Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 10-100/1011 року Головуючий по 1 інстанції
Категорія ст.ст. 236-7, 236-8, ОСОБА_1
п.З ч.2 ст. 347, 382 КПК Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА IMEHEM УКРАЇНИ

" 10 " березня 2011 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого Літвінцева В.М.

суддів Щепоткіної В.В., Ятченка М.О.

за участю прокурора Зленка О.В.

захисника ОСОБА_3

обвинувачених-

адвоката

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси в порядку апеляції матеріали за апеляцією захисника підозрюваних ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_3 на постанову Драбівського районного суду від 3 лютого 2011 року про залишення без задоволення скарги захисника - адвоката ОСОБА_3 до суду в інтересах підозрюваних ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про скасування постанови дізнавача Драбівського РВ МВС України в Черкаській області ОСОБА_7 від 22 січня 2011 року про порушення кримінальної справи по факту спричинення тяжких тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_8 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в порядку ст. ст. 236-7, , 236-8 КПК України, -

встановила:

13.01.2011 року 00 год. 50 хв. у Драбівську ЦРЛ iз травмами різного ступеню, в т.ч. переломами двох ребер i струсом головного мозку, поступив житель ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зi слів хворого він був побитий близько однієї години назад (о/п - а.с. 32).

В той же день, 13.01.2011 року , у протоколі усної заяви про злочин ОСОБА_8 вказав на ОСОБА_4, як на одного із oci6, причетних до його побиття ( о/п - а.с.13), дав відповідні пояснения про побиття його на ставку трьома раніше невідомими особами (о/п - а.с. 21-23).

22.01.2011 року дізнавач Драбівського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_7 порушила кримінальну справу за № по факту спричинення 12.01.2011 року невстановленими особами тяжких тілесних ушкоджень гр.. ОСОБА_8 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України ( о/п - а.с.3,12), яка стала предметом оскарження з боку захисника підозрюваних ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_3 до суду в порядку ст. ст. 236-7, 236-8 КПК України.

Скаржник, вдаючись до власних тлумачень i теоретичних міркувань у загальній формі положень чинного законодавства з даного питания, а також вимог до складових частин постанови про порушення кримінальної справи, як процесуального документа, приходить до висновку про її незаконність, відсутність приводів i підстав для порушення кримінальної справи, протиправне позбавлення волі його підзахисних, які 21.01.2011 року були затримані в порядку ст. 106 КПК України. Просив суд скасувати постанову дізнавача від 22.01.2011 року i винести свою про відмову в порушенні кримінальної справи по даному факту (о/п - а.с. 1 -2).

Скарга адвоката судом прийнята до свого провадження, зупиняти слідчі дії по справі на час її розгляду судом визнано недоцільним (постанова, - о/п, а.с. 4); 3.02.2011 року за участі ycix заінтересованих oci6, включаючи підозрюваних, скарга судом була розглянута i залишена без задоволення ( постанова, друк. текст - о/п, а.с. 36).

Вівся протокол судового засідання ( о/п- а.с. 33-35).

В апеляції від 10.02.11 року захисник стверджує про невідповідність висновків суду в постанові фактичним обставинам справи, оскільки в ній помилково вказаний не той автор постанови про порушення кримінальної справи, що був насправді. Акцентує увагу на тій обставині, що спочатку відбулося затримання його підзахисних 21.01.2011 року i тільки наступного дня, 22.01.2011 року, з'явилася постанова про порушення кримінальної справи; стверджує про протирічливість даних з медичної документації щодо стану здоров'я потерпілого ОСОБА_8, відсутність в них даних саме про тяжку ступінь нанесених тому тілесних ушкоджень. Просить постанову суду скасувати, а його скаргу ( але чомусь не матеріали по скарзі) скерувати на новий судовий розгляд (о/п - а.с. 39-40).

Матеріали окремого судового провадження за №4-7/11 р. разом iз апеляцією адвоката ОСОБА_3 надійшли на апеляційну перевірку 21.02.11 p. i були призначені до розгляду на 10.03.11 року. В суд на завчасно визначену дату з'явилися обидві сторони, включаючи прокурора iз кримінальною справою № в одному томі, що дає можливість ознайомитися з її матеріалами у повному їх обсягу.

