Справа № 492/1603/15-к
У К Р А Ї Н А
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення обвинувального акту прокурору

03 серпня 2016 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши в місті Арцизі Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

встановив:
10 листопада 2015 року до Арцизького районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Ухвалою суду від 16 листопада 2015 року було призначено підготовче судове засідання, яке неодноразово відкладалося через неявку учасників судового провадження.

В підготовчому судовому засіданні сторони кримінального провадження вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Суд, заслухавши сторін кримінального провадження, розглянувши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 разом з додатками слід повернути прокурору з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд вправі у підготовчому судовому засіданні прийняти рішення, яким повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Також, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Зміст обвинувального акту, порядок його складання та затвердження, а також які документи долучаються до нього визначені ст. 291 КПК України, однак органом досудового розслідування вимоги ст. 291 КПК України виконані не в повному обсязі, у зв`язку з чим обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не відповідає вимогам згаданої норми кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Але в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті неповно зазначені анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_5 . Так, згідно анкетних відомостей обвинуваченого ОСОБА_5 , що зазначені в обвинувальному акті, останній є раніш судимою особою, що також, як вбачається з обвинувального акту , вплинуло на кваліфікацію його дій (повторність). Проте, відомості про судимості ОСОБА_5 в обвинувальному акті не зазначені.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Приймаючи до уваги засаду кримінального провадження законності, що передбачена ст. 9 КПК України, недотримання будь-яких імперативних вимог КПК щодо змісту обвинувального акту та його невід`ємної частини додатків, в тому числі щодо відомостей, які вони мають містити, або їх недолучення до обвинувального акту є недопустимим, у зв`язку з чим недодання до обвинувального акту додатків, або додання їх такими, що не містять необхідних відомостей, має тягнути такі ж наслідки, встановлені для невідповідності обвинувального акту вимогам КПК.

Судом встановлено, що в порушення вимог п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акту не додана розписка підозрюваного про отримання ним копії реєстру матеріалів досудового розслідування, яка б свідчила про виконання прокурором вимог ст. 293 КПК України.

Так, як вбачається з розписки ОСОБА_5 про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, наданої ним прокурору прокуратури Арцизького району Одеської області ОСОБА_3 , що додана до обвинувального акту, в ній зазначено, що ОСОБА_5 отримає копії зазначених документів, що свідчить про те, що прокурором прокуратури Арцизького району Одеської області ОСОБА_3 , не було дотримано засаду кримінального провадження законності, що передбачена ст. 9 КПК України та всупереч вимог ст. 293 КПК України, не були надані під розписку копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, а розписка, що міститься у матеріалах кримінального провадження свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_5 отримає копії цих документів у майбутньому.

Крім того, суд наголошує на тому, що Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, викладені неточно та неповно, у зв`язку з чим формулювання обвинувачення ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є неконкретним та порушує гарантоване п/п. «а» п. 3 ст.6 Конвенції їх право бути поінформованими про характер і причини обвинувачення у світлі права обвинувачених мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Так, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачуються у викрадені 15,4 кг капусти білокачанної, яка росла на городі потерпілої.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення зазначена за ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у сховище.

Разом з цим, у викладі фактичних обставин взагалі не зазначено яким чином відноситься город до сховища і для збереження яких речей він призначений, оскільки як слідує з фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, капуста, яку було викрадено, росла на городі потерпілої.

Більш того, правова кваліфікація кримінального правопорушення зазначена неповно та неточно, вона не відповідає посиланню на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Частиною 3 ст. 185 КК України передбачена кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище. Тоді, як було вказано вище, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 дане кримінальне правопорушення скоєне повторно, що не передбачено як кваліфікуючу ознаку кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

З викладеного випливає, що особою, яка складала обвинувальний акт, неповно та неточно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, а також неточно зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення, вона не відповідає посиланню на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою неконкретність у формулюванні обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Крім того, неповний і неточний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та неточна кваліфікація кримінального правопорушення порушує гарантоване п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції право обвинувачених бути поінформованими про характер і причини обвинувачення у світлі права обвинувачених мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Суд також зазначає, що обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію, але в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, що свідчить про недотримання слідчим та прокурором вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що також є підставою для повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження.

Суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті КК України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Викладення фактичних обставин провадження з підсумком про те, що особа обвинувачується у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення, як це зроблено в обвинувальному акті щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , не може замінити формулювання обвинувачення, оскільки за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України викладаються до формулювання обвинувачення.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставини, яка також перешкоджає судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Таким чином, з підстав встановлених судом, обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 також не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Крім того, відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості про обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання. Однак, всупереч зазначеної норми обставини, які обтяжують покарання не зазначені. Так, як слідує з фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 діяли за попередньою змовою між собою, розподіливши ролі співучасників, а ОСОБА_5 діяв повторно. Проте, в обвинувальному акті зазначено, що обтяжуючих покарання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обставин, не встановлено.

Отже, з зазначеного випливає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не відповідає вище переліченим вимогам КПК України, що позбавляє обвинувачених також права на захист від висунутого обвинувачення, а тому обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 слід повернути прокурору на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Керуючись ст. ст. 314, 369 372 КПК України, суд
ухвалив:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України повернути прокурору для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку з дня набрання законної сили ухвалою суду про повернення обвинувального акту.

Копію наявної ухвали суду негайно направити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

СУДДЯ

Арцизького районного суду