11-кп/775/209/2016(м)
221/366/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі кримінальне провадження №0000041 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 11 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Волновахи, громадянина України, не одруженого, дітей немає, не працюючого, раніше судимого: 04 липня 2008 року Волноваським райсудом за ст.309 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень; 30 листопада 2011 року Волноваським райсудом за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі; 19 грудня 2011 року Волноваським райсудом за ст.185 ч.3, ст.70 ч.4 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 20 квітня 2015 року за відбуттям покарання, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено: за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна. Стягнено на користь держави витрати на проведення судово-товаровідчої експертизи в розмірі 50 гривень, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку ОСОБА_7 , будучі раніше неодноразово судимим, в тому числі і за корисливі злочини, судимості не зняті і не погашені, повторно - 07.01.2016року близько 20.30 години, будучі у стані алкогольного сп`яніння, разом та за попередньою домовленістю з особою, відносно якої органами досудового розслідування матеріали виділені в окреме провадження, з метою нападу та відкритого заволодіння чужим майном та власної наживи, знаходячись на вулиці 8 Березня в місті Волноваха на відстані 200 метрів від магазину «Сармат», де умисно, застосовуючи фізичне насильство, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, спільно здійснили напад на потерпілого ОСОБА_8 , при цьому обвинувачений Вінницький одразу вдарив раніше незнайомого потерпілого ОСОБА_8 кулаком по голові, той впав і втратив свідомість, а особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, вдарив лежачого на землі потерпілого ногою в обличчя, спричинивши спільними діями потерпілому згідно висновку судово-медичної експертизи легкі тілесні ушкодження у вигляді садна і синця обличчя, після чого вони вдвох, продовжуючи діяти спільно, відкрито заволоділи мобільним телефоном «DОNOD» вартістю 248 гривень з сім-карткою оператора мобільного зв`язку МТС вартістю 20 гривень, і грошима в сумі 2000 гривень, які витягнули з карманів одягу потерпілого ОСОБА_9 , і з вказаним майном зникли, спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 2268 гривень. Викраденим розпорядилися на власний розсуд.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції скасувати, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, суттєвим порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність й призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, оскільки висновки суду першої інстанції зроблені на суперечливих та не допустимих доказах, а дії обвинуваченого слід було кваліфікувати за ч.2 ст.186 КК України, про що свідчать показання обвинуваченого та висновки судово-медичної експертизи.

Заслухавши доповідача, прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Діюче кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати ним відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.

На думку колегії суддів суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав їм належну юридичну оцінку й дійшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_7 в скоєнні злочину при викладених у вироку обставинах, правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Висновки суду про винність обвинуваченого підтверджені наведеними у вироку доказами.

Під час судового розгляду у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою провину визнав частково та показав, що дійсно він 07.01.2016 року увечері близько 18-19 години випадково на автовокзалі зустрів ОСОБА_10 , з яким вони разом відбували покарання в місцях позбавлення волі, вони обидва шукали купити спиртне, тому на таксі поїхали до чергового магазину «Сармат», купили два літра пива і пляшку горілки, випили горілку і літр пива біля магазину і вдвох пішли по вулиці 8 Березня додому, коли побачили метрів за 200 від магазину як попереду йшов п`яний потерпілий (якого вони раніше не знали), він шатався, вони вдвох (при цьому сталося все спонтанно, вони не домовлялись, хоча діяли спільно) догнали потерпілого, ОСОБА_11 штовхнув його у спину, але той не впав і тому він штовхнув потерпілого двома руками в бік і той впав, він одразу з карману потерпілого витягнув мобільний телефон, а ОСОБА_11 щось витягнув з другого карману і вони одразу побігли в бік, ОСОБА_11 показав йому гроші 50 гривень. Вони пішли до магазину, купили ще пиво, де їх затримали працівники поліції. Провину визнає частково, оскільки вони вкрали не 2000 гривень, як каже потерпілий, а лише 50 гривень, і вони його не били, згоден, що вони відкрито вкрали його майно, тобто згоден, що вчинив грабіж, а не розбій, потерпілий свідомість не втрачав.

Але винність обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину доведена сукупністю досліджених судом першої інстанції доказів, які наведені у вироку.

Так, потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 07.01.201б року він близько 20-30 години йшов додому з роботи, був тверезий, оскільки не пив, йшов по вулиці 8 Березня міста Волновахи, було темно, побачив, що назустріч йому йшли чотири людини, один з яких (маленького зросту, потім він дізнався, що це був обвинувачений ОСОБА_12 , якого він запам`ятав і потім впізнав, коли вони з працівниками поліції затримали його неподалік від місця нападу біля магазину «Сармат») відділився і одразу підбіг до нього (в цей момент інші були метрів за 30) і вдарив його кулаком в голову біля лівого вуха, від чого він впав і одразу другий (звідкіля він взявся і хто це був він не помітив, але це був не ОСОБА_12 ) вдарив його ногою в обличчя біля лівого ока, через що він відразу втратив свідомість, а коли прийшов до тями поблизу нікого не було, у нього зникли два мобільних телефони, ключі, пакет з продуктами і з карману 2000 гривень, він отримав зарплатню.

Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілий впізнав ОСОБА_12 , як людину яка скоїла на нього розбійний напад /а.п.34-35/.

Крім того і сам ОСОБА_7 не заперечував, що скоїв напад на ОСОБА_9 , але вчинив грабіж, оскільки не застосовував до потерпілого насильства, небезпечне для життя чи здоров`я.

Згідно висновку судово-медичної експертизи у ОСОБА_9 були виявлені садна і синці обличчя, які утворились від трьох травматичних впливів тупих предметів у вказаний строк та відносяться до легких тілесних ушкоджень /а.п.39-40/.

Відповідно до вимог п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 року небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

При таких обставинах у колегії суддів не має ніяких сумнівів, що саме ОСОБА_12 скоїв напад на потерпілого ОСОБА_9 та відповідно до показань потерпілого, який чітко зазначив, що під час нападу він втрачав свідомість, колегія суддів вважає, що ОСОБА_12 разом з ОСОБА_11 , за попередньою змовою групою осіб, скоїли саме розбійний напад на ОСОБА_9 , а тому доводи захисника про недоведений факт черепно-мозкової травми та висновки судово-медичної експертизи, згідно якої потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження та це не є насильство небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого спростовуються матеріалами кримінального провадження, оскільки кваліфікуючи цей злочин за ч.2 ст.187 КК України, визначальним для органа досудового розслідування та суду було саме наявність саден і синців на голові та насильство, яке призвело до втрати свідомості.

Що стосується доводів апеляції про те, що ОСОБА_12 не бив потерпілого по голові ногою, а це зробив ОСОБА_11 , то вони не обґрунтованими, оскільки Вінницький за попередньою змовою з ОСОБА_11 скоїли цей розбійний напад, та в даному випадку колегія суддів вважає, що неважливо хто саме завдав удару потерпілому по голові, у зв`язку з чим він втратив свідомість.

Таким чином, докази наведені у вироку суду першої інстанції свідчить про обґрунтованість висновків суду про винуватість ОСОБА_7 і правильній кваліфікації його дій за ч.2 ст.187 КК України й спростовують доводи апеляційної скарги захисника про вчинення останнім грабежу.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції належним чином врахував самі обставини вчиненого злочину, їх ступінь тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, ніде не працює, за місцем проживання характеризується негативно, обставину, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття, та обтяжує покарання, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину, призначив йому покарання в мінімальних межах санкції статті, яке є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України.

Істотних порушень судом вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування вироку у даному провадженні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 11 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області