Справа № 183/3138/16
№ 1-кп/183/604/16
В И Р О К
іменем України
15 липня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судці ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000634 відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Василівка Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, старшого солдата військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст. 407 КК України, -
встановив:

11 грудня 2013 року наказом № 152-ПМ (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду розвідника-кулеметника розвідувального десантного взводу 1 парашутно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_3 . Цим же наказом з ОСОБА_5 укладено контакт строком на три роки
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, свято та непорушно додержуватися Конституції України, віддано служити народу України, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок.
З 31.07.2014 року по 07.09.2014 року солдат ОСОБА_5 , через поранення, отримане ним в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, перебував на амбулаторному лікуванні, яке проходив в м.Василівка, внаслідок чого 08.09.2014 року повинен був повернутися до розташування військової частини НОМЕР_1 .

Між тим, 08 вересня 2014 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, про своє місце знаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, не приймаючи мір для повернення до військової частини.
12 квітня 2016 року ОСОБА_5 самостійно прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.3 ст. 407 КК України, як вчасне нез`явлення військовослужбовця без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обвинувачений був допитаний в режимі відеконференції з Василівським районним судом Запорізької області, в судовому засіданні вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, обставини вчинення ним кримінального правопорушення не оспорював, у скоєному обвинувачений кається, надав показання про те, що дійсно з 11 грудня 2013 року проходив військову службу за контрактом у військовій частини НОМЕР_1 . Під час проходження служби в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей отримав поранення, внаслідок чого перебував спочатку на стаціонарному лікуванні, а потім на амбулаторному лікуванні, яке проходив в м.Василівка за місцем свого проживання. Дійсно 08.09.2014 року він повинен був повернутися в розташування військової частини НОМЕР_1 , однак за своїм психологічним станом, через отримане поранення та через відсутність достатнього психоемоційного стану, необхідного для продовження військової служби, він вчасно не з`явився в розташування військової частини, свої службові обов`язки не виконував, знаходився вдома за місцем свого проживання, вступив у добровольче об`єднання - Василівський полк Василівського формування козацького війська Запорізької області, де приймав участь при проведенні мирних заходів мешканців м.Василівка. Одразу, як він був викликаний до прокуратури Дніпропетровського гарнізону, він заявив про себе.
В судовому засіданні обвинувачений не оспорював обставини, при яких ним скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.
Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч.3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.
Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.3 ст. 407 КК України, як вчасне нез`явлення військовослужбовця без поважних причин тривалістю понад один місяць.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд, у відповідності до ст.65 КК України враховує, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, раніше не був судимим. Суд бере до уваги позитивну характеристику обвинуваченого з місця проживання та з місця навчання, також суд бере до уваги стан здоров`я обвинуваченого після поранення, отриманого при виконанні військового обов`язку.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання, визнається щире каяття обвинуваченого та з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину.
При цьому суд вважає, що щире каяття обвинуваченого, в даній ситуації, ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності.
У відповідності до ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, позбавлення волі обвинуваченого на певний термін буде достатнім для його виправлення, і не потребує покарання в межах найбільшої санкції ч.3 ст. 407 КК України.
Між тим, з урахуванням характеру скоєного злочину та його наслідків, з урахуванням обставин, при яких сталося вчасне нез`явлення військовослужбовця, з урахуванням особи
обвинуваченого, який раніше не був судимим, суд вважає, що виправлення засудженого можливе без відбування покарання у виді позбавленні волі, ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст. 75 КК України, може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст. 407 КК України та призначити йому покарання за ч.3 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Копію вироку вручити засудженому негайно.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1