Справа № 569/4437/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2016 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі слідчого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне клопотання прокурора військової прокуратури Рівненського гарнізону лейтенанта юстиції ОСОБА_6 про обрання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вижниця, Чернівецької області, громадянина України, українця, раніше не судимого, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , заступника командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по роботі з особовим складом начальника відділення по РОС, підполковника, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 426-1 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Прокурор звернувся в суд із клопотанням про обрання відносно ОСОБА_4 підозрюваного за ч. 4 ст. 426-1 КК України міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Досудовим слідством встановлено, що підполковник ОСОБА_4 згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №875 від 15 листопада 2015 року призначений на посаду заступника командира частини по роботі з особовим складом начальника відділення по РОС.
Під час проходження військової служби у відповідності до вимог ст. ст. 72, 73 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, який затверджений Законом України N 548-XIV від 24 березня 1999 року підполковник ОСОБА_4 в мирний і воєнний час відповідає за безпосередню організацію і проведення виховної роботи, за військову дисципліну; морально-психологічний стану особового складу, за морально-психологічне забезпечення бойової готовності, правопорядку, повсякденної діяльності особового складу військової частини та зобов`язаний планувати і проводити роботу, спрямовану формування в особового складу полку (окремого батальйону) високих морально-психологічних якостей; виховувати особовий склад полку (окремого батальйону) у дусі відомого виконання військового обов`язку, традиціям дружби і військового товариства.
Окрім цього, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які затверджені Законом України N 548-XIV від 24 березня 1999 року, зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності.
Відповідно до ст. ст. 29, 31, 72 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України який затверджений Законом України N 548-XIV від 24 березня 1999 року, за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців; за своїми військовими званнями начальниками є підполковник для прапорщиків, сержантів, рядових. Заступник командира полку (окремого батальйону) з виховної роботи є прямим начальником усього особового складу батальйону полку (окремого батальйону).
Зокрема, заступник командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по роботі з особовим складом начальник відділення по РОС підполковник ОСОБА_4 , являється начальником для солдата 5-го взводу ремонтної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_7 та командира взводу управління розвідувальної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_8 начальником за своїм службовим становищем і військовим званням.
Разом з тим, 03 квітня 2016 року близько 20 год. 00 хв. підполковник ОСОБА_4 , будучи заступником командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по роботі з особовим складом начальником відділення по РОС, у порушення вимог вказаного вище законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи поблизу намету по роботі з особовим складом, який знаходиться на території наметового містечка військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що тимчасово дислокується на території НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ), будучи незадоволеним, що солдат ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння, являючись для останнього начальником, наніс не менше п`яти ударів ногою взутою у черевик з високим берцем в район тім`яної ділянки голови солдата ОСОБА_7 , після чого наступив ногою на голову ОСОБА_7 , забравши ногу, наніс ще не менше шести ударів ногою, взутою у черевик з високим берцем в область грудної клітки по ребрам з правої сторони та чотири удари ногою взутою у черевик з високим берцем в область хребта між лопаток ОСОБА_7 .
Також, 04 квітня 2016 року, близько 21 год. 30 хв. підполковник ОСОБА_4 будучи заступником командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по роботі з особовим складом начальником відділення по РОС, у порушення вимог указаного вище законодавства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи в наметі по роботі з особовим складом, який знаходиться на території наметового містечка військової частини польова пошта НОМЕР_1 , що тимчасово дислокується на території НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ), будучи незадоволеним, що старший лейтенант ОСОБА_8 втратив закріплену за ним зброю, являючись для останнього начальником, наніс один удар правою ногою, взутою у черевик з високим берцем під коліно лівої ноги старшого лейтенанта ОСОБА_8 , після чого наніс ще три удари кулаком правої руки по голові в область тім`яної ділянки голови та два удари ногою, взутою у черевик з високим берцем, по голові в область потилиці ОСОБА_8
08 квітня 2016 року, підполковнику ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України.
Санкцією статті злочину в якому підозрюється ОСОБА_4 (ч. 4 ст. 426-1 КК України) передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що відповідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Допитаний в якості потерпілого старший лейтенант військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_8 повідомив, що 04 квітня 2016 року, близько 21 годин 30 хвилин, зайшов до палатки підполковника ОСОБА_4 , після чого останній безпричинно застосовував до нього фізичне насильство.
Допитаний в якості потерпілого солдат військової частини польова пошта НОМЕР_1 ОСОБА_7 , повідомив, що 03 квітня 2016 року, близько 20 год. 00 хв. останній перебував у наметовому містечку в/ч пп НОМЕР_1 , яка дислокується на Рівненському полігоні, там підполковник ОСОБА_4 також застосовував до нього фізичне насильство наносячи удари руками та ногами по всіх частинах тіла.
Допитаний в якості свідка військовослужбовець в/ч пп НОМЕР_1 ОСОБА_9 повідомив, що він 03.04.2016 року приблизно в 18 годин 30 хвилин проходив біля наметів штабу (де розташовано наметове містечко) і бачив як ОСОБА_4 приміняв фізичне насильство до ОСОБА_10 .
Свідок військовослужбовець в/ч пп НОМЕР_1 ОСОБА_11 показав, що 04.04.2016 з 08 години 00 хвилин по 00 годин 00 хвилин за наказом заступника командира по роті підполковника ОСОБА_4 він чергував коло робочої палатки ОСОБА_4 . Приблизно в 23 годин 00 хвилин перебував в палатці та топив буржуйку. В подальшому бачив, як ОСОБА_4 безпричинно надягав кайданки на руки та ноги ОСОБА_12 та одягав останньому целофановий кульок на голову.
Також про вказані події, допитані в якості свідків, кожен окремо підтвердили: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 .
Таким чином, ОСОБА_4 може впливати на потерпілих та свідків, переховуватись від органу досудового розслідування та суду, не прибувати на виклики, посилаючись на форс-мажорні обставини чи поважні причини, відправитись у невідомому напрямку так, як закордонний паспорт у нього невилучався, затягуючи при цьому хід досудового розслідування.
Крім того, враховуючи службове становище може перешкоджати кримінальнмоу провадженню іншим чином, а саме впливати на переведення свідків до інших військових формувань та відряджати останніх в зону проведення АТО.
Виходячи з вищевказаного, наявні ризики передбачені п.п.1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання щодо обрання відносно ОСОБА_4 міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав за обставин викладених у клопотанні. Крім того пояснив, що у потерпілих відносно яких підозрюваний застосовував фізичне насильство виявлені легкі тілесні та середньої тяжкості тілесні ушкодження. ОСОБА_4 є небезпечним, оскільки підозрюєтсья у вчиненні тяжкого злочину поєднаного з насильством.
ОСОБА_4 у судовому засіданні просить не обирати відносно нього міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а вибрати іншу, оскільки він зацікавлений у розслідування вказаної справи неупереджено та справедливо. Вину свою у скоєнні вказаного правопорушення не визнає. Він невпливав і небуде впливати на потерпілих та свідків, оскільки на даний час відсторонений від займаної посади. Біля одного року перебував в зоні АТО, і йому достроково присвоєно звання підполковника. За час військовї служби має ряд заохочень. Оскільки має сім"ю, з якою бачився за два роки тільки три рази, то у нього немає підстав ухилятися від органу досудового рослідування та суду, і він готовий здати закордонний паспорт органу досудового розлідування.
Адвокат ОСОБА_5 просить відмовити у задоволенні вказаного клопотання та обрати відносно ОСОБА_4 заставу, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України витратили силу, у зв"язку з відстороненням останнього від займаної посади, а тому немає впливу на потерпілих та свідків. Останній добровільно з"являється в органи досудового рослідування, не ухиляється від виконання своїх обов"язків.Всі зацікавлені в об"єктивному розслідування вказаного кримінального провадження. ОСОБА_4 має сім"ю, дружину та двоє дітей, як постійно потребують уходу, крім грошового забеспечення, інших доходів та майна немає.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка герой України ОСОБА_20 , командир в/частини польова пошта НОМЕР_1 показав, що знає ОСОБА_4 як бойового офіцера, тільки з позитивної сторони, який біля одного року перебував в зоні АТО, а саме біля Луганського аеропорта, виводив військовослужбовців з АДРЕСА_3 , і завдяки йому багато військовослужбовців завдячують йому життям. Має ряд заохочень, фахівець своєї справи, і командуванням направлено подання про присвоєння останньому ордена Д.Галицького 3-го ступеня " За мужність". Крім того, ОСОБА_4 відсторонений від посади, і мав бути направлений знову для участі в зоні АТО. Командування в/частини зацікавлено в об"єктивному розслідуванні вказаної спарви.
