Справа №443/1356/16-к Провадження №1-кп/443/133/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 р. Жидачівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жидачеві обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000001 від 01.01.2016 року щодо обвинуваченого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, на утриманні одна малолітня дитина, непрацюючого, судимого вироком Жидачівського районного суду від 23.09.2015 року за ч.1 ст.164 КК України до громадських робіт на строк 100 годин та вироком Жидачівського районного суду від 23.09.2015 року до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном на 1 рік,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України
з участю сторін:

обвинувачення:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої

захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

-
встановив:
ОСОБА_3 , будучи раніше судимим Жидачівського районного суду від 23.09.2015 року за ч.1 ст.164 КК України до громадських робіт на строк 100 годин та вироком Жидачівського районного суду від 23.09.2015 року до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном на 1 рік, будучи раніше судимим 09.12.2015 року Канівським міськрайонним судом в Черкаській області за ч. 1 ст. 164 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком терміном на 1 рік, відповідно до ст. 89 КК України судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку та знову вчинив кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею.

Так, ОСОБА_2, згідно рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21.10.2014 року зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на утримання доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, щомісячно починаючи з 30.09.2014 року.

Проте, ОСОБА_2, знаючи про свій обов`язок виплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5, будучи засудженим 09.12.2015 року Канівським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 164 КК України, являючись дієздатним, будучи працездатною особою, постійно ніде не працює, про тимчасові заробітки державну виконавчу службу Канівського міськрайонного управління юстиції не повідомляє, в Канівському міськрайонному центрі зайнятості на обліку не перебуває, добровільно допомоги на утримання доньок не надає, аліменти в добровільному порядку виплачувати не бажає, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду щодо сплати аліментів на утримання доньок взагалі не вживає, тобто повторно, злісно ухиляється від сплати аліментів на утримання доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 У зв`язку з цим, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період часу з 09.12.2015 року по 01.07.2016 року становить 6 365,2 грн., що сукупно складає суму виплат відповідних платежів більше шести місяців.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю і показав суду, що він, дійсно не сплачує аліменти на утримання своїх дочок. В скоєному щиро кається, вину визнає, просить суворо не карати.

Суд вважає можливим, відповідно до положень ст. 349 КПК України, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ні ким не оспорюються, проти чого не заперечують прокурор, обвинувачений, потерпіла, правильно розуміючи зміст даних обставин і в них немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_1:

- ч.2 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчиненого особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, раніше судимого, характеризується посередньо.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_1 згідно ст.66 КК України суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_1 згідно ст.67 КК України суд не вбачає.

Відповідно до вимог КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Враховуючи пом`якшуючі вину обставини та відсутність тяжких наслідків від вчиненого ним злочину, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_1 можливе із застосуванням до нього покарання у виді обмеження волі, на підставі ч.1ст.71 КК України до призначеного покарання необхідно частково приєднати не відбуту міру покарання у виді одного року обмеження волі за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.12.2015 року.

Підстав для застосування ст. 69, 75 КК України не вбачає.

Обвинуваченому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу необхідно обрати міру запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Речових доказ по кримінальному провадженню відсутні.

Процесуальні витрати та цивільний позов по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.164 КК України та призначити покарання:

- ч.2 ст.164 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту міру покарання у виді одного року обмеження волі за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 09.12.2015 року, остаточно призначити до відбуття покарання 2 роки 1 місяць обмеження волі.

Обрати засудженому ОСОБА_1 міру запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, а по прибуттю до місця відбування покарання - скасувати.

Термін відбуття покарання рахувати з моменту прибуття в місця обмеження волі.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Черкаської області через Канівський міськрайонний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення учасникам процесу.

Головуючий

08.09.2016