№ 1-кп/317/254/2016
№ 317/3227/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі, Запорізької області матеріали кримінального провадження № 0001308 у відношенні: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кушугум, Запорізького району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого:

1.13 січня 1994 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 140 КК України (1960 року) до позбавлення волі на строк 2 (два ) роки;

2.31 травня 1994 року Шевченківським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 140, ст. 43 КК України (1960 року) до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

3.26 січня 2001 року Заводським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 142, ст. 42 КК України (1960 року) до позбавлення волі на строк 6 (шість) років;

4.17 квітня 2012 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 70, ст.ст. 75, 76 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з випробуванням строком 3 роки;

5.18 вересня 2012 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 263, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 місяць; 03 червня 2015 року відповідно до Ухвали Вільнянського районного суду Запорізької області звільнився умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 10 днів,

що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
На початку жовтня 2015 року приблизно о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_4 знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, ОСОБА_4 шляхом злому навісного замка проник до кімнати у вказаному домоволодінні, в якій проживала його сестра ОСОБА_5 та до якої у ОСОБА_4 не було вільного доступу, звідки викрав 50 метрів двожильного мідного кабелю, шлифмашину DeWALT DWE 4041qs, алюмінієву драбину висотою 3 метри та оцинковану одноколісну садову тачку.
Після чого, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 3075 гривень.
Крім того, 08 липня 2016 року ОСОБА_6 знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, ОСОБА_4 таємно викрав наступне майно, що належить потерпілій ОСОБА_5 : чотири металеві труби довжиною три метри кожна та один металевий куток довжиною три метри загальною вагою 80 кілограмів.
Після чого, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Своїми злочинними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 237 гривень 60 копійок.
Крім того, 18 липня 2016 року приблизно о 17 годині 45 хвилин ОСОБА_4 знаходився на зупинці громадського транспорту «Центр» по вулиці Кірова в смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, де також знаходився потерпілий ОСОБА_7 .
ОСОБА_4 побачив, як ОСОБА_7 поклав на лавку біля себе мобільний телефон Samsung GT-E 1981 T чорного кольору з червоною вставкою, після чого у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, ОСОБА_4 переконавшись, що за його діями не спостерігає ані потерпілий ОСОБА_7 , ані інші особи, взяв зазначений мобільний телефон та поклав його до своєї кишені.
З викраденим майном ОСОБА_4 покинув місце скоєння злочину, майном розпорядився на власний розсуд.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 було завдано матеріальної шкоди на суму 250 гривень.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що на початку жовтня 2015 року (точної дати він не пам`ятає), в денний час він перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 та вирішив здійснити крадіжку майна з зачиненої кімнати його сестри ОСОБА_5 , яка також проживала у вказаному будинку.
Зламавши навісний замок, він проник до кімнати своєї сестри, звідки викрав мідний кабель, шліфувальну машину, алюмінієву драбину та садову тачку.
Вказане майно він реалізував в смт. Кушугум. Гроші витратив на власний розсуд.
В липні 2016 року (точної дати він не пам`ятає), він, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , викрав належні його сестрі ОСОБА_5 чотири металеві труби та один металевий швелер (куток), які здав на пункті приймання металобрухту.
Грошима розпорядився на власний розсуд.
Крім того, в липні 2016 року (точної дати він не пам`ятає) приблизно о 17 годині 45 хвилин в районі зупинки транспорту в смт. Кушугум він познайомився з ОСОБА_7 , з яким сиділи на лавці та спілкувались. Згодом ОСОБА_7 поклав біля себе мобільний телефон Samsung чорного кольору з червоною вставкою. Через деякий час він помітив, що ОСОБА_7 не звертає уваги на свій мобільний телефон. Він непомітно взяв цей телефон та поклав його до своєї кишені. Потерпілий цього не помітив. Ще через деякий час він пішов звідти з телефоном потерпілого.
В той же день до нього звернулись співробітники поліції. Мобільний телефон він в той же вечір віддав потерпілому.
У скоєному щиро розкаюється.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 дав показання в яких повністю визнав свою вину і не оспорює фактичні обставини, враховуючи думку прокурора, який вважає, що можливо розглянути кримінальне провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку обвинуваченого, який також не заперечував проти вказаного порядку розгляду провадження, а також з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши обвинуваченому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, та визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Суд вважає, що вина ОСОБА_4 повністю доведена та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) та за ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), пов`язане з проникненням в житло.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєних злочинів, з яких злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України відповідно до статті 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, а злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України до тяжких злочинів, особу винного, який вчинив злочин, маючи невідбуту частину строку за попереднім вироком, характеризується задовільно та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є рецидив злочинів.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить з того, що останній повністю визнав свою провину у скоєнні злочинів, характеризується задовільно, вчинив злочин, маючи невідбуту частину строку за попереднім вироком, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра.
Суд також враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 частково відшкодував шкоду, завдану злочином, шляхом повернення вкраденого ним мобільного телефону потерпілому ОСОБА_7 .
За таких обставин, враховуючи особу винного, та для досягнення цілей, встановлених ст. 50 КК України, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 може бути виправлений та перевихований лише в умовах ізоляції від суспільства і йому доцільно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк з відбуванням в установі виконання покарань.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, суд визначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України.

На підставі ст. 71 КК України суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання, що призначене йому вироком Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 18 вересня 2012 року.

З огляду на те, що один зі злочинів, скоєних ОСОБА_4 є тяжким злочином, а також той факт, що останній вчинив злочини до повного відбуття ним покарання за минулим вироком, суд вважає наявними ризики та підстави, визначені ст.ст. 177, 178, 183 КПК України та вважає необхідним залишити ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою.

Початок строку покарання суд обраховує з моменту затримання ОСОБА_4 .

Строк попереднього ув`язнення з дня затримання ОСОБА_4 до дня набрання даним вироком законної сили, суд зараховує у строк покарання за правилами, визначеними ч. 5 ст. 72 КК України.
Витрати на залучення експертів в даному кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349, 370, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 18 вересня 2012 року у вигляді 1 місяця позбавлення волі, та за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років 1 місяця позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Строк покарання ОСОБА_4 обраховувати з дня його затримання з 29 липня 2016 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у вигляді тримання під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 29 липня 2016 року і до дня набрання даним вироком законної сили за правилами ч. 5 ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Речові докази:

?мобільний телефон Samsung GT-E 1981 T чорного кольору з червоною вставкою, який зберігається на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_7 залишити в користуванні власника ОСОБА_7 .

?DVD-RW диск з відеозаписом в конверті білого кольору, який долучено до кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк з дня отримання ним копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1