АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0001249 апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_8 на вирок Шевченківського районного суду міста Чернівців від 13 травня 2016 року, яким ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Недобоївці Хотинського району Чернівецької області, українець, з середньою технічною освітою, одружений, на утриманні має малолітнього сина, непрацюючий, судимий Новоселицьким районним судом Чернівецької області 18 листопада 2014 року за ст.ст.185 ч.1,2, 289 ч.2, 70 КК України на п`ять років позбавлення волі, мешканець села Недобоївці Хотинського району Чернівецької області,
визнаний винуватим та засуджений за ст.190 ч.2 КК України на два роки позбавлення волі, за ст.297 ч.3 КК України на шість років позбавлення волі, за ст.115 ч.2 п.п.11,12 КК України на чотирнадцять років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді чотирнадцяти років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначеного покарання і покарання за вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 18 листопада 2014 року остаточно призначено до відбування покарання у виді позбавлення волі на п`ятнадцять років.

Крим. провад. № 11-кп/794/241/16 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ст.ст. 190 ч.2 ,297 ч.3, Доповідач: ОСОБА_1
пп.11,12 ч.2 ст.115 КК України

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишений у виді тримання під вартою, строк відбування покарання обчислено з 29 січня 2015 року. Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення в період з 28 серпня 2014 року по 27 січня 2015 року та з 29 січня 2015 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 21 411 гривень 18 коп. та на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 1500 гривень, вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить частково скасувати вирок Шевченківського районного суду міста Чернівців та закрити кримінальне провадження в частині визнання ОСОБА_7 винуватим за ст.115 ч.2 пп.11,12 та ст.297 ч.3 КК України через недоведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні цих злочинів. Апелянт посилається на те, що вирок суду в частині визнання ОСОБА_7 винуватим за ст.ст. 115 ч.2 пп.11,12, 297 ч.3 КК України є незаконним і необґрунтованим, рішення суду ґрунтується на припущеннях, висновки суду невмотивовані та упереджені, більшість доказів, якими суд обґрунтував вирок, є недопустимими, оскільки вони отримані всупереч вимогам кримінального процесуального закону. Посилається на те, що висновки експерта за №№ 1901, 1903,1905,1906, 1907, 1908, 1909,1910, 1911, 653, 654 є ймовірними, а не категоричними. Також апелянт вважає, що районний суд дав неправильну оцінку показанням в суді ОСОБА_11 , неправильно стягнув з ОСОБА_7 процесуальні витрати, оскільки така ж сума уже стягнута іншим вироком зі ОСОБА_11 , безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення комплексної портретної, фототехнічної експертизи і експертизи відеозапису.

Аналогічні вимоги містись і апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 , який вважає, що висновки суду є невмотивованими та упередженими, обставини справи не перевірені належним чином та не надано об`єктивної оцінки дослідженим доказам, що суд безпідставно не дослідив ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року та не дав оцінки показанням ОСОБА_11 про те, що на досудовому слідстві від давав показання під тиском працівників міліції.

Згідно вироку районного суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він, орендуючи з 25 червня 2014 року належний ОСОБА_12 на праві власності індивідуальний гараж № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 , переслідуючи мету особистого збагачення, на початку серпня 2014 року продав потерпілому ОСОБА_10 зазначений гараж за 1500 гривень, повідомивши потерпілому неправдиву інформацію про те, що він є власником гаража, і шляхом обману потерпілого заподіяв останньому матеріальну шкоду.

На початку серпня 2014 року, будучи підозрюваним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.185 ч.ч.1,2, 289 ч.2 КК України, переховуючись від органів досудового слідства з метою уникнути покарання за злочини, ОСОБА_7 запланував інсценувати свою смерть шляхом вбивства на замовлення іншої особи,

труп якої видати за свій. Для цього ОСОБА_7 вступив у злочинну змову зі ОСОБА_11 , який засуджений Шевченківським районним судом міста Чернівців 16 квітня 2015 року за ст.ст.115 ч.2 пп.6,11,12, 297 ч.3 КК України, запропонувавши йому вчинити умисне вбивство на замовлення за грошову винагороду.

Після цього ОСОБА_11 підшукав особу, яку після вчинення вбивства ніхто не буде шукати, - ОСОБА_13 , 1959 року народження, який не мав постійного місця проживання та вів бродяжницький спосіб життя, а ОСОБА_7 підшукав та пристосував засоби та знаряддя для вчинення вбивства.

