Справа № 711/9012/15-к
Провадження № 1-к/711/102/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі прокурорів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 0002479 за звинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, приватного підприємця, не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,

в скоєнні злочинів, відповідальність за які передбачено ч.2 ст.310, ч.2 ст. 309 КК України, суд

встановив:

Підсудний ОСОБА_7 за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 у травні 2015 року через Інтернет-мережу придбав зерна коноплі, які незаконно посіяв на території вказаного домоволодіння та виростив з них рослини конопель. У липні 2015 року він висіяв у 91 пластиковий стакан зерна конопель, з яких виростив саджанці, які зберігав на території вказаного домоволодіння, маючи намір в подальшому пересадити їх у відкритий ґрунт.

Близько 10 години 28 липня 2015 року під час обшуку володіння обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_3 працівники міліції виявили та вилучили 142 рослини конопель та 91 пластиковий стакан із саджанцями конопель.

Вказаними діями підсудний ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 310 КК України незаконний посів та вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин.

Також підсудний ОСОБА_7 , висіявши незаконно у травні 2015 року за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 зерна конопель, виростив з них рослини конопель і приблизно 18 липня 2015 року зірвав частину цих рослин, які переніс до житлової кімнати вказаного будинку, де шляхом їх висушування незаконно виготовив та зберігав наркотичний засіб у великих розмірах без мети збуту - канабіс загальною масою в перерахунку на суху речовину 2017 грама, який був вилучений працівниками міліції в ході проведеного біля 10 години 28 липня 2015 року обшуку.

Вказаними діями підсудний ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 309 КК України незаконне виготовлення і зберігання наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах.

Підсудний винуватим себе у вчиненні зазначених злочинів визнав і пояснив, що хворіє на певні захворювання і, дізнавшись через Інтернет про можливі лікувальні властивості конопель, у травні 2015 року замовив через Інтернет-мережу насіння цієї рослини, які висіяв за місцем свого проживання і доглядав за рослинами, періодично поливаючи їх. Приблизно 18.07.2015 р. він зірвав частини рослин, які переніс до кімнати де висушив з метою вживання. Також в липні він висіяв у 91 пластиковий стакан зерна конопель, з яких виростив саджанці, які зберігав на території домоволодіння, маючи намір в подальшому пересадити їх у відкритий ґрунт. 28.07.2015 р. в домоволодінні проведено обшук, під час якого вилучено пластикові стакани із саджанцями, рослини конопель, а також висушені зірвані ним частини конопель.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні вказаних злочинів, крім його показань, доведена наступними доказами:

-договорами оренди, згідно з якими сім`я обвинуваченого в період з травня по липень 2015 року проживала за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с.125-130);

-протоколом проведеного 28.07.2015 р. обшуку, згідно з яким в помешканні за вказаною адресою виявлено та вилучено висушену речовину рослинного походження, на грядках 142 рослини, а на порозі будинку 91 стакан з розсадою (т.2 а.с. 27-31);

-висновками криміналістичної експертизи № 2/1213 про те, що вилучені 142 рослини є рослинами роду коноплі, які містять психотропні речовини (т.2 а.с.36-46);

-висновками криміналістичної експертизи № 2/1214 про те, що у вилучених 91 стакані висаджена 91 рослина роду коноплі, які містять психотропні речовини (т.2 а.с.54-57);

-висновками криміналістичної експертизи № 2/1212 про те, що вилучена в ході обшуку речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом загальною масою в перерахунку на суху речовину 2017 грама (т.2 а.с.65-70).

Таким чином, перед судом доведено, що ОСОБА_7 здійснив незаконний посів та вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин, чим вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 310 КК України. Посів виразився у діях, спрямованих на висів насіння на земельній ділянці та висів розсади, вирощування полягало в догляді підсудного за посівами.

Він же незаконно виготовив і зберігав наркотичні засоби без мети збуту у великих розмірах. Під незаконним виготовленням слід розуміти незаконне зривання частин рослин коноплі та їх висушування. Зберігання виразилось в умисних діях, які пов`язані з фактичним незаконним перебуванням наркотичних засобів у володінні обвинуваченого, оскільки він розклав ці засоби на папері та розвісив для висушування в приміщенні, яке перебувало в його володінні. Згідно з Таблицею 1 невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України 01.08.2000 р. № 188 (у редакції від 29.07.2010 р.), підсудний незаконно виготовив та зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб (канабіс) у великих розмірах. Вказані дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 309 КК України. Інші кваліфікуючі ознаки цього злочину підсудному не інкриміновані, тому суд проводить судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення.
Стороною захисту заявлено про недопустимість наступних доказів:

-зміненого обвинувачення в обвинувальному акті від 12.20.2015 р., тому що у його вступній частині зазначено, що він складений у кримінальному провадженні за звинуваченням к скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 310 та ч.2 ст. 309 КК України, а обвинувачення сформульоване за частинами другими вказаних статей, при чому відомості про злочин, передбачений ч.2 ст. 310 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) не внесені, при тому, що у прокурора ОСОБА_6 немає повноважень на складення нового обвинувального акта;

-постанови прокурора ОСОБА_6 від 07.08.2015 р. про об`єднання кримінальних проваджень, постанов про призначення груп прокурорів від 25 та 28.07.2015 р., повідомлень від вказаних дат про призначення груп прокурорів, доручення прокурора ОСОБА_9 слідчому на виконання вимог ст. 290 КПК України, оскільки на момент відкриття стороні захисту матеріалів кримінального провадження ці постанови, повідомлення та доручення не були підписані;

-клопотання про проведення обшуку в помешканні ОСОБА_7 , протокол обшуку та повідомлення ОСОБА_10 про підозру, датовані 29.07., 07.08., 18.09.2015 р., тому що прокурор ОСОБА_6 не була належним процесуальним керівником (як зазначено вище, постанова і повідомлення про призначення груп прокурорів, в тому числі й ОСОБА_6 , на момент ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження не були підписані). У зв`язку з цим прокурор ОСОБА_6 не мала повноважень погоджувати подання про проведення обшуку, обрання запобіжного заходу, погоджувати повідомлення про підозру тощо.

