Справа № 520/4797/16-к
Провадження № 1-кс/520/975/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.04.2016 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру за №0000031 від 19.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор звернувся до суду з клопотанням, узгодженим з прокурором, по кримінальному провадженню №0000031 від 19.04.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений час, у невстановленому місці ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 незаконно заволоділи майном, яке належить ОСОБА_10 , а саме: ? частини земельної ділянки, площею 0,10 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 та розташованого на ній житлового будинку, чим завдали ОСОБА_10 матеріальний збиток в особливо великих розмірах.

За даним фактом 19.04.2016 слідчим відділом Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області розпочате кримінальне провадження №0000031, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Проведеними заходами а саме в ході допиту потерпілого ОСОБА_10 встановлено, що 24.12.2007 року колишня дружина ОСОБА_10 - ОСОБА_6 , уклала кредитний договір №0 з АТ «УкрСиббанк». При цьому ОСОБА_11 надала в банк недостовірні відомості про цільове використання кредиту, вказавши про те, що гроші повинні бути витрачені на будівництво будинку за адресою: АДРЕСА_1 і передала в іпотеку банку земельну ділянку за вказаною адресою, яка була придбана в період шлюбу і була спільною власністю. Однак, на момент отримання грошових коштів за вказаною адресою вже був побудований будинок, а всі кошти ОСОБА_11 витратила на придбання нежитлового приміщення АДРЕСА_2 та оформила право власності на своє ім`я.

25 червня 2013 згідно з рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області у справі № 509/349/13-ц про розірвання шлюбу та поділ спільного майна прийнято рішення про визнання за ОСОБА_10 права власності на ? частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того в 2013 році рішенням Апеляційного суду Одеської області 30 жовтня 2013 прийнято рішення про визнання за ОСОБА_10 права власності на ? частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , і побудованих на ній споруд. У розділі нежитлового приміщення АДРЕСА_2 відмовлено, у зв`язку з тим, що ОСОБА_11 за вказаною адресою здійснює підприємницьку діяльність.

У 2014 ОСОБА_11 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси до вимог про поділ боргу за кредитним договором №0 від 24 грудня 2007 року, укладеного з «УкрСиббанк», стверджуючи, що заборгованість станом на 10 липня 2014 складає 15 000 доларів США. В Суворовський районний суд м. Одеси ОСОБА_11 було подано клопотання про виклик свідків, в тому числі її подруги ОСОБА_12 , яка під запис судового процесу підтвердила факт того, що за рахунок кредиту ОСОБА_11 було придбано нежитлове приміщення, а будинок був побудований задовго до отримання кредиту.

Однак, після розірвання шлюбу, в 2015 році ОСОБА_11 вступила в злочинну змову з ОСОБА_13 , які викупили права вимоги по кредиту і в судовому порядку, без повідомлення ОСОБА_10 при безпосередній участі ОСОБА_11 , якій було добре відомо про те, що ОСОБА_10 є співвласником зазначеної земельної ділянки, перевели право власності на ОСОБА_13 . Дані факти підтверджуються незаконним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області у цивільній справі №509/3800/15-ц від 15 жовтня 2015 року, згідно з яким звернено стягнення на земельну ділянку. З даного рішення випливає, що ОСОБА_11 особисто брала участь і визнала всі позовні вимоги на користь ОСОБА_13 . При цьому, ОСОБА_11 приховала від суду інформацію про іншого співвласника, та навмисне позбавила ОСОБА_10 права власності на майно, яке завдало ОСОБА_10 матеріальні збитки в особливо великих розмірах.

У грудні 2015 року ОСОБА_10 була подана апеляційна скарга на вказане незаконне рішення суду. За результатами розгляду, рішення суду першої інстанції про визнання права власності на земельну ділянку по ОСОБА_13 було скасовано. Але для того щоб перешкодити виконанню законного рішення суду, ОСОБА_14 , за попередньою злочинною змовою з ОСОБА_11 , 4 лютого 2016 передали право власності на дану земельну ділянку третім особам з якими так само вступили в змову, а саме з подругою ОСОБА_15 - ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Таким чином, зазначеними особами неодноразово вчиняли дії, які полягали в обмані, приховуванні відомої їм інформації, вчинення інших незаконних дій з метою заволодіння майном ОСОБА_10 , а саме: ? частиною земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 і розташованим на ній житловим будинком, що належить ОСОБА_10 на праві приватної власності з моменту його придбання ОСОБА_15 і підтвердженим законним і набрав чинності рішенням суду.

Згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у власності ОСОБА_7 є квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Прокурор звернувся з клопотанням про накладення арешту на майна, яке було вилучене 26.04.2016 в ході обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

В судовому засіданні прокурор просив суд повернути клопотання про арешт майна до прокуратури для усунення недоліків так як у ньому допущено описку, а саме невірно вказано адресу в якій був проведений обшуку та в ході якого було вилучене майно.

Адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не заперечували щодо клопотання прокурора.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора та представників потерпілих, вважаю, що клопотання підлягає поверненню прокурору з наступних підстав:

Згідно з ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи вище викладене, вважаю що клопотання прокурора про повернення клопотання про арешт майна слід задовольнити та повернути клопотання до прокуратури Одеської місцевої прокуратури №1 для усунення недоліків та встановити строк для їх усунення в 72 години з моменту отримання копії даної ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна повернути прокурору Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, який рахувати з моменту отримання копії даної ухвали.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого судового засідання.

Слідчий суддя ОСОБА_1