м`які мозкові оболонки обох півкуль головного мозку, повний поперечний розрив довгастого мозку, розрив атланто-окципітального зчленування, крововилив під поздовжньої зв`язковою передньої поверхні шийного відділу хребта, закрита травма грудної клітки і живота, садна і синець передньої поверхні грудної клітки справа, садно правої бічної і задньої поверхонь грудної клітки, живота та правої поперекової області, садна задньої поверхні грудної клітки і лівої поперекової області, крововиливи біля коренів легенів, неповний поперечний розрив грудної частини аорти з крововиливом у навколишню клітковину і ліву плевральну порожнину (в лівій плевральній порожнині 150 мл рідкої крові), розриви діафрагмальної і вісцеральної поверхонь правої частки печінки, крововилив в корені брижі тонкої кишки, крововилив у судинної ніжки і в жировій капсулі обох нирок, травми кінцівок, садна задньої поверхні ліктьових суглобів, садно задньої поверхні правого плеча, садна задньої поверхні правого передпліччя, множинні садна правого стегна, синець задньо-зовнішньої поверхні правого стегна, різана рана задньо-зовнішньої поверхні правого стегна в нижній третині, садна задньої поверхні правого колінного суглоба і правої гомілки у верхній третині, садно зовнішньої поверхні правої гомілки і тильній поверхні правої стопи, садна задньої поверхні лівої гомілки, крововилив в м`яких тканинах задньої поверхні лівого стегна у верхній і середній третинах, кишенєподібне відшарування шкірних покривів і підшкірної жирової клітковини м`яких тканинах задньої поверхні лівого стегна в середній і нижній третинах, крововилив в м`яких тканинах задньої поверхні лівої гомілки у верхній, середній і нижніх третинах, кишенєподібне відшарування шкірних покривів і підшкірно-жирової клітковини задньо-зовнішньої поверхні правого стегна у верхній, середній і нижніх третинах, крововилив в м`яких тканинах задньої поверхні правого стегна у верхній і середній третинах, крововилив в м`яких тканинах задньої поверхні правої гомілки в нижній третині, які були небезпечними для життя в момент їх заподіяння і смерть ОСОБА_9 настала від заподіяної йому внаслідок ДТП травми голови і шиї у вигляді розриву атланто-окципітального зчленування і повного поперечного розриву продовгуватого мозку. Між смертю потерпілого ОСОБА_9 та допущеними ОСОБА_8 порушеннями вимог п.п. 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а», 12.3 ПДР мається прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Після скоєного з вини ОСОБА_8 вказаного ДТП та наїзду на пішохода ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_8 своїми діями поставив потерпілого в небезпечне для життя становище, так як ОСОБА_9 , опинившись на проїзній частині вказаної автодороги був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок свого безпорадного стану, а ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що скоїв наїзд на пішохода, який перебував в небезпечному для життя стані, маючи реальну можливість надати необхідну допомогу потерпілому ОСОБА_9 , не маючи при цьому об`єктивних причин і підстав відмовитися від прийняття заходів з надання такої допомоги і будучи зобов`язаним згідно п. 2.10 ПДР України вжити заходів з надання допомоги, оскільки його дії, пов`язані з управлінням транспортним засобом, передували тому, що життя потерпілого ОСОБА_9 поставлено під загрозу, маючи прямий умисел на залишення без допомоги останнього, який перебував у небезпечному для життя стані, в місці наїзду на пішохода, керований ним автомобіль не зупинив, а поїхав з місця ДТП, заливши при цьому пішохода ОСОБА_9 лежати на проїзній частині автодороги на місці пригоди.

Вину свою ОСОБА_8 визнав повністю, показав суду, що скоїв злочини при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини скоєних ним злочинів.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, ОСОБА_8 , керуючи автомобілем, грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а», 12.3 ПДР України, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 а тому кримінальну відповідальність він повинен нести за ст. 286 ч. 2 КК України.

