Справа № 442/2801/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/576/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2016 року м. Львів
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
у справі № 442/2801/16-к за поданням адміністрації Дрогобицької виправної колонії № 40 та спостережної комісії при Дрогобицькому міськвиконкомі про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 ,

з участю :

секретаря ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 квітня 2016 року, якою подання задоволено та ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання умовно-достроково на строк 1 ( один ) рік 2 місяці 24 дні,

в с т а н о в и л а :
в апеляційній скарзі прокурор, покликаючись на невідповідність ухвали вимогам чинного законодавства та матеріалам справи вказує, що упродовж 2013 2015 років ОСОБА_5 адміністрацією виправної установи не заохочувався і 12.11.2014 комісією установи йому було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації, як такому, що не став на шлях виправлення. Наведене, на думку прокурора, свідчить про те, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення і у разі його звільнення він не буде спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя. Відтак вважає, що ухвала районного суду є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки не відповідає матеріалам справи і суперечить вимогам ст. 81 КК України. Просить цю ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою у задоволенні подання відмовити.

Відповідно до положень ст. 336 КПК України судове засідання у справі судом апеляційної інстанції було проведено у режимі відеоконференції з Дрогобицькою виправною колонією № 40 УДПтСУ у Львівській області.

Прокурор в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав.

Засуджений ОСОБА_5 з апеляційною скаргою не погодився і просив залишити її без задоволення, а ухвалу районного суду без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого про зміст ухвали і доводи апеляційної скарги, виступи сторін щодо апеляції, вивчивши матеріали справи, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, встановила наступне.

Вироком Золочівського районного суду Львівської області від 23.07.2013 ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України, з застосуванням ст. 71 КК України, до 4 ( чотирьох ) років шести місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 03.05.2013, кінець 13.07.2017.

10.03.2016 адміністрація Дрогобицької виправної колонії № 40 та спостережна комісія при Дрогобицькому міськвиконкомі звернулись до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання в порядку ст. 81 КК України як такого, що відбув 2/3 строку покарання і своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 19.04.2016 подання задоволено, звільнено ОСОБА_5 умовно-достроково від відбування невідбутої частини покарання строком на 1 ( один ) рік 2 місяці 24 дні.

Як вбачається з ухвали, при розгляді подання суд взяв до уваги, що засуджений ОСОБА_5 відбув більше 2/3 строку призначеного покарання, по місцю відбування покарання характеризується позитивно і за висновком адміністрації виправної колонії своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Із правильністю прийнятого рішення погоджується й суд апеляційної інстанції.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи про невідповідність рішення суду першої інстанції матеріалам справи і вимогам ст. 81 КК України є безпідставними.

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення адміністрації ВК № 40 та спостережної комісії при Дрогобицькому міськвиконкомі із поданням до суду ОСОБА_5 відбув 2/3 строку призначеного покарання. За час відбування покарання у виправній колонії характеризується позитивно, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи, дбайливо ставиться до майна установи, доручений інвентар використовує тільки за призначенням. За весь період відбування покарання стягнень не мав, на профілактичному обліку не перебував, приймає активну участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу « Фізкультура і спорт » і в проведенні виховних заходів, працевлаштований у їдальні установи допоміжним працівником. За добру поведінку та сумлінне ставлення до праці 24.02.2016 начальником виправної колонії ОСОБА_5 оголошено подяку. У 2015 році в навчальному центрі установи останній підвищив свій професійно-технічний рівень та здобув кваліфікацію верстатника широкого профілю. На заходи виховного характеру реагує правильно, вину у вчиненні злочину визнав, у скоєному щиро розкаюється, установок на повернення до злочинної діяльності не має, своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Той факт, що 12.11.2014 комісією установи було відмовлено ОСОБА_5 у переведенні до дільниці соціальної реабілітації як такому, що не став на шлях виправлення, не є підставою для відмови у задоволенні подання, оскільки це не спростовує даних в матеріалах справи про позитивну характеристику засудженого та висновку адміністрації виправної колонії про те, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці ОСОБА_5 довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 81 КК України, до засуджених, які відбули не менше 2/3 призначеного покарання і своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення, може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відтак, підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає та залишає рішення районного суду без змін.

При постановленні рішення районним судом у мотивувальній частині було допущено описку, замість вказівки про засудження ОСОБА_5 за умисний тяжкий злочин помилково зазначено, що такий був засуджений за умисний злочин середньої тяжкості, яку суд повинен виправити самостійно у відповідності до вимог ст. 379 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19.04.2016 про умовно дострокове-звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування невідбутої частини покарання, без змін.

Рекомендувати районному суду в порядку ст. 379 КПК України виправити описку у мотивувальній частині ухвали щодо ступеня тяжкості злочину за який ОСОБА_5 був засуджений.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього дня протягом трьох місяців може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим в той самий строк з дня отримання її копії.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4