03 серпня 2014 року приблизно о 18 годині ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та потерпілий ОСОБА_13 прийшли на вулицю Шухевича до будинку № 8-а міста Чернівців, далі до зелених насаджень позаду ринку МКП «Газкомплектприлад», де спільно вживали спиртні напої. ОСОБА_11 та ОСОБА_13 штиковою лопатою, яку заздалегідь привіз з собою ОСОБА_7 , викопали на території цієї земельної ділянки яму ніби для поховання мертвого собаки. Потім ОСОБА_13 залишився на тому ж місці вживати спиртне, а ОСОБА_7 і ОСОБА_11 пішли у торговий центр «Майдан» по вулиці Героїв Майдану № 71 міста Чернівців, де ОСОБА_11 придбав кухонний ніж марки «Nirosta Premium», та у невстановлену місці вони придбали бензин для подальшого спалення трупа.

Повернувшись на ділянку зелених насаджень позаду ринку МКП «Газкомплектприлад», вже після 05 години 04 серпня 2014 року обвинувачений ОСОБА_7 та засуджений ОСОБА_11 , діючи умисно за попередньою змовою між собою з метою заподіяти смерть ОСОБА_13 придбаним кухонним ножем нанесли потерпілому не менше двох ударів в область підключичної ділянки та область шиї, останній удар спричинив потерпілому тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя, яке перебувало у безпосередньому причинному зв`язку з фактом настання смерті ОСОБА_13 .

Після цього ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , бажаючи досягти умислу на вбивство потерпілого, каменем, який знайшли поблизу, нанесли не менше двох ударів в область обличчя потерпілого. Переконавшись, що ОСОБА_13 мертвий, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , вчиняючи наругу над тілом вбитого потерпілого, зняли з нього одяг та сховали у кущах. З метою подальшого знівечення тіла потерпілого, бажаючи унеможливити ідентифікацію трупа, переслідуючи мету наруги над тілом та мету інсценувати смерть ОСОБА_7 , перенесли тіло ОСОБА_13 у викопану раніше яму, облили його бензином та підпалили сірниками, внаслідок чого спричинено було посмертні тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків 3-го ступеня стопроцентної поверхні тіла. Потім вони закидали тіло землею і на завершення реалізації злочинного умислу ОСОБА_7 інсценувати свою смерть він поклав на прикидане землею тіло потерпілого свій військовий квиток НОМЕР_2 без першої сторінки, де була його фотографія.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_6 , які підтримали доводи апеляційних скарг, прокурора, який вважав вирок районного суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження в межах апеляційних скарг, обговоривши їх доводи, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства потерпілого та наруги над тілом померлого, незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, повністю доведена сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів і їм дана правильна юридична оцінка.

Так, з показань допитаного в суді свідка ОСОБА_14 видно, що він як водій служби радіо-таксі «Євро-транс» на орендованому разом з напарником ОСОБА_15 легковому автомобілі «Део-Ланос» з номерним знаком НОМЕР_3 04 серпня 2014 року приблизно в 0 годин 30 хвилин на вулиці Комарова міста Чернівців взяв пасажира ОСОБА_11 , який був у стані алкогольного сп`яніння, і повіз його в район готелю «Турист» на вулицю Червоноармійську міста Чернівців, на розі вулиць Комарова та Червоноармійської в автомобіль на заднє сидіння сів ОСОБА_7 , який скерував поїздку до ринку «Газкомплектприлад» по вулиці Шухевича та зупинив машину поблизу лісосмуги. За вказівкою ОСОБА_7 ОСОБА_11 вийшов з автомобіля і приблизно 20 хвилин був відсутнім, ніби щось шукав у лісосмузі, коли ОСОБА_11 повернувся, сказав що знайшов те, що шукав. Приблизно о 01 годині вони поїхали на вулицю Червоноармійську до будинку № 95, де зупинились біля автомобіля «Мерседес Спрінтер» зеленого кольору, ОСОБА_11 вийшов, взяв лопату і поклав у багажник його автомобіля, після чого йому сказали їхати на вулицю Алма-Атинську. В цей час на запитання ОСОБА_7 він, свідок, відповів, що переночувати в його автомобілі буде коштувати 100 гривень, потім він припаркував автомобіль таксі біля будинку № 9 по вулиці Алма-Атинській, де вони спали до 05 години, після чого ОСОБА_7 заплатив йому 100 гривень, забрав лопату і вони ( ОСОБА_16 та ОСОБА_11 ) пішли в напрямку лісосмуги.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що зі слів напарника ОСОБА_14 йому відомо, що вночі з 03 на 04 серпня 2014 року у нього були «дивні» клієнти, він їх підвозив у район готелю «Турист», вони везли з собою лопату та ночували в його автомобілі.

