Справа № 675/1600/16-к
Провадження № 1-кп/675/73/2016
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" жовтня 2016 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі матеріали

кримінального провадження № 0000170, внесеного до Єдиного реєстру

досудових розслідувань 12 квітня 2016 року про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борисів Ізяславського району Хмельницької області, українця, громадянина України, освіта
базова загальна середня, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що територія колишнього колгоспу, розташованого в с. Борисів Ізяславського району Хмельницької області, не огороджена і не охороняється, вирішив шляхом демонтажу викрасти листи шиферу, якими перекритий дах свинарнику, належного ОСОБА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки чужого майна, 11 березня 2016 року близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_5 , взявши з дому драбину та монтировку, прийшов на територію колгоспу, де розташовані свинарники, та, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись вільним доступом демонтував 21 лист шиферу, вартістю 30 грн. за 1 лист, загальною вартістю 630 грн., які почергово переніс до сусіднього приміщення, розташованого поряд з проїжджою частиною, з метою подальшого збуту.

Продовжуючи свою діяльність, направлену на викрадення чужого майна, 12 березня 2016 року ОСОБА_5 вдруге прийшов до того ж приміщення свинарника та, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись вільним доступом демонтував ще 27 листів шиферу, вартістю 30 грн. за 1 лист, загальною вартістю 810 грн., які почергово переніс до сусіднього приміщення, розташованого поряд з проїжджою частиною, з метою подальшого збуту, пошкодивши в процесі транспортування 2 листа викраденого шиферу. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_4 на суму 1440 грн.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна.

29 червня 2016 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 укладена угода про примирення на таких умовах:

- підозрюваний ОСОБА_5 повністю та беззаперечно визнає свою вину у скоєнні кримінального правопорушення відносно потерпілої, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України за встановлених обставин;

- потерпіла ОСОБА_4 підтверджує факт примирення з підозрюваним, здійснює акт його прощення в результаті вільного добровільного остаточного волевиявлення, яке виключає будь-який неправомірний вплив шляхом обіцянок, насильства, погроз, фізичного або психічного примусу;

- сторони повністю дійшли згоди щодо правової кваліфікації вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України;

- сторони дійшли взаємної згоди щодо міри покарання, яке має понести підозрюваний за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 цього ж Кодексу є злочином середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, цілком розуміє права, визначені ст. 474 ч. 5 п. 1 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпіла пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та просить затвердити угоду.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про примирення, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст. ст. 469, 471 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди, судом не встановлено.

Узгоджена потерпілою і підозрюваним міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, не суперечить інтересам суспільства, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових правопорушень. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання. Зокрема, враховано, що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, в силу ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, що пом`якшує його покарання.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, котрий щиро розкаявся у вчиненому, суд дійшов висновку, що укладену між потерпілою ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про примирення слід затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Під час досудового розслідування до ОСОБА_5 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Суд приймає до уваги, що як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду ОСОБА_5 покладені на нього процесуальні обов`язки виконував, спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду або перешкоджати кримінальному провадженню не робив, інше кримінальне правопорушення не вчинив, ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні, прокурор з клопотанням про обрання обвинуваченому запобіжного заходу до суду не звертався, а тому суд вважає, що доцільно не обирати ОСОБА_5 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази, які використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення підлягають конфіскації.
Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази підлягають поверненню власнику.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374-376, 474, 475 КПК України,

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про примирення, укладену 29 червня 2016 року між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази: листи шиферу, які знаходяться на зберіганні ОСОБА_4 , - повернути ОСОБА_4 ;

дерев`яну драбину розміром 4 м х 0,4 м, яка знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5 , - конфіскувати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом 30 днів з дня його проголошення:

обвинуваченим виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 5, 6, 7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

потерпілою виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання, не роз`яснення їй наслідків укладення угоди, невиконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 статті 474 КПК України;

прокурором, виключно з підстав затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1