Справа № 373/2824/15-к
В И Р О К
Іменем України

12 квітня 2016 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001235 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Переяслав-Хмельницького Київської області, громадянина України, приватного підприємця, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше несудимого,
в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -
встановив:
10 березня 2014 року близько 20 год. ОСОБА_4 , рухаючись по вул.Шевченка в м.Переяслав-Хмельницькому Київської області в напрямку перехрестя з вул.Сковороди, керуючи технічно справним автомобілем марки „AUDI 80, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , проїжджаючи біля електроопори № 6 по вул.Шевченка в м.Переяслав-Хмельницькому, в порушення п.п.1.3, 1.4, 1.5, 2.3, 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, проявив злочинну недбалість, не діяв таким чином, щоб не загрожувати життю та здоров`ю громадян, проявив неуважність та безпечність при виявленні перешкоди для руху у вигляді велосипедиста ОСОБА_8 , який рухався попереду в попутному напрямку, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, на що у нього не було перешкод технічно характеру, внаслідок чого допустив зіткнення з велосипедом марки „Україна під керуванням ОСОБА_8 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 згідно висновків експерта № 52 від 30 травня 2014 року та № 76/к від 12 серпня 2015 року отримав внутрішньочерепну травму з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, яка ускладнилася розвитком набряку-набухання речовини головного мозку, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, від чого 14 березня 2014 року наступила його смерть.
Порушення обвинуваченим ОСОБА_4 п.п 1.3, 1.4, 1.5, 2.3, 12.3 Правил дорожнього руху перебувають в прямому причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали.

По суті пред`явленого обвинувачення в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним повністю і дав покази, що підтверджують фабулу обвинувачення, зазначивши, що в той вечір їхав з товаришем додому після роботи. При обгоні велосипедиста загальмував, але все ж таки зіткнувся. Велосипедист впав, він злякався та поїхав додому, а на місці залишився ОСОБА_9 , який їхав разом із ним. На наступний день він сам поїхав до міліції. В скоєному розкаюється. Як відшкодування шкоди за згодою дочки померлого потерпілої ОСОБА_6 сплатив їй 20000 гривень. Цивільний позов, заявлений прокурором в інтересах Переяслав-Хмельницької ЦРЛ, не визнає, оскільки вважає, що кошти, які він віддав потерпілій на лікування її батька, повинні були бути сплачені і за ті витрати, мова про які йдеться в позовній заяві.
Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 його винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) підтверджується поясненнями потерпілої та показаннями свідків, які були допитані в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_6 зазначила, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має, просить суворо не карати. В рахунок відшкодування він сплатив їй 20000 гривень, які вона витрати на придбання ліків та інших необхідних препаратів для батька. Ніяких рахунків за перебування батька в лікарні ІНФОРМАЦІЯ_2 їй не надавала, будь-яких коштів через касу вона не сплачувала
Свідок ОСОБА_9 показав суду, що10.03.2014 близько 20 години їхав разом із обвинуваченим на його автомобілі по вул. Шевченка в м. Переяслав-Хмельницький, побачили попереду чоловіка, який рухався на велосипеді. Вони його хотіли обігнати, однак велосипедист «вильнув» і відбулося зіткнення. Вони з ОСОБА_4 вийшли із автомобіля, підложили під голову потерпілому шапку. Потім ОСОБА_4 зник, мабуть злякався, а він залишився чекати швидку допомогу, яку викликав. ОСОБА_4 спиртні напої не вживав в той вечір.

Свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які працюють фельдшерами екстреної медичної допомоги та приїздили на виклик, показали, що по приїзді на місце ДТП обвинуваченого ОСОБА_4 там не бачили, на дорозі лежав потерпілий чоловік, якого вони оглянули, надали першу допомогу та відвезли до лікарні.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які були задіяні в якості понятих при огляді місця події, показали суду, що при проведенні огляду був лише велосипед, будь-якого автомобіля не було і обвинуваченого вони не бачили.

Показання свідка ОСОБА_14 , який працює водієм швидкої допомоги, суд не бере до уваги, оскільки будь-яких обставин даної ДТП він не пам`ятає.

Винуватість ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) доводиться і письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:

-протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 10.03.2014 та схемою до нього;

-протоколом огляду транспортного засобу від 10.03.2014 та ілюстративною таблицею до нього;

-заявою ОСОБА_4 від 11.03.2014 про причетність його до ДТП 10.03.2014;

-протоколом огляду транспортного засобу від 11.03.2014 та ілюстративною таблицею до нього;

-висновком експерта № 278А від 05.05.2014 за результатами проведеної інженерно-технічної експертизи, відповідно до якого автомобіль марки „AUDI 80, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , в момент ДТП, був технічно справним та ілюстративною таблицею до нього;

-висновком експерта № 52 від 30.05.2014 за результатами проведеної судово-медичної експертизи про причини смерті ОСОБА_8 ;

-висновком експерта № 329А від 06.06.2014 за результатами проведеної інженерно-технічної експертизи та ілюстративною таблицею до нього;

-свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 06.10.2014 та схемою до нього;

-висновком експерта № 912А від 21.10.2014 за результатами проведеної інженерно-технічної експертизи;

-картою виїзду екстреної медичної допомоги від 10.03.2014, витягом з книги реєстрації викликів;

-висновком експерта № 76/к від 12.08.2015 за результатами проведеної комісійної судово-медичної експертизи стосовно причин смерті ОСОБА_8 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 17.06.2015;

-висновком експерта № 5-01/562 від 15.09.2015 за результатами проведеної інженерно-транспортної експертизи;

-інформацією щодо трафіків з`єднання мобільних номерів

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, визнано щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, його характеристику, наявність обставин, що пом`якшують покарання, і відсутність обставин, що обтяжують покарання, і приходить до висновку призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 заявив про застосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки він має неповнолітню дитину. Просить звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив свою згоду на застосування до нього вищезазначеного Закону.
Прокурор зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 має право на застосування до нього норм даного Закону.
Потерпіла ОСОБА_6 не заперечує проти цього.
Відповідно до п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, підлягають особи, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Відповідно до ст. 12 та ч. 2 ст. 286 КК України вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення (злочин), не є особливо тяжким, вчиненим з необережності.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 29.11.2002, обвинувачений ОСОБА_4 має неповнолітню дочку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дані щодо позбавлення обвинуваченого прав відносно своєї дочки, у суду відсутні.
Будь-яких підстав, які б унеможливлювали застосування до ОСОБА_4 амністії, не встановлено.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування до ОСОБА_4 положень п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та /або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

В силу ч. 3 цієї статті, цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадків завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Відповідно до довідки № 3558 від 12.10.2015, вартість лікування ОСОБА_8 в хірургічно-травмалогічному та інфекційному відділеннях з 10.03.2014 по 14.04.2014 за 35 днів складає 5285 грн. (151 грн. за 1 день).
Посилання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника на те, що оскільки обвинувачений виплатив відшкодування в розмірі 20000 грн. дочці померлого ОСОБА_6 , зокрема і на лікування потерпілого, задовольняти цивільний позов підстав немає, суд не може взяти до уваги, оскільки потерпіла ОСОБА_6 як дочка померлого, має право на відшкодування як моральної так і матеріальної шкоди і не має обов`язку відшкодовувати витрати, які понесли заклади охорони здоров`я на лікування потерпілого. Натомість, для обвинуваченого такий обов`язок встановлений ст. 1206 ЦК України.
За таких обставин, суд вважає, що цивільний позов підлягає до задоволення.
Крім того, з обвинуваченого слід стягнути на користь держави судові витрати за проведення відповідних експертиз.

Керуючись ст. ст. 129, 373, 374 КПК України, п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», суд, -
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Цивільний позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь КЗ „ Переяслав-Хмельницька ЦРЛ за лікування потерпілого кошти в розмірі 5285 (п`ять тисяч двісті вісімдесят п`ять) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз в розмірі 3820 (три тисячі вісімсот двадцять) гривень 10 копійок.
Речові докази: велосипед марки «Україна» - повернути потерпілій ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя (підпис) ОСОБА_1 ригіналом