Заслухавши суддю - доповідача, адвоката ОСОБА_3, який на захист підозрюваних підтримав власну апеляцію, стверджував про їx непричетність до побиття потерпілого, виказував сумніви щодо достатності доказової бази у органа слідства про протилежне, зокрема щодо зазначеного у постанові ступеню тяжкості нанесених тілесних ушкоджень, наполягав на скасуванні постанови прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, вважаючи рішення дізнавача та суду законними i обгрунтованими, які необхідно залишити в силі, а помилку в посиланні на автора постанови - суто механічною, яка не впливае на суть прийнятого судом рішення; перевіривши судові матеріали i матеріали кримінальної справи з даного питания, обговоривши доводи i вимоги апеляції скаржника, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи iз встановлення нею слідуючого.

З'ясовуючи наявність приводів i підстав для порушення кримінальної справи по факту побиття гр.. ОСОБА_8 i отримання останнім тяжких тілесних ушкоджень суд першої інстанції дійшов правильного висновку про дотримання дізнавачем вимог ст. ст.94,97,98 КПК України i колегія суддів з цим погоджується.

Постанова суду є зрозумілою, достатньо вмотивованою i переконливою, а тому має залишатися в силі.

Помилка в мотивувальній частині постанови суду у виді посилання не на того автора постанови про порушення кримінальної справи, який був насправді, носить суто механічний характер i не могла впливати в цілому, як це стверджує апелянт, на законність i обгрунтованість прийнятого судом рішення.

Порушення при затриманні підозрюваних 21.02.2011 року, якщо вони i дійсно мали місце на твердження апелянта, до предмету даного судового розгляду не відносяться, т.я. не можуть впливати на вирішення питания наявності (чи відсутності) приводів i підстав для порушення кримінальної справи.

На причетність вcix трьох до побиття 12.01.2011 року на ставку гр..ОСОБА_8, окрім останнього, вказав в своїх пояснениях від 21.01.2011 року ще й один iз співучасників, підлеглий ОСОБА_4 - ОСОБА_9 ( о/п - а.с. 28-30).

У сукупності наявних на той період часу даних, включаючи ще й медичні, для органу дізнання цього було достатньо, щоб без припущень i cyмнівів порушити кримінальну справу. Тобто розпочати кримінальний процес, необхідний для проведения слідчих та інших процесуальних дій ( в тому числі i в інтересах сторони захисту) з метою всебічного, повного i об'єктивного дослідження вcix обставин цієї події та її наслідків для здоров'я потерпілого, для прийняття законного i обгрунтованого кінцевого рішення по матеріалах.

Це стосується i встановлення в результаті експертного дослідження ступеню тяжкості отриманих ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, на чому також акцентує увагу у своїх зверненнях до суду скаржник - апелянт. Що процесуально можливо зробити i що є завданням не розглядаємої, а наступної стадії кримінального процесу - повноцінного досудового слідства, яке вже триває майже 1,5 місяці і по строках близько до завершения. Рішення щодо зупинення слідчих дій по справі у зв'язку iз розглядом судом скарги до суду захисника - адвоката - судом не приймалося (о/и - а.с.4).

До того ж, вимоги скарги захисника до суду першої інстанції та його апеляції до суду апеляційної інстанції є неконкретними i явно не узгоджуються iз процесуальними можливостями судів обох цих рівнів ( ч.16 ст. 236-8; 366 ч.2, 382 ч.З КПК України).Не змінені своїм автором ( ст.365 КПК України) - скаржником - апелянтом - вони вже з цих причин задоволеними бути не можуть.

Тому, виходячи з наведеного i керуючись ст. ст. 347 ч.2 п. 3;365, 366 ч.2, 382 ч.1, 377 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Постанову Драбівського районного суду Черкаської області від 3 лютого 2011 року по скарзі до суду в порядку ст. ст. 236-7; 236-8 КПК України захисника - адвоката ОСОБА_10 - залишити без змін, а апеляцію захисника - адвоката ОСОБА_10 - без задоволення.

Головуючий

Судді