Справа №295/6451/16-к

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.05.2016 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
Слідчий звернувся із указаним клопотанням в якому послався на встановлення в ході досудового розслідування, що в серпні місяці 2014 року, у ОСОБА_5 , виник умисел на незаконне придбання, зберігання, та збут психотропної речовини «амфетамін», та на надання приміщення свого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , для незаконного вживання психотропних речовин.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , в серпні місяці 2014 року, перебуваючи за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , надав ОСОБА_7 , дозвіл на вживання психотропної речовини «амфетамін» в одній з кімнат за вищевказаною адресою. ОСОБА_7 , у вказаний час, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , з дозволу останнього, вжив в одній з кімнат вищевказаного будинку, шляхом ввдення ін`єкції, близько 0,5 мг. психотропної речовини «амфетамін», тим самим ОСОБА_5 надав ОСОБА_7 приміщення для незаконного вживання психотропної речовини «амфетамін».
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , в першій половині січня місяця 2015 року, при невстановлених слідством обставинах, незаконно придбав з метою збуту невстановлену кількість психотропної речовини «амфетамін» яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів» № 770 від 06.05.2000 віднесена до психотропних речовин, обіг яких обмежено, яку зберігаючи при собі незаконно переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
14.01.2015 року, близько 14 години, ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно пригостив ОСОБА_7 , таким чином незаконно збув останньому, медичний шприц з розведеною психотропною речовиною «амфетамін», в кількості близько 0,5 мл., яку останній у вказаному місці та у вказаний час, з дозволу ОСОБА_5 , вжив шляхом введення інєкції внутрішньовенно, тим самим ОСОБА_5 надав ОСОБА_7 приміщення для незаконного вживання психотропної речовини «амфетамін».
Як зазначає слідчий, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , будучи особою яка раніше вчинила злочин передбачений ст. 317 КК України, 26.01.2015 року, близько 13 години, перебуваючи поблизу магазину в с. Зарічани, Житомирського району, незаконно повторно придбав у ОСОБА_8 , досудове розслідування відносно якої проводиться в окремому кримінальному провадженні, як з метою збуту так і без мети збуту, невстановлену кількість, однак більше 0.174368 грама психотропної речовини амфетамін, яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів» № 770 від 06.05.2000 віднесена до психотропних речовин, обіг яких обмежено, та невстановлену кількість, однак більше 0,837 грама наркотичного засобу «канабіс», який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів психотропних речовин і прекурсорів» № 770 від 06.05.2000 віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Після цього, ОСОБА_5 , незаконно зберігаючи вказану психотропну речовину та наркотичний засіб при собі, незаконно переніс їх до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де у вказаному будинку, будучи особою яка раніше вичинила злочин передбачений ст.ст. 307, 317 КК України, незаконно зберігав їх як з метою збуту так і без мети збуту.
В подальшому 26.01.2015, близько 18 години, ОСОБА_5 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_1 , будучи особою яка раніше вчинила злочин передбачений ст. 317 КК України, повторно незаконно надав, таким чином незаконно збув, ОСОБА_9 невстановлену кількість психотропної речовини «амфетамін». ОСОБА_9 , у вказаний час, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , з дозволу останнього, вжив в одній з кімнат вищевказаного будинку, шляхом вдихання через ніс, невстановлену кількість психотропної речовини «амфетамін», тим самим ОСОБА_5 надав ОСОБА_9 приміщення для незаконного вживання психотропної речовини «амфетамін».
Іншу частину психотропної речовини «амфетамін» в кількості 0.174368 грама, та наркотичний засіб «канабіс» в кільскості 0,837 грама ОСОБА_5 , будучи особою яка раніше вчинила злочин передбачений ст. 317 КК України, продовжував незаконно зберігати як з метою збуту так і без мети збуту за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в 3 поліетиленових зіп-пакетиках психотропну речовину «амфетамін», та в одному поліетиленовому зіп-пакетику наркотичний засіб «канабіс», до 22 години 25 хвилин 26 січня 2015 року, коли під час проведення обшуку працівниками міліції вищевказаного будинку, вказану психотропну речовину та наркотичний засіб було виявлено та вилучено.
Крім цього, згідно змісту клопотання, ОСОБА_5 , восени 2011 року, при невстановлених обставинах, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав 25 спортивно-мисливських патрона кільцевого запалення, призначені для стрільби з спортивної та мисливської нарізної вогнепальної зброї калібру 5.6 мм, та які є боєприпасами. Після чого, з метою зберігання вищевказаних патронів, не маючи передбаченого законом дозволу, незаконно переніс їх до свого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де незаконно зберігав до 22 години 25 хвилин 26 січня 2015 року, коли під час проведення обшуку працівниками міліції вищевказаного будинку, вказані патрони калібром 5,6 мм. в кількості 25 шт. були виявлені та вилучені.
31.01.2015 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.
19.02.2015 року слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира, ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце постійного проживання, у нічний період часу до 19 квітня 2015 року. Із вказаним рішенням суду ОСОБА_5 було ознайомлено в залі судового засідання та надана ухвала. Крім цього ОСОБА_5 було додатково роз`яснено умови перебування під домашнім арештом.
24.02.2015 ОСОБА_5 було повідомлено про нову підозру, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України.
Однак, як вказує слідчий у своєму клопотанні, ОСОБА_5 з початку березня 2015 року залишив своє місце проживання а саме: АДРЕСА_1 , де останньому встановлено обмеження та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що підтверджується рапортом о/у СБНОН Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області, за змістом якого в ході відвідування 13.03.2015, ОСОБА_5 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , останній за вказаною адресою був відсутній та в ході телефонної розмови пояснив, що покинув своє місце проживання для участі в проведенні антитерористичної операції.
Допитана в якості свідка співмешканка ОСОБА_5 ОСОБА_10 показала, що на початку березня 2015 року, ОСОБА_5 поїхав в зону проведення антитерористичної операції, де знаходиться і на даний час.
Допитані в якості свідків сусіди ОСОБА_5 показали, що не бачили останнього за місцем його проживання тривалий час.
В ході досудового розслідування встановити місцезнаходження ОСОБА_5 не представилося можливим, останній грубо порушив умови обраного відносно нього домашнього арешту.
Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 порушив умови обраного відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, та, передбачаючи невідворотність покарання за вчинення злочину у вигляді позбавлення волі на вказаний строк, може переховуватися в подальшому від слідства та суду, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення і злочини та незаконно впливати на свідків, спеціалістів та експертів у цьому провадженні, офіційно не працює, будь-якого офіційного джерела прибутку не має, раніше судимий за вчинення тяжкого злочину слідчий за погодженням із прокурором просять змінити підозрюваному запобіжний захід із домашнього арешту на тримання під вартою
В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання з підстав у ньому викладених, просили його задовольнити..
Підозрюваний ОСОБА_5 просив відмовити в задоволенні клопотання. Зазначив, що працює приватним підприємцем та за мобілізацією пішов служити в лавах ЗСУ, у зв`язку із чим не мав можливості з`явитись до слідчого за викликом останнього.
Захисник так само заперечував проти задоволення клопотання, просив залишити обраний його підозрюваному запобіжний захід домашній арешт. Послався на відсутність доказів переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, володіння слідством інформацією щодо мобілізації підозрюваного, а також на негативні наслідки для його підзахисного в разі ухилення від мобілізації та несення військової служби.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення підозрюваного та захисника, з`ясувавши думку слідчого та прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
За змістом ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання
Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку слідчого судді, прокурором не доведено, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Так, прокурор при обґрунтуванні необхідності застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилається у клопотанні зокрема на переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування, а також на можливість здійснення останнім незаконного впливу на свідків, спеціалістів та експертів у цьому провадженні тощо. Однак, обставини на які посилається прокурор не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Як передбачає положення ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Таким чином, на переконання слідчого судді, прокурор не довів наявність підстав вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім. За таких обставин в задоволенні поданого клопотання слід відмовити.
Враховуючи те, що під час розгляду клопотання, прокурором не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначених в клопотанні (п.3 ч.1 ст.194 КПК України), слідчий суддя, згідно положень ч.4 ст.194 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку про можливість продовжити строк тримання особи під домашнім арештом, раніше застосованого до підозрюваного ОСОБА_5 , та покласти на нього обов`язки передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до положення ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 184, 186, 187, 193, 194, 196, 200, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
В задоволенні клопотання відмовити.
Продовжити строк тримання особи під домашнім арештом, застосований до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без застосування електронних засобів контролю, строком до 2 місяців, тобто до 11 липня 2016 року включно.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце постійного проживання, а саме будинок АДРЕСА_1 із 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв. у понеділок, вівторок, середу, четвер, п`ятницю, а також у вихідні суботу, неділю, святкові дні, протягом строку тримання під домашнім арештом, а саме до 11 липня 2016 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) не відлучатися за межі Житомирської області без дозволу слідчого, прокурора;
2) повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до Житомирського РВП Житомирського ВП ГУНП України в Житомирській області.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі ухилення або невиконання покладених на нього даною ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з моменту отримання повного тексту судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1