Ухвала іменем україни 07 квітня 2016 року м. Київ Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого ОСОБА_1 , суддів при секретарі з участю прокурора захисника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційного інстанції, потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , на вирок Апеляційного суду Харківської області від 29 травня 2015 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2015 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що судимості не має,

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.270 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені п.4 ч.1 ст.76 КК України, а саме періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, такого, що судимості не має,

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.270 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та покладено на нього обов`язки, передбачені п.4 ч.1 ст.76 КК України, а саме періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Постановлено стугнути з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 солідарно на користь потерпілих: ОСОБА_21 в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000 грн; ОСОБА_22 30 000 грн; ОСОБА_10 50 000 грн;
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_23 50 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Постановлено стягнути у рівних частках з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в доход КЗОЗ ХМКЛ ШН ВМД ім. проф. ОСОБА_24 витрати на лікування потерпілих по 3951 грн 75 к. з кожного.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 в доход КЗОЗ ХМКЛ ШН ВМД ім. проф. ОСОБА_24 фактичні витрати на лікування -2304 грн 36 к.
Постановлено стягнути у рівних частках з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в доход КЗОЗ ХМКЛ ШН ВМД ім. проф. ОСОБА_24 витрати на лікування потерпілого по 32 грн 07 к. з кожного.
Постановлено стягнути у рівних частках з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в доход держави по 21097 грн 90 к. з кожного за експертні послуги.

Питання про долю речових доказів вирішено у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.

Судами ухвалено визнати винуватими ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.270 КК України, а саме у порушенні встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, що спричинило виникнення пожежі та спричинило загибель людей, за таких обставин.

Як визнав встановленим суд, 01 листопада 2004 року ОСОБА_7 , відповідно до наказу засновника був призначений на посаду директора ТОВ «Харківська ювелірна фабрика».

У зв`язку з призначенням на посаду директора ТОВ «Харківська ювелірна фабрика», на ОСОБА_7 , як керівника суб`єкта господарювання, відповідно до вимог ч.3 ст. 55 Кодексу Цивільного захисту України та п.п. 2.3. Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених Наказом МНС України від 19 жовтня 2004 року №126, покладені обов`язки забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання.

07 грудня 2005 року постановою заступника ГУ МНС України в Харківській області, внаслідок численних порушень вимог пожежної безпеки, подальша експлуатація приміщень ТОВ «Харківська ювелірна фабрика» за адресою: м. Харків, вул. Ак. Проскури, 1, призупинена з 16 грудня 2005 року, про що письмово повідомлено директора ОСОБА_7 . Однак, ОСОБА_7 , ігноруючи рішення органу пожежного нагляду з 16 грудня 2005 року продовжив використання приміщень будівлі по вул. Академіка Проскури, 1 в м. Харкові.

09 жовтня 2006 року ВДПН ВОППР на ЗО ГУ МНС України в Харківській області проведено планову перевірку реконструкції виробничої площі під ювелірне виробництво та допоміжні приміщення за адресою: м. Харків, вул.Ак. Проскури, 1. Під час перевірки встановлені порушення вимог пожежної безпеки були відображені в приписі № 834 від 10 жовтня 2006 року на адресу директора ТОВ «Харківська ювелірна фабрика» ОСОБА_7 . Вказані порушення в повному обсязі виконані не були та як наслідок, не виконавши припису органів пожежного нагляду, ОСОБА_7 створив загрозу для життя та здоров`я працівників, які, починаючи з 16 грудня 2005 року, були задіяні у виробництві на ТОВ «Харківська ювелірна фабрика».
11 липня 2012 року Київським РВ м. Харкова ГУ Держтехногенбезпеки у Харківській області проведено планову перевірку додержання вимог законодавства у сфері пожежної безпеки приміщень ТОВ «Харківська ювелірна фабрика», розташованих за адресою: м. Харків, вул. Академіка Проскури, 1, в результаті якої складено припис на усунення порушень вимог пожежної безпеки.

