Справа № 415/1830/16-к
Провадження № 11-сс/782/154/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2016 року
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Луганської області у складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря - ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 20 травня 2016 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 20 травня 2016 року задоволено клопотання начальника відділення слідчого відділу Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_9 та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 до 17 липня 2016 року включно.
Обставини кримінального правопорушення, як вони викладені в ухвалі слідчого судді, свідчать про те, що 19 жовтня 2015 року, близько 17 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , керуючи автомобілем ВАЗ-2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїжджій частині вулиці Орджонікідзе у м.Лисичанську Луганської області у напрямку вулиці Автомобілістів зі сторони вулиці Кільцева. В районі будинку №14 кварталу Дружби Народів м. Лисичанська Луганської області, ОСОБА_8 проявив неуважність і злочинну недбалість, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати рух автомобіля і безпечно керувати ним, порушив вимоги пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких мусив в момент виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який перетинав проїжджу частину зліва направо по ходу руху автомобіля, в результаті чого отримав тяжкі тілесні ушкодження.
19 жовтня 2015 року за цим фактом розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002300, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
На ухвалу суду захисником ОСОБА_6 подана апеляційна скарга. В даній скарзі адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. На думку апелянта, слідчим суддею не було належним чином перевірено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати йому інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Вказує, що він не ухилявся від явки до слідчого, не отримував виклики до слідчого, с потерпілим ніколи не домовлявся про зустріч.
Заслухавши доповідь судді, думку захисників, які підтримали апеляційні скарги та скаргу підозрюваного ОСОБА_8 та просили їх задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню, перевіривши доводи апеляційних скарг, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Вимоги ч.3 ст. 407 КПК України зобов`язують суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду скарги на ухвали слідчого судді, залишити ухвалу без змін, або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
При цьому слід зауважити, що на даному етапі провадження не можна вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо підозрюваного обмежувальних заходів.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами.
Це його особисті пояснення щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди з його участю та участю потерпілого ОСОБА_10 .
Показання потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які детально описали механізм виникнення дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно висновків судово-медичної експертизи, потерпілому ОСОБА_10 в результаті дорожньо-транспортної пригоди спричинено тяжкі тілесні ушкодження.
Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України є обґрунтованою, і що запобіжний захід має бути обраним з метою здійснення подальшого розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання начальника відділення слідчого відділу Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_9 на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є наявним. Хоча у матеріалах провадження і відсутні відомості про вручення викликів до слідчого, судова колегія враховує те, що ОСОБА_8 знав про те, що за фактом дорожньо-транспортної пригоди, учасником якої він був, розслідується кримінальне провадження у якому він неодноразово звертався зі скаргами до слідчого та прокурора, та за результатами їх розгляду приймались процесуальні рішення. Крім того, як пояснив слідчий у судовому засіданні, він неодноразово мав з ОСОБА_8 контакти за допомогою телефонного зв`язку. Надалі, на його неодноразові спроби зв`язатися з ОСОБА_8 телефоном, він на виклики не відповідав, хоча визів проходив, та не передзвонював пізніше.
З огляду на підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним у вчиненому кримінальному правопорушенні, а також з огляду на конкретні обставини кримінального провадження. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається начальник відділення слідчого відділу Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_9 у клопотанні, всупереч доводам захисників, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Тому, судова колегія вважає, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеному ризику.
В сукупності із вищевикладеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, судова колегія враховує дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України в тому числі і ті, на які міститься посилання в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
ухвалила:
Апеляції адвоката ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 20 травня 2016 року, якою задоволено клопотання начальника відділення слідчого відділу Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_9 , та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Лисичанського міського суду Луганської області від 20 травня 2016 року, якою задоволено клопотання начальника відділення слідчого відділу Лисичанського ВП ГУНП в Луганській області ОСОБА_9 та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
__________________ _________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3