АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/790/435/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: ст.380 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2016 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
заявника - ОСОБА_6 ,
з секретарем - ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26 лютого 2016 року про відмову у задоволенні її заяви про роз*яснення судового рішення,
в с т а н о в и л а :

Не погодившись із зазначеним рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 звернулася з апеляційною скаргою, просить ухвалу слідчого судді від 26 лютого 2016 року скасувати, а справу повернути до районного суду, вказавши судді на необхідність роз*яснити власне рішення. В обґрунтування апелянт зазначає, що ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 січня 2016 року була їй незрозумілимою, тому вона звернулася до слідчого судді із заявою в порядку ст.380 КПК України та просила її роз*яснити. Натомість, слідчий суддя прийняла рішення, яким відмовила у задоволенні її заяви про роз*яснення рішення, що не передбачено законом, тоді як ст.380 КПК України визначає можливість постановлення суддею рішення про роз*яснення рішення або про відмову у роз*ясненні. ОСОБА_6 вважає, що оскаржувана ухвала постановлена по шаблону, з використанням загальних фраз, безвідносно до її доводів, які стосуються виконання судового рішення.
07 квітня 2016 року ОСОБА_6 подала письмові доповнення та пояснення до апеляційної скарги, в яких, посилаючись на Рішення Конституційного Суду України №19-рп/2011 від 14.12.2011 року у справі щодо офіційного тлумачення положень закону в частині оскарження бездіяльності суб*єктів владних повноважень, заявник висловила переконання в тому, що вона вірно звернулася до Червонозаводського районного суду м.Харкова з проханням встановити неправомірність бездіяльності компетентних осіб прокуратури щодо невнесення відомостей до ЄРДР та невидачі їй пам*ятки, що передбачено ч.2 ст.55 КПК України. А тому, на думку апелянта, слідчий суддя мав роз*яснити своє рішення, якщо воно викликає труднощі у його розумінні.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали за скаргою заявника та обговоривши доводи апеляційної скарги (з доповненнями), колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:
Відповідно до ч.1 ст.380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення ухвалою роз*яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Таким чином необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю або суперечливістю викладених у ньому висновків, тобто коли зміст рішення є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або для осіб, які мають його виконувати.
При цьому, виходячи зі змісту вказаної норми, роз`ясненню підлягає суть прийнятого рішення, а не мотиви та підстави для його прийняття.
Як вбачається зі змісту ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 січня 2016 року, слідчим суддею за наслідком розгляду заяви ОСОБА_6 на бездіяльність компетентних осіб прокуратури Харківської області щодо невнесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за її заявою від 30 грудня 2015 року, прийняте рішення, яким скарга ОСОБА_6 задоволена частково, компетентні особи прокуратури Харківської області зобов*язані слідчим суддею внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_6 від 30 грудня 2015 року про кримінальне правопорушення та розпочати розслідування, в решті скарги, а саме в частині, що стосується вимог скарги про визнання бездіяльності компетентних осіб прокуратури області незаконною, відмовлено. Мотивуючи рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 в цій частині слідчий суддя зазначив, що прийняття такого рішення за результатами розгляду скарги в порядку ст.303 КПК України не передбачено ст.307 КПК України (а.с.13-14).
У заяві про роз*яснення судового рішення від 14 січня 2016 року ОСОБА_6 просила роз*яснити: 1) чому суд не виконав рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року про розгляд всіх питань, пов*язаних із розглядом заяв про злочини, а послався на ст.307 КПК України, менш пріоритетну відносно рішення Конституційного Суду України при розгляді вимог про визнання незаконним бездіяльності компетентних осіб прокуратури Харківської області; 2) чи мала вона на момент подачі заяви від 30 грудня 2015 року права потерпілої та чи мала вона такі права на момент розгляду скарги 14 січня 2016 року, чи має вона право реалізувати зазначені права потерпілої та у який спосіб без видачі їй пам*ятки ( за текстом заяви а.с.15).
Таким чином, виходячи зі змісту порушених заявником питань, вбачається, що заява ОСОБА_6 містить прохання про роз*яснення мотивів та правових підстав прийняття слідчим суддею, а саме чому слідчий суддя не застосував наведене заявником рішення Конституційного Суду України, а також містить прохання про роз*яснення щодо наявності у ОСОБА_6 прав потерпілої та можливості їх реалізації, тобто надання правової консультації, що не відноситься до повноважень слідчого судді.
Між тим, і заява про роз*яснення судового рішення, і обґрунтування апеляційної скарги, в якій заявник висловлює свою незгоду з оскаржуваною ухвалою слідчого судді, свідчать про те, що суть прийнятого рішення їй зрозуміла.
Доводи апелянта про те, що, зазначивши в резолютивній частині ухвали від 26 лютого 2016 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 про роз*яснення судового рішення, замість відмови у роз*ясненні судового рішення, слідчий суддя, на думку ОСОБА_6 постановив рішення, яке не передбачене ст.380 КПК України, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки наведені формулювання є тотожними та на суть прийнятого рішення не вплинули.
В доповненнях та поясненнях до апеляційної скарги від 07 квітня 2016 року ОСОБА_6 обґрунтовує можливість звернення до місцевого суду зі скаргою на бездіяльність компетентних осіб прокуратури, з огляду на тлумачення відповідних норм у Рішенні Конституційного Суду України №19-рп/2011 від 14.12.2011 року, а тому такі доводи відносяться до суті прийнятого слідчим суддею рішення ухвали від 14 січня 2016 року та є позапроцесуальним способом її оскарження, тоді як предметом перегляду в межах даного апеляційного провадження є ухвала слідчого судді від 26 лютого 2016 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 про роз*яснення судового рішення, а тому оцінку зазначеним доводам колегія суддів не надає.
Враховуючи викладене у сукупності, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді від 26 лютого 2016 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 про роз*яснення судового рішення, за доводами її апеляційної скарги.
Стаття 10 Конституції України визначає, що державною мовою в Україні є українська мова. Гарантуючи вільний розвиток, використання і захист російської та інших мов національних меншин України, пунктом 4 ч.1 ст.92 Конституції України передбачено, що порядок застосування мов визначається виключно законами України.
З урахуванням положень Конституції України, Декларації прав національностей, Закону України «Про ратифікацію Європейської хартії регіональних мов або мов меншин», особливості використання мов у різних сферах суспільного життя визначені Законом України "Про засади державної мовної політики". Зокрема, у розумінні положень ст.14 зазначеного Закону, мовою судочинства є державна мова, якою і повинні складатись судові документи.
Згідно зі ст.12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судочинство і діловодство в судах проводиться державною мовою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.
Відповідно до ст.29 КПК України, кримінальне провадження здійснюється державною мовою; слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою; слідчий суддя та суд забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача.
Таким чином, клопотання ОСОБА_6 щодо постановлення рішення за її апеляційною скаргою російською мовою задоволенню не підлягає, оскільки воно суперечить наведеним вище вимогам законодавства.
Керуючись ст.ст. 404, 405, ч.3 ст.407,418,419,422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26 лютого 2016 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_6 про роз*яснення судового рішення залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий :
Судді :