Справа № 149/621/16-к
Провадження №1-кп/149/90/16
Номер рядка звіту 54
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
21.03.2016 Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику кримінальне провадження № № 0000117 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, працюючого водієм АП НВП "Візит" "Молочний "Візит", раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст. 383 ч. 1КК України,-

ВСТАНОВИВ:

01.02.2016 року біля 19години обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись у службовому приміщенні Хмільницького відділу поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області, розташованого по вул. Небесної Сотні, 47 в м. Хмільнику Вінницької області, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, а саме про завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину шляхом повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності, умисно, при складанні протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення здійснив завідомо неправдиве повідомлення слідчому про те, що 31.01.2016 року о 20:30 годині невідома особа незаконно заволоділа автомобілем марки «ВАЗ-2109», який він придбав того ж дня у невідомої йому особи, та знаходився в с. Качанівка Хмільницького району Вінницької області, тобто про вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Вказане повідомлення було процесуально оформлено протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, підписаного ОСОБА_4 від 01.02.2016 року на підставі чого 02.02.2016 року було розпочате кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000081 за ч.1 ст. 289 КК України

Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 383 КК України, тобто завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення злочину.

29.02.2016 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 383 ч. 1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Сторони погоджуються на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ст. 383 ч. 1 КК України виді обмеження волі на строк 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Згідно ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 просять суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.02.2016 року, вказавши на добровільність її укладення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ст. 383 ч.1 КК України, який згідно ст. 12 КК України є кримінальним правопорушенням, злочином невеликої тяжкості.

При цьому суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Обвинуваченому ОСОБА_4 зрозуміло, що наслідком затвердження угоди про визнання винуватості для нього є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

Прокурору зрозуміло, що наслідком затвердження угоди про визнання винуватості для нього є обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами угоди міри покарання.

При призначенні обвинуваченому міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного. Також суд приймає до уваги наявність обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що угода може бути затверджена, а обвинуваченому належить призначити узгоджене сторонами угоди покарання.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду від 29 лютого 2016 року про визнання винуватості укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину передбаченого ст. 383 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов"язки.

В силу ст. 76 КК України зобов"язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_4 до набрання вироком чинності не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1