АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1974/16 Справа № 202/9166/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

законних представників потерпілої ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000579 від 09.07.2015 року за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_11 в інтересах законних представників потерпілої ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в інтересах потерпілої ОСОБА_12 , на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2016 року відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, працює на посаді машиніста берегових станцій котлотурбінного цеху № 1 ДТЕК Придніпровська ТЕС, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , якого
засуджено:
-за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, звільнивши його від відбування покарання на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням, призначивши іспитовий строк 1 рік.

Цивільний позов потерпілої задовольнено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_12 - 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у розмірі 6132 грн.
Питання щодо речових доказів вирішено судом відповідно до вимог закону.

Цим вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України, за таких обставин.
09 липня 2015 року близько 07 години 50 хвилини ОСОБА_8 , керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «Рено-Лагуна» реєстраційний знак НОМЕР_1 рухався по вул. Байкальській з боку пр. ім. Г.«Правда» в напрямку вул. Янтарної в м. Дніпропетровську.
Під час руху ОСОБА_8 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність к дорожнім обставинам та їх змінам, на перехресті з вул. Далекосхідною при виникненні безпеки для руху у вигляді малолітнього пішохода ОСОБА_12 , яка перетинала проїжджу частину дороги вул. Байкальській по лінії узбіччя з права на ліво по ходу його руху, заходів до негайного зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу не прийняв, внаслідок чого, скоїв на неї наїзд.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітньому пішоходу ОСОБА_12 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: сумісної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійної рани в лівій лобно-скроневій області волосистої частини голови та садна на підборідді; відкритого перелому лівої плечової кістки в середній третині зі зміщенням уламків та раною по задньо-бічній поверхні лівого плеча і середній третині; синців - на передній поверхні правого стегна середній третині, на передній поверхні правої гомілки у середній третині, на зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, на передній поверхні лівого колінного суглобу, саден - на зовнішній поверхні правого плеча у середній третині, на внутрішній поверхні обох стегон та забійної рани на задній поверхні правої стопи, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_8 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Рено-Лагуна» реєстраційний знак НОМЕР_1 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, які водій спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, і невиконання якого знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
В апеляції представник законних представників потерпілої адвокат ОСОБА_11 , просить вирок суду скасувати повністю. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 , призначити покарання у вигляді позбавлення волі на чотири роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, без звільнення від відбування основного покарання, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а саме стягнути з ОСОБА_8 , на користь ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_12 10 000 грн. витрат на правову допомогу, стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_12 200 000 грн. моральної шкоди одноразово.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що вирок суду є незаконним, не обґрунтованим, не вмотивованим, винесеним з порушенням та недотриманням норм матеріального права у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначив, що з моменту як потерпіла потрапила до лікарні, всі витрати на відновлення її здоров`я лягли на плечі її батьків, жодної гривні з боку обвинуваченого ОСОБА_8 на лікування Дар`ї надано не було, з його боку не проявлено жодного співчуття до самої постраждалої, чи до її родини, своєї провини не визнавав, намагався всю провину перекласти на потерпілу, на її необачність, позовні вимоги не визнав повністю.
Також адвокат ОСОБА_11 в апеляційній скарзі вказав на те, що судом не в повній мірі взяті обставини щодо спричиненої моральної шкоди, не враховані зміни в житті потерпілої, яка вела активний образ життя, займалася спортом, танцями, в підтвердження чого суду надавались копії її грамот, та кожне будь-яке обмеження завдає душевних страждань дитині з цих причин, і яка, не може поки що продовжувати такий активний спосіб життя із-за об`єктивних обмежень пов`язаних з її станом здоров`я, оскільки перенесла великий стрес від наїзду на неї.Судом не взято до уваги необхідність у продовженні лікуванні потерпілої у санаторіях, для відновлення попереднього стану здоров`я, та те що на сьогодні потерпіла лікується вже більше одного року. Тому суд не в повній мірі надав значення обставинам які змінили образ життя малолітньої дитини, що потягло за собою винесення необґрунтованого та невмотивованого рішення.
Судом незаконно відмовлено в частині позовних вимог, необґрунтована відмова в частині стягнення витрат на правову допомогу. Вказав, що спеціальне законодавство не встановлює вимог щодо надання адвокатами розрахункового документа при надані клієнту послуги, а також не встановлює форму такого документу. Щодо граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу, цей Закон передбачає граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення: законних представників потерпілої батьків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які просили задовольнити апеляцію їх представника та стягнути з обвинуваченого на їх користь 200 тис.грн. та 10 тис. грн. витрати на правовому допомогу, зазначивши, що вони не наполягають категорично на реальному строку покарання для обвинуваченого, однак для них важливо задоволення їх позову у повному обсязі, так як на реабілітацію і лікування їх потерпілої малолітньої доньки стягненої судом суми недостатньо. А також зазначили, що у доньки змінився звичайний образ життя на зараз вона не має можливості із-за травм займатися спортом, танцями, що спричиняє великі моральні страждання і їм як батькам, і їхній донці; позицію представника законних представників потерпілої адвоката ОСОБА_11 , який підтримав доводи і вимоги своєї апеляційної скарги з врахуванням думки його довірителів відносно не наполягання їх на реальному терміну відбування строку покарання обвинуваченим; думку прокурора ОСОБА_6 , який частково підтримав вимоги апеляційної скарги і просив її задовольнити в частині позовних вимог стягнувши з обвинуваченого на користь законних представників потерпілої з врахуванням судової практики 140 тис. грн. моральної шкоди та 10 тис. грн.. витрат на правову допомогу, вислухавши обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просили вирок відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, зазначивши, що ОСОБА_8 не визнає своєї провини, втім не ухилявся від матеріальної допомоги, а потерпілі до нього з цього приводу не дзвонили і не зверталися, вважають, що вимоги щодо стягнення моральної шкоди та витрати на правову допомогу не підтвердженні доказами, перевіривши матеріали справи в межах апеляції, обговоривши доводи апеляції та висловлені в ході розгляду кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за який його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на зібраних у справі і досліджених в судовому засіданні доказах, які не викликають сумнів щодо їх належності та допустимості.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України.Обставини справи і їх правова кваліфікація в апеляційній скарзі адвокатом законних представників потерпілої і самими законними представниками потерпілої, а також обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження не оспорюються, а тому враховуючи межі апеляційного перегляду, колегія суддів не входить у їх обговорення.