Вирішуючи питання про належність і допустимість доказів, суд виходить з того, що у відповідності до положень ч.2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У зв`язку з цим більшість названих стороною захисту процесуальних рішень не є доказами взагалі і документами як доказами зокрема, а є процесуальними рішеннями та повідомленнями, які передбачені ст.ст. 110, 111 КПК України. Незважаючи на те, що постанови слідчого прокурора є процесуальними документами, вони в розумінні поняття документа як джерела доказу не є спеціально створеними з метою збереження інформації матеріальними об`єктами, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Єдиним доказом серед зазначених вище в переліку стороною захисту є протокол обшуку, який у відповідності з положеннями ст.ст. 99, 104 КПК України є документом, тому що в ньому зафіксовані обставини, які у відповідності зі ст. 91 вказаного Кодексу, підлягають доказуванню.

Разом із тим, висловлені стороною захисту сумніви в законності винесення процесуальних рішень та повідомлень заслуговують уваги, тому що визначення законності прийняття таких рішень і повідомлень впливає на дотримання процесуальної процедури проведення досудового розслідування, а отже, і на законність збору доказів та законність прийняття процесуальних рішень.

Суд отримав дані про те, що стороні захисту при відкритті матеріалів досудового розслідування було надано для ознайомлення окремі такі рішення і повідомлення без підписів осіб, від імені яких вони винесені (т. 1 а.с. 136-141). Разом з тим, стороною обвинувачення це пояснено тим, що під час виконання вимог ст. 290 КПК України захиснику і підозрюваному було надано копії, а не оригінали, процесуальних документів. Використовуючи аналогію кримінального процесуального закону, яка міститься в ч.3 ст. 99 КПК України, сторона обвинувачення надала суду та стороні захисту під час судового провадження їх оригінали з відповідними підписами та іншими реквізитами (т.2 а.с.40, 80-81, 101-103, 109).

Перевіривши їх, суд впевнився в тому, що в кримінальному провадженні прокурори визначені належним чином і могли приймати процесуальні рішення, законність яких ставиться під сумнів.

Відомості про скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст. 310 КК України, внесені до ЄРДР 27.07.2015 р. і при цьому вказані процесуальними керівниками прокурори, в тому числі й прокурор ОСОБА_6 (т.2 а.с. 39), тому у цього прокурора, враховуючи наведене, були процесуальні повноваження на прийняття процесуальних рішень, які оспорюються, а також під час судового провадження на зміну обсягу обвинувачення в порядку ст. 338 КПК України.

Наведене свідчить про необґрунтованість клопотання сторони захисту про визнання доказів недопустимими.

Призначаючи покарання у межах, встановлених у санкції статей, що передбачають відповідальність за вчинені злочини, суд враховує обставини скоєння злочинів, ступінь їх тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують його покарання.

Обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно. Обставинами, що пом`якшують покарання підсудного, суд визнає те, що він дав правдиві показання щодо обставин вчинення ним злочинів, наявність у нього низки захворювань та те, що він проживає однією сім`єю з матір`ю, яка є інвалідом 2 групи.

При визначенні виду й міри покарання підсудному суд враховує те, що він вчинив тяжкий злочин та злочин середньої тяжкості за класифікацією тяжкості злочинів, яка міститься в ст. 12 КК України, дані про особу винного, який не судимий і позитивно характеризується, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючої покарання обставин і вважає необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів обрати покарання у вигляді позбавлення волі, але в мінімальному розмірі, передбаченому ч.2 ст. 309 та ч.2 ст. 310 КК України, і при визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів застосувати поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Одночасно, враховуючи дані про особу підсудного, який не судимий, має на утриманні непрацездатну матір, розкаюється у вчинених злочинах, про що свідчать його правдиві показання під час судового провадження, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням згідно з положеннями ст. 75 КК України.

Підстав для зміни або скасування запобіжного заходу не встановлено.

Враховуючи те, що до ОСОБА_7 раніше застосовувався запобіжний захід у вигляді застави і матір підсудного вносила заставу в сумі 24360 грн. (т.2 а.с.92), то ця сума повинна бути повернута заставодавцю.

Відповідно до положень ч.2 ст. 124 КПК України з засудженого на користь держави потрібно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 1382 грн. 40 коп.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази у справі рослини коноплі та канабіс, необхідно знищити.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 310 та ч. 2 ст. 309 КК України, і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком:

-за ч.2 ст. 310 КК України 3 роки;

-за ч.2 ст. 309 КК України 2 роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з положеннями п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки:

1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком чинності залишити у вигляді домашнього арешту.

Внесену за підсудного ОСОБА_7 заставу в сумі 24 360 грн. повернути заставодавцю ОСОБА_11 .

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 1382 грн. 40 коп.

Речові докази рослини коноплі та канабіс, що запаковані в спеціальні пакети і здані на зберігання до камери речових доказів СВ Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області за квитанціями № 89, 103, 109, - знищити.

Копію вироку вручити прокурору і обвинуваченому негайно після проголошення. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси в установленому законодавством порядку на протязі 30 днів з дня проголошення вироку.
Головуючий: ОСОБА_1