Справа № 347/2421/15
Провадження № 11-кп/779/93/2016
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів : ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000302 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Старі Кути Косівського району Івано-Франківської області за ч. 3 ст. 185 КК України за апеляційною скаргою заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_7 на вирок Косівського районного суду від 24 грудня 2015 року, з участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , -

в с т а н о в и л а :
Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, будучи раніше судимим повторно.

Його дії кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на один рік та покладено на нього певні обов`язки.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінено на особисте зобов`язання та звільнено його негайно у залі суду.

Речові докази : бензопила марки «Storm GC 99466 « повернуто потерпілому ОСОБА_9 .

Прокурор в апеляційній скарзі не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого просить вирок суду першої інстанції скасувати і ухвалити новий вирок, за яким призначити ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст.. 69 КК України два роки позбавлення волі.

Свою позицію мотивує тим, що призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Однак судом, у порушення цього та п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року не дано належної оцінки обставині вчинення тяжкого злочину особою, яка раніше вже вчиняла такі злочини і на шлях виправлення не стала. Застосовуючи ст. 75 КК УКраїни суд не врахував ступеню тяжкості скоєного діяння, що обвинувачений раніше вчиняв злочини протии власності, за що і був засуджений до позбавлення волі, однак після відбуття покарання на шлях виправлення не став, що свідчить про стійку неправленість цієї особи на скоєння протиправних діянь.

За вироком суду першої інстанції 06 серпня 2014 року близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_6 зайшов у господарство ОСОБА_9 , що в АДРЕСА_1 і шляхом проникнення до господарського приміщення-деревяної стодоли, таємно викрав звідти бензопилу марки «Сторм ДЖС 99466», вартістю 3380 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

В ході апеляційного розгляду прокурор свої апеляційні вимоги підтримав, обвинувачений просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Заслухавши сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не оспорюється, тому вирок в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, в тому числі і в частині призначення покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Колегія суддів вважає, що призначаючи ОСОБА_6 покарання з врахуванням того, що він активно сприяв розкриттю злочину, у вчиненому розкаявся, проживає в незадовільних матеріальних умовах, посередньо характеризується по місцю проживання, добровільно відшкодував завдані збитки, що потерпілий не бажає для нього суворої кари, суд першої інстанції повністю врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину та його особу і тому правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, звільнивши ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням.

Твердження прокурора про необхідність відбування ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, оскільки він два рази притягувався до кримінальної відповідальності, маючи не зняті та не погашені судимості за вчинення корисливих злочинів знову вчинив злочин , передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, який відноситься до категорії тяжких, колегія суддів не бере до уваги, оскільки враховує обставини вчинення кримінального правопорушення та разом із усіма вищенаведеними обставинами вважає, що покарання, призначене судом першої інстанції є законним та обґрунтованим.

При призначенні покарання ОСОБА_6 колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та його особу, всі вищеперераховані пом`якшуючі його покарання обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а також і те, що в суді першої інстанції прокурор, який підтримував державне обвинувачення орієнтував суд на призначення обвинуваченому саме такого покарання, яке і було йому призначене цим вироком і тому приходить до висновку, що підстав для зміни призначеного покарання, про що просить у своїй апеляційній скарзі прокурор немає, а це покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а вирок суду щодо нього без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 404, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу заступника прокурора Івано-франківської області ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Косівського районного суду від 24 грудня 2015 року відносно ОСОБА_6 без змін.

На ухвалу протягом трьох місяців з дня її проголошення, може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4