Справа №580/1213/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/468/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 02 березня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, і йому призначено покарання за цим законом, з застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки та покладено обов`язки, передбачені п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої системи, повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місці проживання, роботи або навчання.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що 18 лютого 2014 року, в період часу з 15:30 год. до 17:00 год., на прохання своєї однокласниці ОСОБА_9 , перебуваючи на вул. Сумській в м. Лебедин Сумської області, незаконно придбав у невстановленої особи з метою подальшого збуту паперовий згорток, об`ємом один сірниковий коробок, з речовиною рослинного походження, яка згідно з висновком судової хімічної експертизи є особливо небезпечним наркотичним засобом Канабіс, загальною вагою у висушеному стані 0,321 гр., який, зберігаючи при собі, переніс на подвір`я між багатоповерховими будинками по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , де о 17:00 годині цього ж дня, за отримані раніше грошові кошти у сумі 100 грн. збув ОСОБА_9 .

У поданій апеляційній скарзі:

- захисник ОСОБА_7 просить вирок суду відносно ОСОБА_8 скасувати в зв`язку з однобічністю та неповнотою судового слідства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а кримінальне провадження щодо нього закрити, оскільки стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вини його підзахисного, а покладені в основу обвинувального вироку покази свідка ОСОБА_10 є суперечливими, непослідовними та такими, що не відповідають іншим доказам, неправдивими є також покази свідка ОСОБА_11 , які в найбільш важливих моментах не співпадають з показами ОСОБА_9 та також суперечать іншим наявним в матеріалах провадження доказам. Крім того, в основу обвинувального вироку покладено й інші недопустимі докази, зокрема експертний висновок, проведений в межах іншого кримінального провадження, а наркотична речовина, що є предметом злочинних дій в даному випадку, в якості речового доказу до матеріалів кримінального провадження не приєднана. Стверджує, що мали місце провокація злочину відносно неповнолітньої особи з боку правоохоронних органів та психологічний тиск на його підзахисного та інших неповнолітніх учасників подій під час досудового розслідування, що, в свою чергу, викликає обґрунтовані сумніви в достовірності їх показів. Крім того, захисник вказує про допущене судом грубе порушення норм процесуального права, що полягає у невиправдано довгому розгляді кримінального провадження щодо неповнолітньої особи;

- прокурором у даному кримінальному провадженні ОСОБА_12 також була подана апеляційна скарга, але до початку апеляційного розгляду справи цим же прокурором апеляційна скарга була відкликана, у зв`язку з чим вона апеляційним судом не розглядається.

Вислухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги захисника, прокурора, яка просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які були детально проаналізовані судом та наведені у вироку.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_13 не визнаючи своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, не заперечував того факту, що він дійсно 18 лютого 2014 року на прохання своєї знайомої ОСОБА_14 , взяв у незнайомого чоловіка пакет з невідомою йому речовиною віддав тому 100 грн., а пакет передав ОСОБА_14 . При цьому ОСОБА_15 стверджував, що він не знав про те, що збуває ОСОБА_14 наркотичні засоби.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції оцінюючи всі докази по справі у сукупності, обґрунтовано не погодився з поясненнями ОСОБА_15 про те, що він не знав про те, що збуває ОСОБА_14 наркотичні засоби.

Так, свідок ОСОБА_9 пояснила, що 18 лютого 2014 року, після уроків, на прохання своєї знайомої придбати наркотичну речовину двоюрідному брату ОСОБА_16 , вона звернулась до ОСОБА_8 з питанням, чи зможе той придбати за 100 грн. сірниковий коробок наркотичного засобу рослин коноплі. Зателефонувавши через кілька хвилин, він повідомив, що виконає її прохання, після чого прийшов до павільйону неподалік ОСОБА_17 бару ІНФОРМАЦІЯ_2 , на території подвір`я між багатоповерховими будинками по АДРЕСА_2 та пл. Волі,33 в м. Лебедині, де вона в присутності ОСОБА_16 передала йому отримані від останнього гроші в сумі 100 грн. на придбання наркотичної речовини. Приблизно через годину ОСОБА_8 прийшов до того ж павільйону та передав їй паперовий згорток світлого кольору можливо з газети, який вона, в свою чергу, передала ОСОБА_16 .

Свідок ОСОБА_11 підтвердив, що на початку 2014 року познайомився з дівчиною на ім`я ОСОБА_18 , яка під час розмови повідомила, що вживає наркотичні речовини і запропонувала йому придбати сірниковий коробок наркотичного засобу рослин коноплі, вартість якого становила 100 грн. Спочатку він відмовився, а згодом вирішив його купити. Згодом прийшов ОСОБА_15 якому він з ОСОБА_14 передали 100 грн. і через деякий час приніс ОСОБА_14 паперовий згорток, який ОСОБА_14 віддала йому. В подальшому передумав вживати наркотичні речовини, наступного дня здав цей пакунок в Лебединський МВ, де розповів про вищевикладене. При проведенні слідчої дії - впізнання особи по фотографії, впізнав обвинуваченого, як хлопця, якому ОСОБА_18 передавала гроші на придбання наркотичних засобів і якого називала « ОСОБА_15 ».

При цьому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 щодо недопустимості та неналежності доказів - показань вказаних свідків, оскільки розбіжності в показах цих свідків не стосуються саме факту придбання та збуту наркотичних засобів, а відносяться до дрібних деталей, які жодним чином не впливають на встановлення факту збуту наркотичних засобів. Більш того, як вбачається з пояснень ОСОБА_9 під час судового розгляду справи вона детально розповіла про обставини звернення до обвинуваченого саме за наркотичним засобом, обставини отримання від обвинуваченого наркотичних речовин, давала обґрунтовані відповіді на поставлені їй питання, і саме ці показання останньої, сприйнятті судом безпосередньо, а не надані під час досудового розслідування чи то попереднього судового розгляду, було покладено в основу вироку суду відносно ОСОБА_8 .

Наведені покази обвинуваченого та свідків цілком узгоджуються з дослідженими в судовому засіданні:

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 квітня 2014 року, згідно якого свідок ОСОБА_11 в присутності понятих на пред`явленому разом з іншими знімку під № 2, де зображено обвинуваченого, по зовнішніх рисах обличчя впізнав хлопця, якого ОСОБА_9 називала ОСОБА_15 , та який 18 лютого 2014 року неподалік від павільйону розташованого неподалік Кафе бару ІНФОРМАЦІЯ_2 , передав їй паперовий згорток з травою коноплі (а.с. 88-89);

- протоколом огляду місця події кабінету № 6 в приміщенні Лебединського МВ від 19 лютого 2014 року, ОСОБА_19 був виданий пакунок, принесений обвинуваченим (а.с. 123-124);

- висновком судової хімічної експертизи №254 від 21 лютого 2014 року, згідно якого речовина, яка містилася у зазначеному пакунку, є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, загальною вагою у висушеному стані 0, 321 г.

При цьому доводи захисника ОСОБА_7 про недопустимість доказу висновку експертного дослідження наркотичної речовини не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки експертне дослідження наркотичного засобу, яке є предметом в даному кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 , дійсно проводилися в межах досудового розслідування іншого кримінального провадження № 000002 по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч.2 ст.307 КК України, в тому числі і по факту придбання нею у ОСОБА_8 18 лютого 2014 року о 17:00 год. на території подвір`я між багатоквартирними будинками по АДРЕСА_4 особливо-небезпечного наркотичного засобу «канабіс», загальною вагою 0,321 г. З огляду на це суд обґрунтовано дослідив та поклав в основу вироку вказаний висновок експертизи.

Сукупність наведених доказів повністю спростовують доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу інкримінованого злочину, про невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, однобічність та неповноту судового розгляду. У зв`язку з цим, суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_15 за ст.307 ч.2 КК України.

Твердження сторони захисту про наявність провокації злочину з боку правоохоронних органів були предметом розгляду в суді першої інстанції, вмотивовані висновки суду з цього питання зазначені у вироку суду відносно ОСОБА_8 . При цьому колегія суддів виходить з того, що домовленість про придбання та збут наркотичних засобів відбувалась між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а вказані особи не є агентами правоохоронних органів, у зв`язку з чим питання щодо провокації з боку працівників міліції у даному випадку є не коректним.

Більш того, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тільки показаннями обвинуваченого та свідків, сприйнятими безпосередньо, відкинув отримані з порушенням прав обвинуваченого на захист докази, а тому доводи апеляційної скарги захисника щодо наявності обґрунтованих сумнівів в достовірності показів неповнолітніх учасників подій через застосований до них незаконний психологічний тиск працівниками правоохоронних органів не заслуговують на увагу колегії суддів.

Крім того, невизнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст.307 КК України, суд першої інстанції цілком правильно розцінив, як спосіб ухилення від кримінальної відповідальності, детально проаналізував всі зібрані докази по кримінальному провадженню та надавши їм оцінку в порядку ст. 94 КПК України.

Необґрунтованими є також доводи захисника ОСОБА_7 про допущене судом першої інстанції грубе порушення норм процесуального права, що полягає у невиправдано довгому розгляді кримінального провадження щодо неповнолітнього ОСОБА_8 , оскільки кримінальне провадження після скасування попереднього вироку судом апеляційної інстанції надійшло до Лебединського районного суду Сумської області на новий судовий розгляд 24 лютого 2015 року, під час якого розгляд кримінального провадження відкладався з об`єктивних підстав, зокрема як за клопотанням сторони обвинувачення, за клопотаннями сторони захисту, а також з інших не залежних від волі суду обставин.

Що стосується призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , то колегія суддів вважає, що суд в повному обсязі дотримався вимог ст.65 КК України, при цьому врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність тяжких наслідків від скоєного, особу обвинуваченого, який на час вчинення злочину був неповнолітнім, виховувався у повноцінній сім`ї, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, має незадовільний стан здоров`я, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявні по даній справі пом`якшуючі покарання обставини, а саме те, що обвинувачений на час вчинення був неповнолітнім та не мав достатнього життєвого досвіду, незначний обсяг наркотичного засобу, який був предметом вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та призначив ОСОБА_8 покарання, нижче від найнижчої межі, яке передбачене санкцією ч. 2 ст.307 КК України, без призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Врахувавши наведені обставини, а також характеризуючи особу обвинуваченого дані, суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства, але в умовах контролю за його поведінкою. З огляду на це, колегія суддів вважає, що покарання призначене судом Голубу є законним та справедливим.

Таким чином, на думку колегії суддів, вирок суду відносно ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим і будь яких передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, та зміни чи то скасування вироку, немає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 02 березня 2016 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4