АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

12 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО УДПтС України в м. Києві та Київській області матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 16 квітня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 16 квітня 2016 року у кримінальному провадженні №0005254, внесеному 13.04.2016 р. до ЄРДР, задоволено клопотання слідчого Голосіївського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Кременчук, Полтавської області, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; без постійного місця проживання в м. Києві, несудимий,

якому оголошена підозра у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

До підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 10 червня 2016 року включно.

Одночасно підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі двохсот мінімальних заробітних плат, що складає 275 600 (двісті сімдесят п`ять тисяч шістсот) гривень у національній грошовій одиниці України.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, покладено наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого із встановленою періодичністю;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора та суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи.

Ухвала суду мотивована тим, що з урахуванням обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, тяжкості покарання, що загрожує останньому, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що є всі підстави вважати, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочинну діяльність, впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подали апеляційні скарги в яких просять ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13.04.2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

В обгрунтування своїх вимог вказують, що слідчий суддя не вказав жодного доказу, який би підтверджував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, як того вимагає положення ч. 2 ст. 372 та п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України та жодного доказу, який би свідчив про дійсне існування ризиків вказаних в ухвалі в порушення вимог п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 196 КПК України. При цьому, на думку захисників слідчим суддею не в повній мірі взято до уваги дані про особу підозрюваного.

Також апелянти вважають, що в порушення приписів п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі не наведено жодного обґрунтування недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, звертають увагу суду на те, що слідчий суддя обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. 183 КПК України, визначив заставу в розмірі 200 мінімальних заробітних плат, що на момент постанови ухвали становить 275 600 грн., чим порушив вимоги ч. 4 ст. 182 КПК України, згідно яких заборонено визначати розмір застави завідомо непомірний для підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів справи, в провадженні СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР під №0005254 від 13.04.2016 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

14 квітня 2016 р. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України про що складено протокол затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину.

15 квітня 2016 р. ОСОБА_7 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України.

16 квітня 2016 р. слідчий Голосіївського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуюче це тим, що останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який законом передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі, а тому він може переховуватись від органів досудового слідства та суду, з метою уникнення покарання за інкримінований злочин, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

16 квітня 2016 р. ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва дане клопотання слідчого задоволено та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 10 червня 2016 року включно та одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі двохсот мінімальних заробітних плат, що складає 275 600 (двісті сімдесят п`ять тисяч шістсот) грн., з покладенням відповідних обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані.

Обираючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді взяття під варту судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена прокурором та сумнів у суду щодо їх достатності, не викликала.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує слідчий, існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Такими ризиками суд визнав те, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити злочинну діяльність, впливати на потерпілого та свідків.

В сукупності із зазначеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя місцевого суду врахував і дані, які характеризують особу підозрюваного та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

З огляду на викладені обставини колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваному оголошено підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який йому може бути призначено покарання до дванадцяти років позбавлення волі, що не дає підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу. При цьому слідчий суддя прийняв правильне рішення про необхідність задовольнити клопотання слідчого.

Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді взяття під варту, суд на законних підставах визначив йому заставу в розмірі 275 600 гривень.

Такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно ухвали, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, обставини кримінального провадження, тяжкість злочину у вчиненні якого він підозрюється, а тому правильно визначив ОСОБА_7 саме такий розмір застави, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дослідив всі обставини, з`ясування яких, могло мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого рішення, а тому доводи захисників про те, що слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого не взяв до уваги всі обставини справи, не навів доказів існування обґрунтованої підозри у вчиненні злочину та наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому не врахував належним чином дані про особу підозрюваного в їх сукупності, є безпідставними. Крім того, апеляційні скарги захисників за своїм змістом не містять суттєвих доводів на порушення вимог ст. ст. 178, 182, 183, 194 КПК України, які спростовують висновки слідчого судді, а тому підстав для їх задоволення не вбачається.

За таких обставин, ухвала слідчого судді місцевого суду відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, про що йдеться в апеляційних скаргах захисників, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції остаточно дійшла висновку про залишення апеляційних скарг захисників без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва від 16 квітня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого Голосіївського УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні під №0005254, внесеному 13.04.2016 року до ЄРДР, про застосуваннязапобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України, в межах строку досудового розслідування, тобто до 10 червня 2016 року включно, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі двохсот мінімальних заробітних плат, що складає 275 600 (двісті сімдесят п`ять тисяч шістсот) гривень у національній грошовій одиниці України, а такожпокладенням процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 к у р е н к о