Однак, після виявлення порушень пожежної безпеки ОСОБА_7 , діючи з необережності, нехтуючи встановленими законодавством правилами пожежної безпеки, обов`язок по забезпеченню яких на нього було покладено, своїми діями створюючи загрозу для життя та здоров`я інших осіб у разі виникнення пожежі, в порушення ч. 1 ст. 20, ч.3 ст. 55 Кодексу Цивільного захисту України та п.п. 2.3. Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених Наказом МНС України від 19 жовтня 2004року № 126 не усунув порушення правил пожежної безпеки, які були виявлені в ході планової перевірки, а саме: не забезпечив виконання в зовнішніх стінах сходових кліток типу СКІ, на кожному поверсі світлові отвори (фрамуги), що відчиняються, площею не менше 1,2 кв. м., не забезпечив виконання монтажу силових та освітлювальних електромереж, таким чином не розробив комплексні заходи, щодо забезпечення пожежної безпеки, не здійснював постійний контроль за їх додержанням; не забезпечував додержання протипожежних вимог стандартів, норм, правил, а також виконання вимог припису органу державного пожежного нагляду.
За невиконання вказаних правил пожежної безпеки 25 вересня 2013 року на ОСОБА_7 постановою Київського РВ м. Харкова ГУ Держтехногенбезпеки у Харківській області від 25 вересня 2013 року накладено адміністративне стягнення за ст.188-8 КУпАП.

Крім того, 27 вересня 2013 року Київським РВ ГУ ДСНС України в Харківській області проведено планову перевірку додержання вимог законодавства у сфері пожежної безпеки приміщень ТОВ «Харківська ювелірна фабрика», в результаті якої складено припис № 173 на усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту.

Однак після виявлення порушень пожежної безпеки ОСОБА_7 , діючи з необережності, нехтуючи та порушуючи встановлені законодавством правила пожежної безпеки, обов`язок по виконанню та забезпеченню яких на нього було покладено, як на керівника суб`єкта господарювання відповідно до ч.3 ст.51 Кодексу Цивільного захисту України, створюючи загрозу для життя та здоров`я інших осіб у разі виникнення пожежі, в порушення ч.1 ст. 20, ч.3 ст. 51 Кодексу Цивільного захисту України та п.п. 2.3. Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених Наказом МНС України від 19 жовтня 2004 року № 126, допустив та не усунув порушення правил пожежної безпеки, які були виявлені в ході планової перевірки, а саме: не забезпечив обладнання приміщення системою автоматичної пожежної сигналізації та системою оповіщення про пожежу, з виведенням сигналу спрацювання на пульт спостереження пожежної охорони, не забезпечив виконання евакуаційних виходів по сходовій клітці на прилеглу зовні до будинку територію безпосередньо або через вестибюль; не забезпечив виконання в зовнішніх стінах сходових кліток типу СКІ, на кожному поверсі світлові отвори (фрамуги), що відчиняються, площею не менше 1,2 кв.м.; не забезпечив виконання монтажу силових та освітлювальних електромереж згідно вимог; не забезпечив виконання дверей евакуаційних виходів такими, що замикаються на внутрішні запори, які легко відмикаються; не забезпечив проведення технічного обслуговування пожежних кранів організацією, яка має відповідно ліцензію; не забезпечив позначення евакуаційних виходів світловими табличками з написом «Вихід» білого кольору на зеленому фоні, підключеними до джерела живлення евакуаційного освітлення; не забезпечив проведення очистки вентиляції; не забезпечив відповідно до норм, персонал засобами індивідуального захисту органів дихання. Таким чином, не розробив комплексні заходи щодо забезпечення пожежної безпеки, не здійснював постійний контроль за їх додержанням; не забезпечував додержання протипожежних вимог стандартів, норм, правил, а також виконання вимог приписів і постанов органів державного пожежного нагляду, не забезпечував утримання у справному стані засобів протипожежного захисту і зв`язку, пожежну техніку, обладнання та інвентар; не здійснив заходи, щодо впровадження автоматичних засобів виявлення та гасіння пожеж і використання для цієї мети виробничої автоматики.