Що стосується доводів в апеляційній скарзі, щодо неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення його наслідкам та особі обвинуваченого і неврахування особи потерпілої, колегія суддів, з врахуванням думки законних представників потерпілої в апеляційній інстанції з цього приводу, вважає їх необґрунтованими та такими, які фактично зводяться до переоцінки обставин встановлених судом.

Згідно із ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Встановлено, що відповідно до вказаних вимог закону, при призначенні покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу, зокрема ОСОБА_8 , який є раніше не судимим, працює, по місцю роботи та проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває та дійшов висновку про доцільність виправлення засудженого ОСОБА_8 без відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з одночасним покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

З огляду на викладене, з врахуванням в апеляційному суді думки законних представників потерпілої з цього приводу, у колегії суддів, не виникає сумніву щодо законності та справедливості призначеного обвинуваченому судом покарання в межах санкції, що відповідає загальним засадам призначення покарання і є для обвинуваченого ОСОБА_8 достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для погіршення призначеного судом покарання та скасування вироку з цього приводу, колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів в апеляційній скарзі про стягнення 10 000 гривень витрат на правову допомогу, то мотивація суду про відмову цих вимог є законною та обґрунтованою і такою, що відповідає матеріалам та обставинам справи, оскільки матеріалами справи і в апеляційній інстанції ні адвокатом, ні законними представниками не надано належних і допустимих доказів в підтвердження вказаних ними витрат, а тому з даною позицією суду, колегія суддів апеляційного суду погоджується.

Разом з тим, доводи в апеляційній скарзі щодо не взяття судом в повній мірі обставин щодо спричинення моральної шкоди, не врахування змін в житті потерпілої, колегія суддів, вважає такими що заслуговують на увагу, зважаючи вік потерпілої, зміни в її житті, ступені спричинення їй моральних страждань, а тому, вважає законним і справедливим, задовольнити апеляційну скаргу частково, змінити вирок в частині стягнення судом першої інстанції розміру моральної шкоди та визначити її розмір на користь законного представника потерпілої ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_12 100 000 гривень.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_11 , змінивши вирок в частині стягнення моральної шкоди, в решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_11 в інтересах законних представників потерпілої ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в інтересах потерпілої ОСОБА_12 - задовольнити частково.
Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2016 року відносно ОСОБА_8 - змінити в частині стягнення з нього на користь законного представника потерпілої ОСОБА_9 в інтересах потерпілої ОСОБА_12 в рахунок відшкодування моральної шкоди та:
Стягнути з ОСОБА_8 на рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_9 в інтересах потерпілої ОСОБА_12 100 000 ( сто тисяч) гривень 00 копійок.
В іншій частині вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2016 року відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, з дня отримання копії ухвали.

Судді апеляційного суду:

________________ _________________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4