Також, ОСОБА_8 завідомо залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_9 , який перебував в небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, хоча зобов`язаний був піклуватися про потерпілого і мав змогу надати йому допомогу, поставивши при цьому потерпілого ОСОБА_9 в небезпечний для життя стан, а тому кримінальну відповідальність в цій частині він повинен нести за ст. 135 ч. 1 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, першу судимість, його вік, особу винного, позитивну характеристику, щире каяття, що суд відносить до обставин, які пом`якшують покарання, думку потерпілого ОСОБА_5 щодо призначення покарання ОСОБА_8 , якого він просив не позбавляти волі, а також факт знаходження ОСОБА_8 під час скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння, що суд відносить до обставини, яка обтяжує покарання.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що покарання ОСОБА_8 повинно бути призначено у вигляді позбавлення волі, однак його виправлення, на думку суду, можливо без ізоляції від суспільства, тобто із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Потерпілим ОСОБА_5 був заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення з нього матеріальної шкоди пов`язаної з витратами на поховання 22100 грн. та 500000 грн. моральної шкоди заподіяної злочином, який ОСОБА_8 визнав частково на суму моральної шкоди у розмірі 100000 грн. та повністю на суму матеріальної шкоди у розмірі 22100 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

У відповідності до ст.ст. 22,1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є : втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи - відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 1202 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Статтею 1167 ЦК України, передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до норм ЦПК України, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Умовами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема : у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами до пункту 9, внесеними постановою від 25.05.2001 р. № 5, від 27.02.2009 № 1), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди у вигляді витрат на поховання, ритуальних послуг у розмірі 22100 грн. - підлягає задоволенню повністю на підставі ст.ст. 22,1166 ЦК України та ч. 1 ст. 124 КПК України, як підтвердженого документально з урахуванням визнання цієї суми обвинуваченим ОСОБА_8 .

В той же час, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач (потерпілий) у зв`язку зі смертю свого рідного брата, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), внаслідок протиправних дій обвинуваченого, на думку суду в цій частині позов слід задовольнити частково на суму моральної шкоди у розмірі 100000 грн., яку суд вважає достатньою і обґрунтованою для покриття моральної шкоди, завданої злочином обвинуваченим ОСОБА_8 , і яку також слід стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого.

Речовий доказ по справі : автомобіль марки ВАЗ 2106 д/н НОМЕР_1 , який знаходиться на спецмайданчику тимчасового зберігання транспорту № 1 УДАІ, на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України належить повернути власнику ОСОБА_10 (технічний паспорт серії НОМЕР_2 ).

На підставі ст. 124 КПК України з ОСОБА_8 на користь держави належать стягненню судові витрати на залучення експертів для проведення судових автотехнічних та транспортно-трасологічної експертиз в загальній сумі 1843,20 грн.

Керуючись ст.ст. 368-371,373-376 КПК України, ст.ст. 57-60,212 ЦПК України, ст.ст. 22,23,1166,1167,1202 ЦК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України та призначити йому покарання :

-за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки ;

-за ч. 1 ст. 135 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки ;

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування основного призначеного йому покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і у відповідності до ст. 76 КК України виконає покладені на нього обов`язки : не виїжджати на постійне проживання за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися в цю інспекцію для реєстрації, повідомляти інспекцію про зміну свого місця проживання, роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили, а після набрання вироком законної сили - скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої злочином задовольнити частково.

У відшкодування шкоди, заподіяної злочином стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 суму матеріальної шкоди у розмірі 22100 грн. та моральну шкоду у сумі 100000 грн.

В задоволенні решти позову відмовити.

Речовий доказ по справі : автомобіль марки ВАЗ 2106 д/н НОМЕР_1 , який знаходиться на спецмайданчику тимчасового зберігання транспорту № 1 УДАІ - повернути власнику ОСОБА_10 (технічний паспорт серії НОМЕР_2 ).

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати на залучення експертів для проведення судових автотехнічних та транспортно-трасологічної експертиз в сумі 1843,20 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Одеської області на протязі 30 діб з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Суддя ОСОБА_11