03 січня 2014 року між ПП «Ермолов» та ТОВ «Харківська ювелірна фабрика» в особі директора ОСОБА_7 , укладений договір оренди, відповідно до якого ПП «Єрмолов» (Орендодавець) передало ТОВ «Харківська ювелірна фабрика» (Орендар) у користування нежитлові приміщення, які належать орендодавцю, четвертого поверху загальною площею 957,3 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Харків, вул. Академіка проскури, 1, для розміщення офісних приміщень та виробництва ювелірних виробів. Відповідно до п.п.7.1. вказаного договору на ТОВ «Харківська ювелірна фабрика» покладено обов`язки по дотриманню протипожежних правил.

Ще до того, 12 березня 2008 року, відповідно до наказу директора підприємства ТОВ «Харківська ювелірна фабрика» ОСОБА_7 № 50-к на посаду оператора станків з програмним управлінням технічного відділу призначений ОСОБА_8 .
Відповідно до п.2.3. НАПБ А.01.001-2004 ОСОБА_7 , як керівник підприємства, був зобов`язаний організовувати навчання працівників правилам пожежної безпеки та проводити пропаганду заходів, щодо їх забезпечення, але відповідні інструктажі та навчання із зазначеним працівником проведено не було.
Після призначення на посаду інженера комп`ютерних систем ОСОБА_8 виконував свої трудові обов`язки на визначеному йому директором ТОВ «Харківська ювелірна фабрика» ОСОБА_7 робочому місці в кімнаті №4/5, розташованої на 4 поверсі будівлі за адресою: м. Харків, вул. Академіка проскури, 1. Окрім того, за рішенням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 отримав у користування побутове приміщення площею 1,5 кв.м. для розмивання підтримуючого воску з моделей ювелірних виробів, створених на машині для воскового моделювання «Solidscape» Т66ВТ2.

В порушення вимог п.3.3. НАПБ А.01.001-2004 директором ТОВ «Харківська ювелірна фабрика» ОСОБА_7 не був встановлений відповідний протипожежний режим на підприємстві, ОСОБА_8 не був ознайомлений з вимогами пожежної безпеки та локальними нормативними актами щодо забезпечення пожежної безпеки на підприємстві, а для приміщення, де він працював, в порушення п.3.4. НАПБ А.01.001-2004 не була розроблена інструкція про заходи пожежної безпеки та інструкції, як для пожеже небезпечного приміщення.

Нехтування ОСОБА_7 вищевказаними правилами пожежної безпеки призвело до того, що станом на 08 січня 2014 року у приміщенні, яке використовувалося ОСОБА_8 , зберігалися ємності із легкозаймистими речовинами у кількості, що перевищувала змінну потреби, а також відпрацьованими легкозаймистими речовинами, які не були своєчасно утилізовані.

Крім того, директором ТОВ «Харківська ювелірна фабрика» ОСОБА_7 не були забезпечені вимоги п.п. 7.7.2, 7.7.6, 7.7.7, 7.7.16 Правил пожежної безпеки в Україні, відповідно до яких:

п.7.7.2. Технологічні процеси необхідно проводити відповідно до регламентів та іншої, затвердженої у встановленому порядку, нормативно-технічної та експлуатаційної документації;
п. 7.7.3. На всі застосовувані в технологічних процесах речовини й матеріали повинні бути дані про показники їх пожежної небезпеки згідно з ГОСТ 12.1.04 4-8 9 «ССБТ. Пожаровзрывоопасность веществ и материалов. Номенклатура показателей и методы их определения». Характеристики пожежної небезпеки застосовуваних або вироблюваних (отримуваних) речовин та матеріалів повинні бути вивчені з обслуговуючим персоналом. Персонал зобов`язаний дотримуватися під час роботи з пожеже вибухонебезпечними речовинами та матеріалами вимог маркування і попереджувальних написів, які нанесені на упаковках або наведені у вказівках щодо їх застосування;
п.7.7.6. Виробництво, де перебувають в обігу пожеже вибухонебезпечні речовини і матеріали, повинно бути оснащене автоматичними засобами контролю параметрів, значення яких визначають пожеже вибухонебезпечність процесу, сигналізацією граничних значень і системами блокувань, які перешкоджають виникненню аварійних ситуацій;
п.7.7.7. Не допускається виконувати виробничі операції на обладнанні, установках, верстатах з несправностями, які можуть спричинити займання та пожежу, а також коли відключені контрольно-вимірювальні прилади, за якими визначаються технологічні параметри (температура, тиск, концентрації газів, парів тощо).
п.7.7.16. У виробничих та складських приміщеннях, у яких застосовуються, виробляються або зберігаються речовини й матеріали, здатні утворювати вибухонебезпечні концентрації газів і парів, повинні встановлюватися автоматичні газоаналізатори для контролю за станом повітряного середовища. За відсутності газоаналізаторів, які випускаються серійно, необхідно здійснювати періодичний лабораторний аналіз повітряного середовища.
Вищевказані порушення правил пожежної безпеки директором ТОВ «Харківська ювелірна фабрика» ОСОБА_7 призвели до займання парів розчинника С2-80/120 (нефраса) об 11.20 год. 08 січня 2014 року внаслідок необережних дій ОСОБА_8 у приміщенні побутової кімнати на дільниці оцифрування, розташованої в кімнаті 4/6 на четвертому поверху будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , під впливом термічної дії невстановленого об`єкта, який виділяв теплову енергію і мав температуру, достатню для самозаймання парів розчинника С2-80/120(>200°С).

Поширення пожежі відбувалося в результаті загоряння елементів питомого пожежного навантаження (меблі, речей тощо), розташованих в осередковій зоні пожежі, за рахунок теплового випромінювання та теплопередачі (кондукції), а також в приміщеннях четвертого поверху за рахунок переміщення конвективних потоків.

В подальшому пожежа розповсюдилась на інші приміщення дільниць оцифрування та приміщення модельної дільниці в кім.№ НОМЕР_1 , а також коридор, що створило безпосередню небезпеку для життя та здоров`я осіб, які знаходились у вказаних приміщеннях.

Внаслідок того, що на підприємстві не була встановлена автоматична пожежна сигналізація, повідомлення на пульт пожежної охорони надійшло лише через 9 хвилин після початку пожежі, а деякі працівники, які знаходилися на 4 поверсі не встигли вчасно евакуюватися та зазнали ушкоджень.

Внаслідок того, що на підприємстві не була встановлена автоматична система пожежогасіння вогонь швидко розповсюдився на сусідні від осередку пожежі приміщення.

Внаслідок того, що запасний аварійний вихід з середини був зачинений на навісний замок, ключі від якого знаходилися лише на вахті, працівники модельної дільниці та цеху оцифрування не змогли евакуюватися на сходи через вказаний запасний аварійний вихід.

В результаті вказаної пожежі та невиконання ОСОБА_7 правил пожежної безпеки, згідно висновків судово-медичних експертиз внаслідок отруєння окисом вуглецю, загинули 6 осіб, які знаходились у вищезазначеній будівлі, а саме ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 .

Крім того, при спробі врятуватись в результаті падіння з висоти 4 поверху в результаті отриманих травм загинули ще 2 особи: ОСОБА_31 та ОСОБА_32 .

Крім того, працівники кімнати 4/4: ОСОБА_33 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , через несвоєчасне повідомлення про пожежу, не змогли вчасно евакуюватися і були вимушені залишитися біля віконних отворів та дихати продуктами горіння до того часу, поки вони не були евакуйовані працівниками ГУ ДСНС України в Харківській області, які приїхали за викликом про пожежу.
При цьому у результаті опіків, порізів осколками скла, ураження дихальних шляхів від диму ОСОБА_34 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 були спричинені легкі тілесні ушкодження.
Окрім того, намагаючись врятуватися, вибивши скло вікон та вилізши на зовнішню стіну корпусу 29 по вул. Ак. Проскури, 1 у результаті опіків, порізів осколками скла , ураження дихальних шляхів від диму отримали легкі тілесні ушкодження працівники ОСОБА_19 та ОСОБА_13 .
Потерпілий ОСОБА_14 у результаті опіків, порізів осколками скла, ураження дихальних шляхів від диму та падіння отримав легкі та тяжкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_35 - легкі тілесні ушкодження та ушкодження середньої тяжкості.
Згідно висновків комплексної пожежно-технічної, електротехнічної експертиз та експертизи паливно-мастильних матеріалів № 402/403/4331/4332 від 14 травня 2014 року: дії (бездіяльність) керівника «Харківської ювелірної фабрики» ОСОБА_36 , а саме: невиконання вимог ст. 13 Закону України про охорону праці, п. 2.2. ГОСТ 12.1.004-91 ССБТ «Пожарная безопасность. Общие требования», п.п. 7.7.2, 7.7.6, 7.7.7, 7.7.16 Правил пожежної безпеки в Україні, знаходяться в причинному зв`язку з технічною причиною виникнення пожежі; дії (бездіяльність) керівника «Харківської ювелірної фабрики» ОСОБА_36 , а саме: невиконання вимог ст. 13 Закону України про охорону праці та п. 4.3.11 Правил пожежної безпеки в Україні знаходяться в причинному зв`язку з настанням наслідків пожежі.
Крім того, судами ухвалено визнати винуватими ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.270 КК України, а саме у порушенні встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, що спричинило виникнення пожежі, якою заподіяно шкоду здоров`я людей у вигляді заподіяння легких та середнього ступенів тяжкості тілесних ушкоджень, спричинило інші тяжкі наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень та загибель 8 людей, за таких обставин.
ОСОБА_8 12 березня 2008 року відповідно до наказу директора підприємства ТОВ «Харківська ювелірна фабрика» № 50-к, був призначений на посаду оператора станків з програмним управлінням технічного відділу.
У зв`язку з призначенням на посаду оператора станків з програмним управлінням технічного відділу ТОВ «Харківська ювелірна фабрика», на ОСОБА_8 , відповідно до вимог ч. 2, 3 ст.21 Кодексу Цивільного захисту України, та п. 2.6 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених Наказом МНС України від 19 жовтня 2004 року № 126, були покладені обов`язки по дотриманню правил пожежної безпеки, серед яких: знати правила користування засобами захисту; повідомляти служби екстреної допомоги населенню про виникнення надзвичайних ситуацій; у разі виникнення надзвичайної ситуації до прибуття аварійно-рятувальних підрозділів вживати заходів для рятування населення і майна; виконувати правила пожежної безпеки.
В той час в оренді ТОВ «Харківська ювелірна фабрика» перебувала машина для воскового моделювання «Solidscape» Т66ВТ2 в комплекті до якого також входили: електрична піч, віск та рідина VSO-Bioact. Вказана машина для воскового моделювання використовувалася для вирощування з воску моделей ювелірних виробів.
Відповідно до п.7 технологічного регламенту з експлуатації машини для воскового моделювання «Solidscape»Т66ВТ2, складеного фірмою-виробником, після завершення процесу вирощування деталі її необхідно було спочатку зняти з робочої поверхні вищевказаної машини, а після того здійснити розмивання зовнішнього шару підтримуючого воску із самої моделі. В процесі розмивання, для забезпечення безпеки процесу, необхідно було дотримуватися використання розчинної рідини VSO-Bioact, яка завдяки своїм властивостям дозволяла знімати зовнішній шар підтримуючого воску із поверхні ювелірного виробу під час її нагрівання на фірмовій електричній печі до температури 49-51 о С.
Рідина VSO-Bioact повинна була використовуватися для відмивання підтримуючого воску, як один з етапів в технології виготовлення моделей ювелірних виробів. Відповідно до інструкції по експлуатації даного обладнання, повинна була використовуватися виключно рідина VSO-Bioact, оскільки у даної рідини висока температура спалахування - 225 градусів за Цельсієм.
Починаючи з березня 2008 року, за ініціативою комерційного директора ТОВ «Харківська ювелірна фабрика» ОСОБА_37 , ОСОБА_8 був призначений ОСОБА_7 відповідальним за експлуатацію машини для воскового моделювання.
В березні 2008 року, точна дата не встановлена, до ТОВ «Харківська ювелірна фабрика» приїжджав працівник ТОВ «Рундіст», яке надало в оренду зазначену машину для воскового моделювання, для проведення консультацій із ОСОБА_8 з приводу безпечного використання обладнання фірми «Solidscape», наголошуючи на невідхильному дотриманні вимог технологічного регламенту з експлуатації обладнання «Solidscape» Т66ВТ2.

З березня 2008 року, ОСОБА_8 , відповідно до вказівки директора ТОВ «Харківська ювелірна фабрика» ОСОБА_7 , отримав у користування побутове приміщення, розташоване на 4 поверсі та виконане за рахунок перепланування площі приміщення дільниці оцифрування в кімнаті 4/6 та яке до 03 січня 2014 орендувало у ПП «Єрмолов» спочатку ТОВ «Даймонд-Консалтинг», а після 03 січня 2014 року знаходилося в оренді ТОВ «Харківська ювелірна фабрика».

У вказаному приміщенні ОСОБА_8 , починаючи з березня 2008 року, проводив роботи із використанням горючої рідини VSO-Bioact для змивання верхнього шару підтримуючого воску із поверхні моделі ювелірного виробу.
В подальшому, починаючи з 2008 року, точна дата в ході розслідування не встановлена, ОСОБА_8 , з відома директора ТОВ «Харківська ювелірна фабрика» ОСОБА_7 , відхилився від визначеного фірмою-виробником для вирощування моделей ювелірних виробів Solidscape технологічного процесу та почав регулярно використовувати в якості розчину підтримуючого воску рідину «нефрас» С20/80-120, яка знаходилася в широкому вжитку на ТОВ «Харківська ювелірна фабрика» та, відповідно до висновку № 402/403/4331/4332 від 14 травня 2014 року, відноситься до класу легкозаймистих речовин.
30 вересня 2011 року, відповідно до наказу № 148-к від 26 вересня 2011 року ОСОБА_8 , був звільнений з ТОВ «Харківська ювелірна фабрика» за власним бажанням.

03 жовтня 2011 року ОСОБА_8 відповідно до наказу директора підприємства ТОВ «Даймонд-Консалтинг», також зареєстрованого за адресою: м. Харків, вул. Академіка Проскури, 1, був призначений на посаду інженера комп`ютерних систем ТОВ «Даймонд -Консалтинг».

Після призначення на посаду інженера комп`ютерних систем ОСОБА_8 , за домовленістю між керівництвом ТОВ «Даймонд-Консалтинг» із ТОВ «Харківська ювелірна фабрика», продовжував виконував свої трудові обов`язки на раніше визначеному йому директором ТОВ «Харківська ювелірна фабрика» ОСОБА_7 місці, а саме на дільниці оцифрування та продовжував відповідати за експлуатацію машини для воскового моделювання обладнання «Solidscape» Т66ВТ2.
Протягом тривалого часу, а саме, в період з 2008 року по 30 вересня 2011 року, коли працював оператором станків з програмним управлінням технічного відділу ТОВ «Харківська ювелірна фабрика», а також в період з 03 жовтня 2011року до 08 січня 2014 року, коли працював в якості інженера комп`ютерних систем ТОВ «Даймонд-Консалтинг», продовжував виконувати роботи для ТОВ «Харківська ювелірна фабрика», ОСОБА_8 систематично порушував норми пожежної безпеки, обов`язок по дотриманню яких на нього був покладений, відповідно до вимог ч.ч. 2, 3 ст.21 Кодексу Цивільного захисту України та п.2.6 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених Наказом МНС України від 19 жовтня 2004 року № 126.

ОСОБА_8 порушував вимоги: п.п.2,7 ч.2 ст.21 КЦЗУ, відповідно до яких громадяни України та іноземні громадяни зобов`язані: дотримуватися заходів безпеки у побуті та повсякденній трудовій діяльності, не допускати порушень виробничої і технологічної дисципліни, вимог екологічної безпеки, охорони праці, що можуть призвести до надзвичайної ситуації; виконувати правила пожежної безпеки; п.7.7.2 Правил пожежної безпеки в Україні, відповідно до якого технологічні процеси необхідно проводити відповідно до регламентів та іншої, затвердженої у встановленому порядку, нормативно-технічної та експлуатаційної документації, а також 8.3.4 Правил пожежної безпеки в Україні, відповідно до якого у разі використання імпортних речовин і матеріалів необхідно суворо дотримуватися вказівок та інструкцій, що додаються, на виконання робіт. Не дозволяється використовувати речовини, матеріали та вироби, які не мають характеристик пожежної небезпеки, а також вказівок або інструкцій з безпечного виконання робіт.
Крім того, ОСОБА_8 , недбало ставлячись до своїх обов`язків щодо забезпечення пожежної безпеки, в порушення п.7.3.7 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених Наказом МНС України від 19 жовтня 2004 року №126, регулярно зберігав у приміщенні технічної кімнати, де він розчинював підтримуючий віск, «нефрас» С20/80-120 у кількості, що перевищувала його змінну потребу.

Крім того, ОСОБА_8 в порушення п. 7.3.10 зазначених правил не видаляв із приміщення відпрацьований «нефрас» С20/80-120 для утилізації.

Крім того, при зберіганні легкозаймистої речовини (далі - ЛЗР) «нефрас» С20/80-120 ОСОБА_8 допускав порушення п. 7.4.8 зазначених правил, відповідно до якого, матеріали та речовини у коморах, аптечних складських приміщеннях необхідно зберігати суворо за асортиментом, при цьому не допускається спільне зберігання ЛЗР з іншими матеріалами та п.7.10.2.29 зазначених правил, відповідно до якого порожні металеві бочки, забруднені нафтопродуктами, необхідно зберігати окремо на спеціально відведених майданчиках, із щільно закритими пробками (люками) і відповідно до вимог, установлених для зберігання нафтопродуктів у тарі на відкритих майданчиках.

