Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянула 10 жовтня 2016 року в м. Києві касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 11 липня 2016 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и л а:
Вироком Голопристанського районного суду Херсонської області від 25 березня 2016 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Чорноморського, Голопристанського р-ну, Херсонської обл., жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

ОСОБА_4 засуджено за те, що він 19 липня 2015 року у період з 01 по 02 год, перебуваючи на території між Суворовським сільським кладовищем та АЗС № 8 ТОВ «Фірма «Теплотехніка», розташованої по вул. Шамикіна, 1а в с. Суворівці, Голопристанського р-ну, Херсонської обл., застосовуючи фізичне насильство щодо неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке виявилось

у заподіянні їй легких тілесних ушкоджень, здійснив з нею насильницький статевий акт в природній формі.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 11 липня 2016 року вирок суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор не погоджується із ухвалою апеляційного суду з підстав невідповідності призначеного ОСОБА_4 покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості та ставить питання про її скасування. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд апеляційної інстанції в повній мірі не перевірив доводів апеляційної скарги прокурора щодо м`якості призначеного засудженому покарання та належним чином їх не спростував. Зокрема, поза увагою апеляційного суду залишилося неврахування судом першої інстанції тяжкості вчиненого засудженим злочину, даних, що характеризують особу винного, який у вчиненні злочину не розкаявся, завдану шкоду не відшкодував. З огляду на викладене, на думку прокурора, ухвала суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 КПК не відповідає.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши дотримання прокурором порядку, строків касаційного оскарження та відповідність касаційної скарги вимогам закону, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Доведеність винуватості та кваліфікація діянь засудженого за ч. 3 ст. 152 КК у касаційній скарзі не оспорюється.
Згідно вимог ст. 419 КПК при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
Як убачається зі змісту ухвали, прокурор, не погоджуючись із вироком з підстав невідповідності призначеного ОСОБА_4 покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості, звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій ставив питання по скасування судового рішення та просив постановити апеляційний суд свій вирок, яким призначити засудженому покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років.
Апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора, які за своїм змістом аналогічні наведеним у касаційній скарзі, погодився з висновками суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного засудженому покарання та не знайшов підстав для призначення більш суворого покарання, на якому наполягав прокурор.

При призначенні ОСОБА_4 покарання, враховано, зокрема тяжкість вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК, є особливо тяжким, дані про особу винного, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується, а також враховано відсутність обставин, які б обтяжували покарання, передбачених ч. 1 ст. 67 КК.

З урахуванням зазначених обставин, суд дійшов до висновку про можливість призначити засудженому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч. 3 ст. 152 КК, з чим обґрунтовано погодився і апеляційний суд.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК, є обґрунтованою та вмотивованою.
Призначене засудженому покарання відповідає положенням ст.ст. 50, 65 КК, вчиненому та особі винного, а тому підстав вважати його м`яким та несправедливим, колегія суддів не знаходить.

За таких обставин, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора, та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

у х в а л и л а :
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 11 липня 2016 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3