Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурораОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 12 квітня 2016 року кримінальну справу за касаційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 26 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 .
Вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2012 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 3 ст. 365 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу на строк 2 роки без позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій; за ч. 2 ст. 367 КК України на 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 3 роки.
Відповідно до ст. 49 зазначеного Кодексу у зв`язку із закінченням строку давності ОСОБА_7 звільнено від призначеного за ч. 2 ст. 367 КК України покарання.
На підставі ст. 75 КК України засудженого звільнено від відбування призначеного за ч. 3 ст. 365 КК України покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки.
Постановлено стягнути з ОСОБА_7 у рахунок відшкодування судових витрат: на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Автономній Республіці Крим 8397,60 грн за проведення експертиз.
Вирішено питання про долю речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому що він, обіймаючи посаду голови Ленінської районної державної адміністрації Автономної Республіки Крим (далі Ленінська РДА), тобто будучи службовою особою, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, порушуючи вимоги статей 5, 33 Закот України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року, підпункт 3 п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 2 288 від 13 грудня 1999 року «Про впорядкування оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів», яким керівники органу державної влади наділені повноваженням надавати працівникам апарату матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових потреб у розмірі середньомісячної заробітної плати, протягом 2002 року шляхом підписання розпоряджень голови Ленінської державної адміністрації: № 94 від 06 червня 2002 року, № 95 від 09 червня 2002 року, № 104 від 17 червня 2002 року, № 105 від 17 червня 2002 року, № 196 від 23 вересня 2002 року, № 197 від 23 вересня 2002 року, № 211 від 14 жовтня 2002 року, № 239 від 12 листопада 2002 року, № 240 від 12 листопада 2002 року, № 265 від 11 грудня 2002 року, № 271 від 20 грудня 2002 року, № 280 від 26 грудня 2002 року незаконно отримав сам та підлеглі йому працівники матеріальну допомогу за рахунок фонду оплати праці в розмірі, який перевищує допустимий розмір середньомісячної заробітної плати на загальну суму 45 864,59 грн.
Крім того, 08 квітня 2004 року голова Ленінської РДА ОСОБА_7 , діючи з метою припинення права користування земельною ділянкою, отримав від директора військового радгоспу «Азовський» ОСОБА_8 , як представника землекористувача, заяву до Ленінської РДА про припинення права користування земельною ділянкою загальною площею 4807,8 га та передачі її у землі запасу Багерівської, Чистопільської та Жовтневої місцевих рад.
У подальшому, використовуючи дану заяву як формальний привід, ОСОБА_7 , перевищуючи межі наданих йому повноважень, діючи всупереч вимогам ч. 2 ст. 74, ч. 1 ст. 136, ч. 5 ст. 75 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 92, ч. 1 ст. 95, ст. 17, ст. 141, ст. 142 Земельного кодексу України, пп. 43, 45, 46, 47 «Положення про порядок надання у користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями», затвердженого наказом Міністерства Оборони України № 483 від 12 грудня, без отримання відповідної згоди про припинення права постійного користування земельною ділянкою від уповноваженого органу управління державного підприємства Міністерства Оборони України, видав розпорядження № 354 від 22 квітня 2004 року «Про внесення змін в державний акт на право постійного користування землею військового радгоспу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яким припинив право постійного користування військовим радгоспом «Азовський» Міністерства Оборони України земельною ділянкою площею 4807,8 га та вартістю 24 604 620,20 грн та передав ці землі в землі запасу Багерівської селищної ради площею 3607 га, Чистопільської селищної ради площею 783 га, Жовтневої селищної ради площею 417,8 га.
Продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, виходячи за межі наданих ОСОБА_7 повноважень, з корисливих спонукань, в інтересах своєї дружини ОСОБА_9 засновника та директора ПСГП «Грант», у порушення п. «в» ст. 183, п.п. «а», «е» ст. 184 Земельного кодексу України, п. «в» ст. 20 Закону України «Про землеустрій», 05 травня 2004 року видав розпорядження голови Ленінської РДА № 383 про надання ПСГП «Грант» в оренду земельної ділянки площею 200 га рілля вартістю 1 768 525,04 грн для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 15 років із земель запасу Чистопільської селищної ради. Розпорядженням № 928 від 27 жовтня 2004 року до вказаного розпорядження внесені зміни, відповідно до яких розмір земельної ділянки збільшений до 200,3504 га. У подальшому, на підставі вказаних розпоряджень 09 листопада 2004 року між Ленінською РДА та ПСГП «Грант» без дотримання існуючої процедури, тобто без складання проекту відводу земельної ділянки, без проведення проектних робіт і складання землевпорядної документації та у подальшому без затвердження проекту відведу земельної ділянки, укладений договір оренди зазначеної земельної ділянки.
Внаслідок незаконного припинення ОСОБА_7 права постійного користування землею військовому радгоспу «Азовський», недоотримання платежів до бюджету внаслідок звільнення радгоспу від сплати за землю та передачі земельної ділянки у користування третім особам (ПСГП «Грант»), охоронюваним законом інтересам держави заподіяно матеріальної шкоди у розмірі 24 655 791,66 грн та нематеріальної у вигляді підриву авторитету та престижу Ленінської РДА.
Апеляційний суд, задовольнивши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , скасував вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 367 КК України, а справу на підставі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України закрив за відсутності в його діях складу злочину.
На ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 прокурор подав касаційну скаргу, у якій порушив питання про її скасування та направлення справи на новий апеляційний розгляд в`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, істотним порушенням кримінально-процесуального закону. При цьому, посилається на те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам кримінально-процесуального закону, оскільки судове слідство у суді апеляційної інстанції не проводилось, докази які є в матеріалах справи апеляційний суд безпосередньо не досліджував, проте дав їм іншу оцінку під час апеляційного розгляду, скасувавши вирок місцевого суду та закривши провадження у справі щодо ОСОБА_7 , ніж ту, яку зробив місцевий суд. Вважає, що висновки апеляційного суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.

У запереченнях захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 , посилаючись на безпідставність доводів прокурора, викладених у касаційній скарзі, просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без зміни.
До початку касаційного розгляду справи прокурор листом від 11 квітня 2016 року № 09-23р-вих.16 у відповідності зі ст. 390 КПК України 1960 року відкликав касаційну скаргу у справі щодо ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про закриття касаційного провадження, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне провадження у справі підлягає закриттю.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 396 КПК України 1960 року у разі відкликання касаційної скарги касаційний суд виносить ухвалу про закриття касаційного провадження, якщо іншими учасниками судового розгляду рішення не було оскаржене у касаційному порядку.
Як убачається з матеріалів справи, касаційних скарг від інших учасників процесу не надходило, а відклик касаційної скарги відповідно до ст. 390 КПК України 1960 року є правом прокурора.
З урахуванням наведеного, касаційне провадження по справі підлягає закриттю.
Керуючись ч. 2 ст. 396 КПК України 1960 року, пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК, колегія суддів
у х в а л и л а:
Касаційне провадження по кримінальній справі щодо ОСОБА_7 закрити.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3