Слідчий суддя заслухавши пояснення прокурора ОСОБА_3 підозрюваного ОСОБА_4 та думку адвоката ОСОБА_5 , допитавши свідка ОСОБА_20 , всебічно дослідивши надані матеріали приходить до наступного висновку.
Згідно ст. 178 КПК України - при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов"язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров"я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв"язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявності в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутація підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше до нього; наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомих наявних доказів, якими обгрунтовуються відповідні обставини.
Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України, і 08 квітня 2016 року останньому повідомлено про підозру.
Термін досудового розслідування прокурором продовжено до 08 червня 2016 року.
Відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, суду належить з"ясувати, чи тримання особи під вартою до судового розгляду справи, є тим запобіжним заходом, який забеспечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних заходів та чи є можливість обмежитися застосуванням менш суворого запобіжного заходу.
Згідно вимог ст.ст. 177,178,183,184,194,199 КПК України та п"е" ч. 1 ст. 5 вказаної Конвенції, міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту або його продовження обираєтсья підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обгрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважаєтсья необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Прокурор, звертаючись з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, довів про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п"ять років.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , судом враховуються вимоги п.п. 3 і 4 Конвенції про захист прав людини Європейськьтго суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою також дослідженню підлягають і відомості, що вказують на існування факторів, обставин чи моральних цінностей, які можуть свідчити про те, що підозрюваний, обвинувачений перебуваючи на волі, не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов"язків та не займатиметься злочинною діяльністю.
Слідчим суддею не встановлено, а прокурором не надано достатніх підстав, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі може ухилитись від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини по справі, а саме впливати на потерпілих та свідків, а також продовжуватиме займатись злочинною діяльністю іншим чином.
Припущення прокурора про можливе ухилення підозрюваного від слідства і суду та продовження займання злочинною діяльністю іншим чином є гіпотетичне, належними доказами не підтверджене і не носить конкретний доказовий характер. Воно має бути обгрунтоване, в противному разі взяття під варту буде нічим іншим, як актом свавілля з боку правоохоронних органів стосовно підозрюваних.
Суд вважає, що практично кожна особа, яка вчинила злочин, може намагатись ухилитись від слідства і суду. Про припущення про це, ще не означає, що вона буде намагатись ухилитись від слідства і суду. Прокурор не надав інформації про мотиви вчинення злочину підозрюваним, поведінку особи при її затриманні чи викритті, суб"єктивному ставленні до вчиненого: визнання вини, явка з повиною та інше. Дослідження саме цих аспектів кримінальної справи дає змогу з найбільшою ймовірністю спрогнозувати, чи буде особа намагатись ухилитись від слідства та суду.
Таким чином обгрунтування необхідності застосування як запобіжного заходу взяття під варту з мотивів можливості ухилення від слідства і суду, має лежати в площині оцінки певних аспектів поведінки особи в конкретній ситуації ( обставини вчинення злочину, обставини викриття особи) з урахуванням наявності даних, що характеризують особу, а саме: вік, місце проживання, роботи, навчання, сімейний стан, попередні судимості, характеристики , тощо).
З врахуванням вимог ст. 178 КПК України та показів свідка ОСОБА_20 , слідчий суддя вважає необхідним обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 182 КПК України - застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку встановленому КМУ, з метою забеспечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов"язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання своїх обов"язків.
Рішенням ЄСПЛ від 12.03.2009 року у справі " Алєксандер Макаров проти Росії" , Європейський суд з прав людини вказав, що національні органи влади були зобов"язані навести на користь тримання його під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами. Вимога, що підозра має базуватись на обгрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більш того, за відсутності обгрунтованої підозри особа не може бути за жодних підстав затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обгрунтованої підозри ( рішення " Чеботарі проти Молдови").
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 раніше не судимий, являється військовослужбовцем ЗСУ з 1997 року у званні підполковника, має ряд заохочень по військовій службі, до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався. Біля одного року перебував у зоні АТО, являється учасником АТО та бойових дій, за належне виконання свої посадових обов"язків під час перебування в зоні АТО Міністром Оборони України дострокове присвоєння звання підполковника. За час проходження військової служби характеризувався тільки з позитивної сторони, дисциплінарних стягнень немав.
З матеріалів кримінального провадження також слідує, що тілесні ушкодження нанесені підозрюваним потерпілим, не є тяжкими.
Крім того, ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду ОСОБА_4 відсторонений від посади заступника командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по роботі з особовим складом - начальника відділення по РОС, що максимально унеможливить тиск на потерпілих та свідків та впливати на прийняття відносно них відповідного рішення щодо направлення для проходження військової служби в інший регіон. Потерпілі на даний час перебувають поза межами військової частини польова пошта НОМЕР_1 на лікуванні у військовому шпиталі.
Слідчий суддя вважає, що невизнання вини, є способом захисту підозрюваного від пред"явленої підозри.
Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_4 , крім грошового забеспечення інших матеріальних доходів немає, рухомого та нерухомого майна немає, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, які постійно перебувають у хворобливому стані, і потребують догляду батьків і матеріального забеспечення. Дружина ніде не працює, а продовжила термін перебування у декретній відпустці у зв"язку зх хворобою дитини. Останній бачився з сім"єю за два роки не більше трьох разів, постійно перебуваючи на військовій службі по захисту України, за межами проживання сім"ї.
З урахуванням викладеного, обставин кримінального провадження, особливої небезпеки діяння, практику Європейського суду з прав людини ( розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні), даних про його особу, загальну суму сукупного його доходу та його родини, відсутність рухомого та нерухомого майна, слідчий суддя, вважає, за доцільне, з урахуванням виключних обставин кримінального провадження визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 25 розмірів мінімальних заробітних плат, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов"язків.
Згідно того ж рішення " Алєксандр Макаров проти Росії" Європейський суд вказав, що " ... сума застави повинна оцінюватися головним чином по відношенню заінтересованої особи, його активів .. іншими словами, ступенем впевненості, яка можлива в тому, що перспектива втрати забеспечення у випадку його неявки в суд послужить достатнім фактором, виключаючи з його сторони будь-яке бажання зникнути".
Таку ж позицію Європейський суд послідовно займав і по багатьох інших справах, а саме Мангрус проти Іспанії,Ноймайстер проти Австрії.
Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений до 16.00 год. 16 квітня 2016 року, слідчий суддя вважає за необхідне покласти обов"язки прибувати на виклики до прокурора та суду та враховуючи специфіку проходження підозрюваним військової служби не відлучатись із населеного пункту, де він перебуває, при цьому повідомляти прокурора.
Відповідно до ч. 6 ст. 182 КПК України підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п"яти з днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов"язаний внести кошти на відповідний рахунок або забеспечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що підтверджує, слідчому, прокурору та суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п"яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не було прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з під-варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов"язані виконувати покладені на них обов"язки, пов"язані із застосуванням запобіжного заходу, у вигляді застави.
На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 176-178,182,184-395 КПК України, слідчий суддя, -
У Х В А Л И В :
Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженя м. Вижниця, Чернівецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовослужбовця ЗСУ, підполковника, учасника АТО та бойових дій, якому вручено обвинувальний акт у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч. 4 ст. 426-1 КК України міру запобіжного заходу - у виді застави.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов"язки: прибувати на виклики до прокурора та враховуючи специфіку проходження військової служби ОСОБА_4 не відлучатись із населеного пункту, де він перебуває , при цьому повідомляти прокурора.
Визначити термін внесення застави ОСОБА_4 до 16.00 год. 16 квітня 2016 року.
Копію ухвали вручити ОСОБА_4 , адвокату ОСОБА_5 та прокурору ОСОБА_3 негайно.
Ухвала може бути оскаржена протягом п"яти днів безпосередньо до апеляційного суду Рівненської області.
Слідчий суддя: