Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 531/1258/16-к
Номер провадження 1-кс/540/141/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.10.2016 смт Машівка

Слідчий суддя Машівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 30.06.2016р. про закриття кримінального провадження № 0000728, -

в с т а н о в и л а :

у вересні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначено скаргою, посилаючись на те, що оспорювана постанова обґрунтована наявністю в діях ОСОБА_5 казусу, у зв`язку чим в діях останнього відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України. Натомість ОСОБА_5 , грубо порушуючи ПДР, рухаючись по тротуару, здійснив на неї наїзд, що потягло за собою наслідки у вигляді середньої тяжкості тілесних ушкоджень і вона досі змушена лікуватися, проводячи безліч операцій для відновлення здоров`я. Вказівки прокурора від 14.03.2016р. виконані лише частково та чомусь та сама прокуратура погодила закриття кримінального провадження. Також указує, що казус виникає коли особа не передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків, не повинна була і не могла передбачати можливості настання суспільно небезпечних наслідків. У зв`язку з наведеним скаржник просить постанову слідчого від 30.06.2016р., яку вона отримала 05.09.2016р., скасувати.

Заслухавши думку скаржника ОСОБА_3 , яка скаргу підтримує з наведених у її змісті підстав, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно оспорюваної постанови про закриття кримінального провадження від 30.06.2016р., в ході досудового розслідування було встановлено, що 11.11.2015 року близько 07.47 год., коли ОСОБА_3 проходила по тротуару поблизу магазину «Бістро» в м. Карлівка Полтавської області, на неї було здійснено наїзд невідомим їй раніше хлопцем, яким виявився ОСОБА_5 , що рухався на велосипеді. В результаті цього ОСОБА_3 впала на землю та отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого осколкового перелому шийки лівого плеча, садна на долоні та пальцях правої кисті, садна на передній поверхні лівого колінного суглобу та синця на зовнішній поверхні лівого стегна, які утворилися від дії тупих предметів та кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Оскільки ОСОБА_5 не передбачав можливості настання шкоди для здоров`я іншій людині і не міг її передбачити, має місце казус, що звільняє особу від кримінальної відповідальності (а.с.5).

Даючи оцінку оспорюваній постанові, суд виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, воно розпочате за заявою ОСОБА_3 від 12.11.2015р. про спричинення їй тілесних ушкоджень у вигляді наїзду велосипедом на тротуарі невідомим хлопцем (а.с.1, 11).

Відомості про даний факт було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000728 від 12.11.2015р. з правовою кваліфікацією ст. 125 ч.1 КК України (а.с.1).

01.03.2016 указане кримінальне правопорушення перекваліфіковано на ст.128 КК України. Постанова мотивована тим, що в діях велосипедиста ОСОБА_5 має місце злочинна самовпевненість, в результаті якої він передбачав можливість настання шкоди, але легковажно розраховував на її відвернення (а.с.41).

В ході досудового розслідування за дорученням слідчого були допитані: потерпіла ОСОБА_3 , свідки ОСОБА_6 фельдшер Карлівської ЦРЛ, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 працівники ПАТ «Карлівського машинобудівного заводу» (а.с.13,14, 27,28, 47-50).

В письмових поясненнях ОСОБА_5 зазначив, що наїзд передньою частиною свого велосипеда на пішохода ОСОБА_3 він скоїв ненавмисно, рухаючись повз магазину «Бістро», вирішив об`їхати велику калюжу. Попереду себе він бачив жінку - пішохода, що також рухалася вперед та з метою обходу тієї ж калюжі, різко зробила виступ в сторону велосипедиста, в результаті чого він не втримав рівноваги та скоїв наїзд на жінку і сам упав (а.с.33).

З висновків експерта за № 141 від 06.01.2016 та № 30 від 12.02.2016р. установлено, що на тілі потерпілої маються ушкодження середнього ступеню тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я, які могли утворитися в час та при обставинах, на які вказує підекспертна (а.с.17,18, 36-37, 40).

Згідно норм Кримінального кодексу України, відповідальність за ст. 128 КК України настає за спричинення необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Суб`єктивна сторона злочину може виявлятися у формі як злочинної самовпевненості, так і злочинної недбалості. Злочинна самовпевненість має місце тоді, коли винний передбачав можливість настання шкоди, але легковажно розраховує на її відвернення. Злочинна недбалість присутня коли винний не передбачає можливості настання шкоди для здоров`я іншої особи, але повинен був і міг передбачити це, діючи з більшою обачністю.

Суд вважає безпідставними висновки слідчого на присутність в діях ОСОБА_5 казусу, оскільки рухаючись по тротуару, який призначений для руху пішоходів та помітивши потерпілу, яка рухалась попереду нього, ОСОБА_5 повинен був передбачити можливість наїзду на пішохода, навіть і ненавмисного, а також настання у зв`язку з цим шкоди для її здоров`я.

Частиною 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого, форма вини, мотив і мета.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (ч.2 ст. 94 КПК).

Як убачається з матеріалів справи, всупереч вказівкам прокурора від 14.03.2016 (а.с.9,10) слідчим не долучено до справи інформацію з Карлівської ЦРЛ про факти звернень ОСОБА_3 з приводу тілесних ушкоджень, отриманих нею 11.11.2015.

Крім цього, в ході досудового розслідування допущено ряд порушень, зокрема в матеріалах справи мається постанова начальника СВ Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області від 08.02.2016 про відсторонення слідчого ОСОБА_4 від проведення досудового розслідування (а.с.34), натомість остання 30.06.2016 винесла оскаржувану постанову по указаному провадженню, а також проводила ще ряд слідчих дій. Також всупереч нормам КПК України, який не передбачає такого доказу як пояснення особи, до матеріалів кримінального провадження було долучено пояснення ОСОБА_5 , а його допит проведений не був, хоча він був безпосереднім учасником вказаних подій.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 обґрунтована і підлягає задоволенню, а оспорювана постанова скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 306, 307 КПК України, -

у х в а л и л а:

скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 30.06.2016р. про закриття кримінального провадження № 0000728 задоволити.

Постанову слідчого Карлівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 30.06.2016р. про закриття кримінального провадження № 0000728 скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: