Справа № 405/6455/16-к
1-кп/405/248/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кропивницький кримінальне провадження, внесене 17.08.2016 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0010132, у відношенні
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирне, Бобринецького району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, не одружений, офіційно не працюючий, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 15.09.2005 Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 187, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років; звільнився умовно-достроково 25.10.2010 року за постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.10.2010 року на 1 рік 7 місяців 28 днів;
- 09.04.2012 року Бобринецьким районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст.185, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
ОСОБА_3 вчинив заволодіння чужим майно шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за наступних обставин.
Так, 16.08.2016 близько 15.00 год. ОСОБА_3 перебуваючи по пров. Новозаводському в м. Кропивницькому, побачив будинок під номером 1Г, біля якого знаходився малолітній ОСОБА_6 та маючи намір на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману попросив у ОСОБА_7 , під приводом здійснення телефонного дзвінка батькові останнього, мобільний телефон марки Nomi i240, що належить ОСОБА_5 , вартість якого становить 300 гривень, в якому знаходилась сім картка мобільного оператору Київстар, яка матеріальної цінності для потерпілої не становить. Будучи введеним в оману стосовно дійсних намірів ОСОБА_3 щодо здійснення дзвінка, ОСОБА_6 добровільно передав останньому вищезазначений мобільний телефон. Заволодівши таким чином мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_5 , ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 300 гривень. Викраденим майном ОСОБА_3 розпорядився на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що в серпні 2016 він, перебуваючи по в м. Кропивницькому біля будинку потерпілої, побачив малолітнього хлопця та, маючи намір на заволодіння даним телефоном, під надуманим приводом (здійснення телефонного дзвінка батькові хлопця, якого він не знав) попросив у останнього мобільний телефон. Хлопець добровільно передав йому мобільний телефон. Заволодівши таким чином мобільним телефоном, він сказав хлопцю, що відійде, та зник з місця вчинення злочину. Мобільний після цього повернув через працівників поліції. На запитання суду, обвинувачений пояснив, що незаконно заволодів мобільним телефоном для себе, так як у нього на той час не було телефону. За станом здоров`я працювати може, однак зараз знайти роботу важко, за місцем фактичного проживання після звільнення проживає невеликий проміжок часу.
Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та приймаючи до уваги, що прокурор та потерпіла, також не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений та потерпіла правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майно шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкціях частин статей Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинені злочини, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину за ч. 2 ст. 190 КК України, яке згідно ст.ст. 12, 24 КК України є умисним злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний корисливий злочин, офіційно не працює, не одружений, не має утриманців, за місцем фактичного проживання після звільнення проживає невеликий проміжок часу, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Щире каяття ОСОБА_3 суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставиною, що пом`якшує покарання.
Обставин, відповідно до ст. 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Із врахуванням всіх обставин справи, думки потерпілої, яка не погодилась з позицією прокурора про можливість звільнення обвинуваченого від покарання з іспитовим строком та попросила призначити покарання на розсуд суду, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачуваного, який не став на шлях виправлення та знову вчинив умисний корисливий злочин, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України, яке за розміром є мінімальним строком.
Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.
Саме таке покарання буде найбільше відповідати принципам та цілям призначення покарань і буде необхідним, і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Відповідно до вимог ст. 100 КПК України речовий доказ мобільний телефон марки Nomi i240, який передано відповідно до розписки на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , необхідно залишити за належністю останній.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Обрати ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду негайно.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з 25 жовтня 2016 року.
Зарахувати ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 25 жовтня 2016 року до моменту набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речовий доказ - мобільний телефон марки Nomi i240 залишити за належністю потерпілій ОСОБА_5 .
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй копії судового рішення.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді міста Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.
Суддя ОСОБА_1