печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника володільця майна адвоката ОСОБА_4 , володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Печерського районного суду м.Києва клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що проводять оперативно-розшукову діяльність Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :
27.05.2016 в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора відділу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про арешт вилучені під час проведення 23.05.2016 обшуку у колишнього директора ДП ДГЗП «СпецТехноЕкспорт» ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ., а саме: мобільний телефон мари IPHONE 4, Ф1332, ІС579с-е 238ОВ; банківська картка PrivatBank # НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 ; банківська картка PrivatBank Platinum # НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 ; банківська картка Alpha Bank Gold #000450 на ім`я ОСОБА_7 ; банківська картка ProCredit Bank # НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 ; грошові кошти у сумі 6096 доларів США, грошові кошти у сумі 400 Євро.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі, просив задовольнити зазначивши, що даний арешт майна переслідує мету забезпечення збереження речових доказів, а не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження призведе його втрати, також вказує, що зазначені речі можуть бути доказом вчинення злочину та можуть зберегти на собі сліди злочину.
Представник володільця майна ОСОБА_4 та володілець майна ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, вказавши про його необґрунтованість та безпідставність, просили відмовити в повному обсязі.
Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона кримінального провадження вказує, що слідчим відділом Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000617 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що 23.05.1992 у Лісабоні представниками України підписано Протокол до Договору між Союзом Радянських Соціалістичних Республік і Сполученими Штатами Америки про скорочення й обмеження стратегічних наступальних озброєнь (Лісабонський протокол), відповідно до якого Україна прийняла на себе зобов`язання як одна із держав-правонаступниць колишнього СРСР.
У подальшому, 25.10.1993, між Україною і Сполученими Штатами Америки укладено Угоду щодо надання допомоги Україні в ліквідації стратегічної ядерної зброї, а також запобігання розповсюдженню зброї масового знищення. Для виконання цієї Угоди Розпорядженням Президента України від 14.05.1998 № 143/98-РП затверджено Комплексну програму поетапного скорочення та ліквідації розташованих в Україні стратегічних авіаційних комплексів ТУ-95МС, ТУ-160 (із змінами в редакції Розпорядження Президента України від 25.11.2000 № 358), відповідно до якої в Україні передбачалася утилізація та ліквідація літаків типу ТУ-95МС як стратегічних авіаційних комплексів, призначених для застосування ядерної зброї.
Прокурор зазначає, що службові особи Міністерства оборони України, достовірно знаючи про вимоги щодо заборони відчуження та необхідності переобладнання двох важких стратегічних бомбардувальників ТУ-95МС з колишніх важких бомбардувальників на літаки-розвідники, у порушення вимог ст.ст. 2, 6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», п.п. 9, 12 Положення про порядок відчуження та реалізації військового майна Збройних Сил України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 №1919, безпідставно включили вказані повітряні судна до Переліку військового майна Збройних Сил України, що підлягає відчуженню (далі - Перелік). Цей Перелік підписаний Міністром оборони України ОСОБА_8 , та в липні 2011 року направлений до Кабінету Міністрів України.
Перелік схвалено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 15.08.2011 №1022-р, яке підписано Прем`єр-міністром України ОСОБА_9 .
Затвердження Переліку надало можливість Міністерству оборони України здійснити відчуження двох важких стратегічних бомбардувальників ТУ-95МС за договором № 290/2/44-13вр, укладеним 10.06.2013 ДП «Спецтехноекспорт», яке 12.06.2013 продало їх ТОВ «Авто-Трейд Україна».
Реалізація вказаних повітряних суден відбувалась 11.06.2013 року через ТБ «Земельно-універсальна біржа» , яка розташовувалась у кімнаті 501, по вулиці Артема, 1-5 в м. Києві. Відповідно до протоколу №1 проведення конкурсу з відкритістю пропонування ціни за принципом аукціону з продажу рухомого надлишкового військового майна учасниками конкурсу виступили ТОВ «Авто-Трейд Україна» та ТОВ «Головне підприємство «ВІТ- Авіа», керівником якого є ОСОБА_10 .
Прокурор вказує, що відсутні законні підстави для здійснення відчуження зазначених літаків та є обставини які свідчать про умисне приховування з боку окремих службових осіб ДП ДГЗП «Спецтехноекспорт» та ТБ «Земельно-універсальна біржа» фіктивності проведення вказаного конкурсу та можливе підроблення протоколу з його проведення.
23.05.2016 на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук у колишнього директора ДП ДГЗП «СпецТехноЕкспорт» ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатами вказаних вище слідчих (розшукових) дій виявлено та вилученопредмети, речі та документи, а саме: мобільний телефон мари IPHONE 4, Ф1332, ІС579с-е 238ОВ; банківська картка PrivatBank # НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 ; банківська картка PrivatBank Platinum # НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 ; банківська картка Alpha Bank Gold #000450 на ім`я ОСОБА_7 ; банківська картка ProCredit Bank # НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_7 ; грошові кошти у сумі 6096 доларів США, грошові кошти у сумі 400 Євро.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна;2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову;4) наслідки арешту майна для інших осіб;5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Крім того, згідно положення ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;2) перелік і види майна, що належить арештувати;3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст. 2 КПК України,завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
У судовому засіданні представник володільця майна ОСОБА_4 вказав, що вилучені під час обшуку грошові кошти належать останньому, оскільки були позичені ним ОСОБА_5 в борг із зобов`язанням їх повернення.
Крім того, підозра у кримінальному провадженні № 0000617 пред`явлена не була, а тому ОСОБА_5 не є тією особою на майно якого може бути накладено арешт.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Приходячи до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходжу з того, що слідчий не довів, що вказані грошові кошти та вилучене під час обшуку майно є предметом кримінального правопорушення, знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та мають відношення до розслідуваного кримінального провадження.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління процесуального керівництва та нагляду за додержанням законів органами, що проводять оперативно-розшукову діяльність Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про арешт майна на речі вилучені 23.05.2016 року під час проведення обшуку у колишнього директора ДП ДГЗП «СпецТехноЕкспорт» ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1