Справа № 190/1199/16-к
Провадження №1-кп/190/86/16
ЄРДР №
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2016 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.П`ятихатки обвинувальний акт у кримінальному провадженні №1-кп/190/86/16 (ЄРДР №0000125) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лозуватка П`ятихатського району Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 11.02.2016 року за ч.3 ст.185, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21.03.2016 року за ч.2 ст.186, ст.75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, якому запобіжний захід не обирався, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
15.12.2015 року приблизно о 19год 00хв ОСОБА_4 , перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_5 , керуючись раптово виниклим корисливим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, вирішив повторно таємно викрасти мобільний телефон, належний останньому. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливої зацікавленості, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, після сумісного розпиття за вищевказаною адресою алкогольних напоїв з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 зачекав, коли потерпілий заснув, помітив незачинені на запираючий пристрій вхідні двері будинку, після чого відчинивши їх проник до приміщення жилого будинку. В приміщенні коридору будинку ОСОБА_4 побачив мобільний телефон марки «Соні Еріксон» J230і чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 220 грн. з сім картою мобільного оператора «Київстар» вартістю 20 гривень та зарядним пристроєм до нього вартістю 27 грн., загальною вартістю 267 грн., що належать ОСОБА_5 , якими він одразу ж заволодів, після чого з викраденим вийшов з будинку, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим за власним розсудом. Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи №50 від 30.05.2016 року вказаним правопорушенням ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 267 грн.

Вищевказані умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за обвинувальним актом за ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку з чим ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.185 КК України визнав у повному обсязі, відмовившись від дачі показань відносно себе на підставі ст.63 Конституції України.

Крім того обвинувачений ОСОБА_4 відмовився від послуг захисника, пояснивши, що відмова не пов?язана з його матеріальним становищем, в судовому розгляді кримінального провадження заявив про визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, повністю, про визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи на підставі ст.349 КПК України, неможливість оскарження обставин справи судом роз`яснено та обвинуваченим ОСОБА_4 зрозуміло. Добровільність подання вказаних заяв та розуміння наслідків обвинуваченим перевірено судом в судовому засіданні.

Прокурор проти заяв обвинуваченого не заперечував.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовий розгляд не з`явився, до суду надано заяву від 21.06.2016 року, в якій потерпілий просив провести судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за його відсутністю.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, а саме - доказів на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою суду визнано недоцільним. У зв`язку з цим суд не приводить недосліджені докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання суд враховує ступень тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який вчинив злочин середньої тяжкості, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, вчинив злочин до ухвалення останнього вироку, за яким обвинуваченого звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття обвинуваченого у скоєному правопорушенні.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не зазначаються.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого та обставини вчиненого правопорушення, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України у виді позбавлення волі, при цьому суд визначає остаточне покарання у відповідності з положеннями ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21.03.2016 року у виді позбавлення волі із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст.75,76 КК України.

При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, запобіжний захід не обирався, речовий доказ згідно ст.100 КПК України слід залишити потерпілому.

Керуючись ст.ст.374-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_4 шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим за вироком П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 21.03.2016 року остаточно призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Згідно з ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на три роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Соні Еріксон» J230і чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 вартістю 220 грн., який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_5 , залишити останньому.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду
Суддя ОСОБА_1