АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1038/16 Справа № 206/3520/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000399 від 11 лютого 2013 року за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, - старшого прокурора прокуратури Самарського району міста Дніпропетровська ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Самарського районного суду міста Дніпропетровськ від 25 лютого 2015 року, відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що раніше не судився,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_9

потерпілої - ОСОБА_10

обвинуваченого - ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Самарського районного суду міста Дніпропетровськ від 25 лютого 2015 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України та призначено йому покарання у вигляді 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі.

На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_8 було звільнено від відбування призначеного покарання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 на відшкодування моральної шкоди 100000 грн., на відшкодування матеріальної шкоди 3699,35 грн.

Також, вирішено долю речових доказів.

Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_8 визнано винуватим в тому, що він 10 лютого 2013 року близько 18 годин 30 хвилин знаходився біля магазину «Продукти», який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Наставників, 1-а, де між ним та ОСОБА_11 , який знаходився там же та перебував в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків виникла сварка. В ході цієї сварки ОСОБА_8 наніс не менше 2-х ударів кулаками в обличчя. Не бажаючи спричинити ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження та не маючи умислу на заподіяння смерті останньому, не передбачивши, що потерпілий, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння може впасти та отримати ушкодження внаслідок падіння та удару головою об асфальтоване покриття, але повинен був та міг це передбачити, діючи необережно. Після чого схопив голову потерпілого, зажавши та відносно зафіксувавши її рукою, з метою позбавити можливості останнього наносити йому удари. Від поштовху потерпілого вони впали на землю.

Внаслідок злочинної недбалості ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження, які у сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_11 .

Не погодившись з таким судовим рішенням, старший прокурор прокуратури Самарського району м. Дніпропетровська ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просила вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а також за причин істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства.

Прокурор в апеляційній скарзі вказує на те, що суд, встановивши той факт, що обвинувачений ОСОБА_8 наніс не менш двох ударів потерпілому ОСОБА_11 , при цьому не зазначив, з якою саме силою та в яку частину обличчя наносились удари. При цьому суд абсолютно невмотивовано приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_12 діяв необережно, що не відповідає показам самого обвинуваченого, висновкам судово-медичної експертиз, відеозапису події кримінального правопорушення. Вважає, що суд неналежним чином мотивував висновок щодо кваліфікації дій обвинуваченого, як необережних.

Крім того, на думку прокурора, суд грубо порушив вимоги кримінально-процесуального закону про застосування амністії, так як обвинувачений ОСОБА_8 такого клопотання в судовому засіданні не заявляв.

Також, текст вироку не містить посилання на докази, якими встановлено наявність у ОСОБА_8 на утриманні неповнолітньої дитини, не з`ясовано чи не позбавлявся ОСОБА_8 батьківських прав щодо цієї дитини.
Також не погодившись з прийнятим судовим рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 будь-якого складу злочину.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вирок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, так як висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а суд безпідставно не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Зазначає, що вина ОСОБА_8 в процесі судового слідства не доведена, а висновки про доведеність його вини, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи. При наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші, а саме: висновок суду ґрунтується на припущеннях трьох взаємовиключних експертиз та судом віддано перевагу тим експертизам, які на думку суду узгоджуються з обвинуваченням і відкинув висновки комісійної експертизи, яка в сукупності з іншими доказами спростовує винуватість ОСОБА_8 .

Судом не перевірено пояснення свідків про те, що потерпілий після конфлікту з ОСОБА_8 мав ще один конфлікт з невстановленими особами, під час якого йому і були заподіяні тілесні ушкодження, що спричинили його смерть, про що свідчить факт відсутності речей потерпілого, а саме грошей та мобільного телефону та обставини, при яких було знайдено труп, а саме те, що потерпілий був роздягнутий по пояс на березі річці.

Крім того, той факт, що труп було виявлено в громадському місці не спростовує докази про те, що відображення слідів на березі річки можуть вказувати на боротьбу та вбивство в цьому місці потерпілого та пояснення свідків, що можливо к вбивству причетні ОСОБА_13 та два водія маршрутного таксі.

Оскільки стороною обвинувачення не була доведена винуватість ОСОБА_8 поза розумними сумнівами, виявлені під час судового розгляду суперечності щодо обставин вчинення кримінального правопорушення не були спростовані, тому всі сумніви щодо доведеності винуватості обвинуваченого слід тлумачити на його користь.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора ОСОБА_9 , яка вимоги апеляційної скарги прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, вимоги апеляційної скарги захисника просила залишити без задоволення, доводи захисника ОСОБА_7 , який вимоги поданої ним апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти задоволення вимог апеляційної скарги прокурора заперечував, думку обвинуваченого ОСОБА_8 , який вимоги апеляційної скарги захисника, поданої в його інтересах, підтримав у повному обсязі, проти задоволення вимоги апеляційної скарги прокурора заперечував, думку потерпілої ОСОБА_10 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги прокурора, проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника заперечувала, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню у повному обсязі, а вимоги апеляційної скарги захисника частково з наступних підстав.

Нормами п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України визначено, що у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку суду має бути зазначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Судом першої інстанції вказані норми кримінального процесуального закону в даному випадку не виконані.

Так, у вироку зазначено, що ОСОБА_8 наніс потерпілому ОСОБА_11 не менше двох ударів кулаками в обличчя, потім схопив голову потерпілого, зажавши її та зафіксувавши рукою. Після цього від поштовху потерпілого ОСОБА_11 вони разом із обвинуваченим впали на землю.

Із такого формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, викладеного в оскаржуваному вироку суду першої інстанції, неможливо встановити від яких саме дій обвинуваченого ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження, від яких настала його смерть чи то від ударів кулаками, чи то від фіксації голови потерпілого руками, чи то від падіння, що істотно впливає форму вини та на правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого.

Суд першої інстанції, формулюючи обвинувачення, яке визнане судом доведеним, не звернув уваги на ту обставину, що фактично в усіх висновках судово-медичних експертиз зазначено, що забиті рани голови та обличчя потерпілого ОСОБА_11 спричинені від дії тупих твердих предметів, які мають жорстку конструкцію, а контактуюча поверхня мала прямолінійну форму ребра в межах контакту, в результаті чого у вироку не зазначено від дії яких саме предметів потерпілому були спричинені тілесні ушкодження, від яких настала його смерть.

Вказані вище порушення не дають можливості суду апеляційної інстанції перевірити правильність висновків суду першої інстанції щодо доведення винуватості обвинуваченого та правової кваліфікації його дій.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 412 КПК України порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, є істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що згідно п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Нормами ч. 3 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції повторно досліджує обставини, встановлені під час кримінального провадження, лише за клопотанням учасників судового провадження.

В даному випадку жодним із учасників судового провадження клопотання про дослідження доказів у суді апеляційної інстанції не було заявлено, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Згідно норм ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення того ж Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 того ж Кодексу.

Колегія суддів апеляційного суду приймає до уваги ті обставини, що нормами чинного КПК України з одного боку чітко визначено повноваження суду апеляційної інстанції, до яких не входить проведення процесуальних дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 91, ч. 2 ст. 347 КПК України, а з іншого боку істотні порушення вимог кримінального процесуального закону не входять в перелік підстав для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, визначений нормами ст. 415 КПК України.

За викладених обставин колегія суддів апеляційного суду, керуючись загальними засадами кримінального провадження, передбаченими п.п. 1, 15, 16, 19 ч. 1 ст. 7 КПК України, а саме: верховенство права; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів, диспозитивність, доходить висновку про те, що вирок Самарського районного суду міста Дніпропетровськ від 25 лютого 2015 року, ухвалений стосовно ОСОБА_8 підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги захисника про закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 не можуть бути вирішені без дослідження доказів у кримінальному провадженні, а тому в цій частині вони задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Вимоги апеляційної скарги прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, - старшого прокурора прокуратури Самарського району міста Дніпропетровська ОСОБА_6 задовольнити в повному обсязі, а вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково вирок Самарського районного суду міста Дніпропетровськ від 25 лютого 2015 року, ухвалений відносно ОСОБА_8 , скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: