УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,
за участю прокурора при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні 17 листопада 2016 року в м. Києві кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора на вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 22 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2016 року

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше судимого:
вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 липня 2012 року за ч. 3 ст. 185 КК України та на підставі ст. 71 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців, звільненого умовно-достроково 7 жовтня 2014 року на строк 1 рік 1 місяць і 16 днів,
- вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 8 жовтня 2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України та на підставі ст. 71 КК України визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік і 3 місяці,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеного вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 8 жовтня 2015 року, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Цим же вироком також засуджено ОСОБА_7 судові рішення щодо якого не оскаржуються.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що він у ніч на 1 жовтня 2015 року, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, проникли на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрали майно ОСОБА_8 , спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на суму 2 300 грн.

За апеляцією прокурора, вирок місцевого суду в частині призначення засудженому покарання скасовано Апеляційним судом Миколаївської області та постановлено свій вирок від 22 березня 2016 року.
Цим вироком ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів за цим вироком та вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 8 жовтня 2015 року, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, та на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2012 року, і ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 1 місяць. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 2 жовтня 2015 року по 22 березня 2016 року зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У решті вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновки суду про доведеність винуватості засудженого, правильність кваліфікації його дій, порушує питання про зміну вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_6 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки суд безпідставно призначив остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора на підтримання скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Доводи прокурора, що апеляційний суд безпідставно призначив ОСОБА_6 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, заслуговують на увагу.

Як убачається з матеріалів провадження, вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25.07.2012 року ОСОБА_6 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України та на підставі ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців. Засуджений 07.10.2014 року був умовно-достроково звільнений на 1 рік 1 місяць і 16 днів.

Невідбуту частину покарання за вказаним вироком частково приєднано до покарання, призначеного вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.10.2015 року та за сукупністю вироків ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік і 3 місяці.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 січня 2016 року на підставі ч. 4 ст. 70 КК України покарання, призначене ОСОБА_6 за вироком від 08.10.2015 року, поглинуто покаранням у виді 3 років позбавлення волі, призначеним за вчинення обвинуваченим злочину у ніч на 01.10.2015 року, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Отже, апеляційним судом безпідставно частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 25 липня 2012 року, оскільки покарання за цим вироком було частково приєднано до покарання, призначеного вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 8 жовтня 2015 року.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436 КПК України,

п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Апеляційного суду Миколаївської області від 22 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Виключити з цього вироку рішення суду про часткове приєднання на підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за ч. 3 ст. 185 КК України, невідбутої частини покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2012 року.

Вважати засудженим ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеного вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 8 жовтня 2015 року, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

У решті вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3