Свідок ОСОБА_17 в суді першої інстанції показала, що на початку серпня 2014 року її знайомий ОСОБА_7 зателефонував та просив передати водієві таксі, який приїде, військовий квиток ОСОБА_7 , який зберігався у неї приблизно два місяці, що вона і виконала.

З показань допитаного згідно вимог ст.225 КПК України свідка ОСОБА_18 , які були досліджені в суді першої інстанції, видно, що він, працюючи водієм таксі служби «Євро-транс», приблизно о 10 годині 03 серпня 2014 року на вулиці Руській міста Чернівців навпроти магазину «Екватор» взяв пасажиром ОСОБА_7 , який в багажник машини поклав штикову лопату, загорнуту в поліетиленовий пакет, возив клієнта по місту, в тому числі на вулицю Ентузіастів до ринку, потім ОСОБА_7 зустрівся зі ОСОБА_11 , говорив що їм обом необхідно закінчити якусь роботу, запитував, чому той не відповідав на його дзвінки. Пізніше в його автомобіль сіли ОСОБА_11 та особа без постійного місця проживання, від якого був неприємний запах, він їх відвіз на територію ділянки з зеленими насадженнями позаду ринку МКП «Газкомплектприлад» по вулиці

Шухевича (Дубінській) № 8-а, де вони забрали з багажника машини штикову лопату та пішли в лісополосу. По дорозі ОСОБА_7 на вулиці Гайдара в магазині придбав алкогольні напої. Потім ОСОБА_7 попросив його, свідка, поїхати в село Колінківці Хотинського району Чернівецької області, де забрати належний ОСОБА_7 документ та привезти йому в місто Чернівці, що він зробив і передав ОСОБА_7 його військовий квиток приблизно о 19 годині 20 хвилин 03 серпня 2014 року на вулиці Московської Олімпіади міста Чернівців (том 1 а.с.209-213, том 4 а.с. 80-83).

З показань свідка ОСОБА_19 видно, що він проживає разом зі своїм сином ОСОБА_11 і що син вранці 03 серпня 2014 року пішов на роботу та додому не повертався.

Свідок ОСОБА_20 , допитаний на досудовому слідстві в порядку ст.225 КПК України, показання якого досліджені судом першої інстанції, показав, що як водій служби таксі неодноразово возив ОСОБА_7 , зокрема і ніч на 03 серпня 2014 року підвозив обвинуваченого в село Недобоївці Хотинського району і тоді ОСОБА_7 мав з собою штикову лопату, загорнуту в мішковину, клав лопату в багажник автомобіля, приблизно о 10-11 годині 03 серпня 2014 року обвинувачений на вулиці Руській міста Чернівців у районі заводу «Гравітон» пересів в автомобіль таксі під керуванням ОСОБА_18 і забрав лопату (том 1 а.с.218-224, том 4 а.с.80-83).

Допитаний судом першої інстанції ОСОБА_11 заперечив факт вчинення ним злочину (вбивства), за який він засуджений, разом з ОСОБА_7 , стверджував, що оговорив ОСОБА_7 на досудовому слідстві та в судовому засіданні по розгляду провадження стосовно його обвинувачення.

Однак районний суд дав належну оцінку таким показанням ОСОБА_11 та правильно поклав в основу вироку щодо ОСОБА_7 показання ОСОБА_11 , які він надавав у Шевченківському районному суді міста Чернівці під час розгляду провадження по обвинуваченню його за ст.ст.115 ч.2 пп.6,11,12, ст.297 ч.3 КК України. Так, вироком Шевченківського районного суду міста Чернівців від 16 квітня 2015 року щодо ОСОБА_11 , який набрав законної сили 28 грудня 2015 року, встановлено, що «бомжа» в автомобіль таксі запросив він, горілку купив ОСОБА_7 , на вулиці Дубінській у лісопосадці вживали спиртне, він ходив з ОСОБА_7 купувати закуску, ОСОБА_7 сказав йому купити ніж та дав на це гроші, потім він і ОСОБА_7 приблизно до 05 години спали в салоні таксі, на пропозицію ОСОБА_7 він взяв з багажника автомобіля таксі лопату та обоє повернулись у лісопосадку, де весь час перебував «бомж». Також ОСОБА_11 показував, що на пропозицію ОСОБА_7 (під тиском) він замахнувся ножем на потерпілого, але не вдарив, а упав та втратив свідомість, а коли прийшов до тями, побачив, що ОСОБА_7 наносить удари потерпілому, в тому числі цеглиною у висок, під тиском ОСОБА_7 він роздягав потерпілого, потім ОСОБА_7 облив потерпілого бензином та підпалив, потім закопав. Після цього ОСОБА_7 дістав військовий квиток, відірвав листок та кинув на могилу та пояснив це так, щоб ОСОБА_7 не шукали і він би встиг утекти за кордон.

Під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_11 06 серпня 2014 року (том 1 а.с.225-232) останній у якості підозрюваного з участю захисника на місці показував про обставини вчинених ним та ОСОБА_7 протиправних дій 04 серпня 2014 року.

Зазначені показання ОСОБА_11 підтверджуються дослідженими судом першої інстанції доказами. Так, з протоколу огляду місця події від 04 серпня 2014 року видно, що на території земельної ділянки з зеленими насадженнями за адресою АДРЕСА_2 виявлено закопаний на глибині 15 см обгорілий труп чоловіка без одягу, також виявлено та вилучено каміння та цеглину з плямами бурого кольору, пляшки, штикову лопату, мішок, обгорілі залишки тканини, уламки скла, пачку від цигарок та недопалки, військовий квиток НОМЕР_4 (том 1 а.с, 7-24, 31-37).

З протоколу огляду трупа видно, що у потерпілого зрізані китиці, після дослідження яких через картотеку НДЕКЦ та базу АДІС встановлено особу потерпілого, яким виявився ОСОБА_13 , 1959 року народження, зареєстрований в селі Чагор Глибоцького району Чернівецької області (том 1 а.с.43-44, 50).

Згідно висновку судово-медичних експертиз від 15 вересня та 10 грудня 2014 року смерть потерпілого ОСОБА_13 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 від геморагічного шоку, який виник внаслідок сліпого колоторізаного поранення шиї зліва з ушкодженням лівої зовнішньої яремної вени з гострою масивною зовнішньою кровотечею, крім того на тілі потерпілого наявні рани в області обличчя, колото-різані рани у підключичній ділянці та шиї зліва, а також термічні опіки 111 А,Б ступеня стопроцентної поверхні тіла, які виникли після настання смерті, за висновком експертів тілесні ушкодження потерпілого відповідають показанням ОСОБА_11 , які він надавав під час проведення з ним слідчого експерименту в частині визначення механізму виникнення ушкоджень у потерпілого (том 1 а.с.55-58, 60-63).

Як вбачається з висновків судово-імунологічних експертиз, наявна на вилучених з місці події фрагментах каменя, цеглини, коробці від цигарок, фрагментах сухої гілки, паперу, на трьох листках рослин кров не виключається від потерпілого і не виключається у вигляді домішку від обвинуваченого ОСОБА_7 . Так само належність крові у плямах бурого кольору на кофті та брюках потерпілого при змішування не виключається від обвинуваченого (том 1 а.с.74-122).

Згідно протоколу перегляду відеозапису з камер внутрішнього відеоспостереження в приміщенні магазину в торговому центрі «Майдан» ОСОБА_11 03 серпня 2014 року о 22 годині 40 хвилин купує в магазині «Сільпо» ніж вартістю 29 гривень 99 коп. та розраховується за нього в касі (том 1 а.с.244-248, том 4 а.с.70-73).

У суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 винуватим себе у вчиненні злочину не визнав та показав, що приїхав до ринку по вулиці Дубінській міста Чернівців на прохання ОСОБА_11 по телефону привезти гроші приблизно о 06-07 годині 04 серпня 2014 року, на пропозицію ОСОБА_11 вони пішли в

лісопосадку, де він побачив тіло людини, присипане глиною, а в руках у ОСОБА_11 був поламаний ніж. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 також заперечував свою причетність до вбивства потерпілого, стверджував, що ОСОБА_11 на досудовому слідстві його оговорював на вимогу (пропозицію) працівників міліції.

Однак, як вбачається з матеріалів провадження, заяви ОСОБА_11 та ОСОБА_7 про неправомірні дії працівників УМВС України в Чернівецькій області під час їх затримання та проведення досудового слідства у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_11 та ОСОБА_7 у вчиненні умисного вбивства були предметом неодноразових перевірок і постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Чернівецької області від 05 квітня 2016 року внесене до ЄРДР кримінальне провадження № 0000114 закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників міліції складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України (том 4 а.с.152-158).

