Ухвала іменем україни 24 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001010 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 вересня 2015 року,
встановила:
Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2015 року засуджено
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина
України, уродженця м. Одеси, з неповною вищою освітою, не працюючого, одруженого, такого, що має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого,

- за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування основного покарання з випробовуванням та іспитовим строком 2 роки з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 491 000 грн на відшкодування моральної шкоди, а з ПАТ Страхової компанії «Таст-Гарантія» 50 000 грн на відшкодування матеріальних збитків.
Судом вирішено питання відшкодування судових витрат у справі.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 вересня 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
Як встановив суд, ОСОБА_6 26 травня 2013 року, об 11 год. 00 хв., у м. Одесі, керуючи автомобілем «Ніссан», під час руху по проїзній частині вул. Пастера з боку вул. Олегівської у напрямку вул. Торгової, допустив порушення п. п. 2.3, 4.16, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху, а саме: наближаючись до пішохідного переходу, розміщеного на проїзній частині, був неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, не переконався у відсутності пішоходів на цьому переході, не знизив швидкість руху та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 . Внаслідок ДТП потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, просить судові рішення змінити, зменшити суму відшкодування моральної шкоди до 50 000 грн, мотивуючи своє прохання наявністю на утриманні малолітньої дитини та дружини, що перебуває у декретній відпустці.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів визнає їх такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, по суті не оспорюється і підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених та належно оцінених судом.

Кваліфікація дій засудженого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України не оспорюється у касаційній скарзі, отже не перевіряється касаційним судом.
Доводи засудженого про невідповідність призначеного покарання та завеликий розмір суми, стягнутої на відшкодування моральної шкоди, є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її майна; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її

сім`ї чи близьких родичів; приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, потерпілій ОСОБА_7 (1992 року народження) внаслідок ДТП спричинено тяжку відкриту черепно-мозкову травму, перелом зведення і основи черепу, що відповідно висновку судово-медичного експертизи, є тяжкими тілесними ушкодженнями (а.п.143). Крім того, з матеріалів провадження вбачається, що потерпіла стала інвалідом ІІ групи, на деякий час втратила пам`ять, довгий час перебувала на лікуванні, знову вчилась ходити, говорити, читати, писати, втратила професійні навички та не зможе у подальшому мати дітей (а.п. 239).
Зважаючи на наведене, рішення місцевого суду у частині суми стягнутої для відшкодування моральної шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості, належним чином обґрунтоване. Доводи засудженого є аналогічні наведеним у апеляційній скарзі, перевірялись апеляційним судом та не знайшли свого підтвердження. Підстав для зменшення суми відшкодування, як про це ставиться питання в касаційній скарзі засуджений, колегія суддів не знаходить. З уваги на таке, судові рішення є законними і обґрунтованими, призначене покарання справедливим, а відтак касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 18 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 10 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3