Заперечення обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні умисного злочину спростовані вищенаведеними показаннями свідків (водіїв таксі) та показаннями ОСОБА_11 про обставини вчиненого.

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 356 (том 1 а.с.172-178) встановлено, що на недопалку цигарки «Прилуки», вилученої під час огляду місця події 04 серпня 2014 року на території лісопосадки, виявлені клітини, що збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_7 .

Досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_7 користувався мобільним телефоном з номером НОМЕР_5 і саме з цього телефону вранці о 06 годині 29 хвилин 04 серпня 2014 року ОСОБА_11 телефонував у правоохоронні органи на номер 02 та повідомив про злочин, з цього ж номеру ОСОБА_21 03 серпня 2014 року телефонував свідкам ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_18 (том 1 а.с.253-318).

Судова колегія вважає, що судом з достовірністю встановлено, що обвинувачений за попередньою змовою з раніше засудженим ОСОБА_11 вчинив умисне вбивство потерпілого на замовлення. Будучи фактичним замовником вбивства потерпілого з метою видати його тіло за своє, ОСОБА_7 був співвиконавцем умисного вбивства і його дії судом правильно кваліфіковані за пп.11, 12 ч.2 ст.115 КК України. Після вбивства потерпілого ОСОБА_7 разом зі ОСОБА_11 зняли з потерпілого одяг, перенесли його у заздалегідь викопану яму, облили тіло бензином та підпалили, знівечивши тіло, тобто за попередньою змовою групою осіб вчинили наругу над тілом потерпілого, наслідком підпалу стали термічні опіки стопроцентної поверхні тіла потерпілого, чим спричинено тяжкі насліди. Такі дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ст.297 ч.3 КК України.
Посилання апелянтів на незаконність, необґрунтованість вироку суду, на те, що вирок ґрунтується на недопустимих доказах, судова колегія вважає безпідставними. Так, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив всі надані учасниками провадження докази та дав їм належну правову оцінку. Ймовірність у висновках імунологічних та молекулярно-генетичних експертиз щодо належності

крові на речах, що вилучені на місці скоєння злочину, не є підставою для визнання цих висновків експертиз недопустимими доказами. Зразки крові у ОСОБА_7 для порівняльного дослідження при проведенні судово-імунологічних експертиз відібрані на підставі постанови процесуального прокурора у відповідності до вимог ст.ст.241, 245 КПК України, порушень вимог кримінального процесуального закону при цьому не допущено.
Судом правильно розцінено невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину як обраний ним спосіб захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєне.
При вирішенні питання про обрання ОСОБА_7 міри покарання суд у відповідності до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини скоєння злочинів та його роль у цьому, дані про його особу сімейне положення, наявність на утриманні малолітньої дитини, посередню характеристику за місцем проживання, а також відсутність пом`якшуючих покарання обставин, та призначив йому покарання в межах санкцій статей закону про кримінальну відповідальність, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
Згідно вимог ст.124 КПК України у разі вчинення кримінального правопорушення декількома особами, в тому числі за попередньою змовою між собою, суд вирішує питання про відшкодування процесуальних витрат окремо щодо кожного з обвинувачених. Як вбачається з вироку Шевченківського районного суду міста Чернівців від 16 квітня 2015 року відносно ОСОБА_11 , з нього на користь держави стягнуто процесуальні витрати в сумі 21 411 гривень 18 коп., така ж сума процесуальних витрат стягнута вироком, який оскаржується, з ОСОБА_7 . Оскільки зазначена сума процесуальних витрат складається з витрат на проведення експертиз, якими досліджувались зразки обох співучасників злочину, процесуальні витрати слід стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_11 у рівних частинах, змінивши вирок суду стосовно ОСОБА_7 в цій частині.
Підстав для зміни в іншій частині вироку чи для скасування вироку суду, закриття провадження судова колегія не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, судова колегія,
у х в а л и л а :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

У резолютивній частині вироку Шевченківського районного суду міста Чернівців від 13 травня 2016 року стосовно ОСОБА_7 зазначити про стягнення з нього на користь держави процесуальних витрат в сумі 10 705 гривень 59 коп.

Решта вироку суду стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до суду касаційної інстанції, яким є Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3