Нехтування ОСОБА_8 вищевказаними правилами пожежної безпеки призвело до того, що станом на 08 січня 2014 року у приміщенні, яке ним використовувалося для розчинення підтримуючого воску у нагрітому «нефрасі» С20/80-120, зберігалися ємності із легкозаймисті речовинами у кількості, що перевищувала змінну потребу, а також зберігалися ємності із відпрацьованими легкозаймистими речовинами, які не були своєчасно утилізовані.
08 січня 2014 року, о 11.20 год. ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні технічної кімнати, обладнаної за рахунок частини площі кімнати № НОМЕР_1 , розташованої на четвертому поверсі корпусу № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , під час розчинення підтримуючого воску з моделей ювелірних виробів в розігрітому до невстановленої температурі легкозаймистої рідини - «нефрасі» С20/80-120 на електронагрівальному приладі, діючи з необережності, в наслідок вищезазначених порушень п.п.8.3.4, 7.3.7, 7.3.10,7.4.8, 7.10.2.29, а також порушення п.п.7.7.2 Правил пожежної безпеки в Україні, а саме, відхилення від безпечного технологічного регламенту, своїми діями призвів до займання парів «нефрасу» С2-80/120 в нижній частині побутового приміщення під впливом термічної дії не встановленого об`єкта, який виділяв теплову енергію і мав температуру, достатню для самозаймання парів розчинника С2-80/120 (>200°С).
Поширення досліджуваної пожежі відбувалося в результаті загоряння елементів питомого пожежного навантаження (меблі, речей тощо), розташованих в осередковій зоні пожежі, за рахунок теплового випромінювання та теплопередачі (кондукції), а також в приміщеннях четвертого поверху за рахунок переміщення конвективних потоків.
Потрапляння джерела запалювання до парів розчинника (нефраса) С2-80/120 призвело до виникнення 08січня 2014 року об 11.20 у приміщенні вищевказаної кімнати пожежі, що створило безпосередню небезпеку для життя та здоров`я осіб.
Побачивши, що своїми діями ОСОБА_8 привів до виникнення пожежі, останній, в порушення вимог п.9.1 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених Наказом МНС України від 19 жовтня 2004 року № 126 не повідомив про надзвичайну подію пожежну охорону, не вжив заходів до евакуації людей, а замість того, не маючи відповідних навиків у користуванні засобами пожежного захисту, безуспішно намагався самостійно погасити пожежу за допомогою вогнегасника ВВК-1,4.
Таким чином, ОСОБА_8 , згаявши час, необхідний для проведення безпечної евакуації працівників, які в той час знаходилися у приміщенні 4/6, призвів до того, що пожежа швидко розповсюдилася на приміщення кімнати 4/6 та із зовні відрізала шлях евакуації через коридор, що створило безпосередню небезпеку для життя та здоров`я осіб, які знаходились у вказаній кімнаті.
В подальшому, після того, як ОСОБА_8 побачивши, що загасити пожежу звичайними засобами пожежного тушіння неможливо, він, не зважаючи на те, що при обстановці, що склалася, залишався інший шлях евакуації, а саме з кімнати 4/6 через кімнату 4/5 до основного аварійного виходу, тим не менш, не прийняв заходів для забезпечення евакуації працівників через кімнату 4/5, а почав врятовуватися самостійно, добіг до свого робочого місця, але був вимушений там зупинитись через велику кількість окису вуглецю у повітрі, після чого розбивши вікно, виліз на зовнішню стіну, зачепившись за кондиціонер.

В результаті вказаної пожежі та невиконання ОСОБА_8 правил пожежної безпеки, згідно висновків судово-медичних експертиз внаслідок отруєння окисом вуглецю, загинули 6 осіб, які знаходились у вищезазначеній будівлі, а саме ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 .
Крім того, при спробі врятуватись, в результаті падіння з висоти 4 поверху в результаті отриманих травм загинули ще 2 особи: ОСОБА_31 та ОСОБА_32 .
Крім того, працівники кімнати 4/4: ОСОБА_33 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , через несвоєчасне повідомлення про пожежу, не змогли вчасно евакуюватися і були вимушені залишитися біля віконних отворів та дихати продуктами горіння до того часу, поки вони не були евакуйовані працівниками ГУ ДСНС України в Харківській області, які приїхали за викликом про пожежу.
При цьому у результаті опіків, порізів осколками скла, ураження дихальних шляхів від диму ОСОБА_34 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 були спричинені легкі тілесні ушкодження.

Окрім того, намагаючись врятуватися, вибивши скло вікон та вилізши на зовнішню стіну корпусу 29 по вул. Ак. Проскури, 1 у результаті опіків, порізів осколками скла, ураження дихальних шляхів від диму отримали легкі тілесні ушкодження працівники ОСОБА_19 та ОСОБА_13 .

Потерпілий ОСОБА_14 у результаті опіків, порізів осколками скла, ураження дихальних шляхів від диму та падіння отримав легкі та тяжкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_35 - легкі тілесні ушкодження та ушкодження середньої тяжкості.

Згідно висновків комплексної пожежно-технічної,електротехнічної експертиз та експертизи паливно-мастильних матеріалів № 402/403/4331/4332 від 14 травня 2014 року: дії (бездіяльність) співробітника «Харківської ювелірної фабрики» ОСОБА_8 , а саме: невиконанням вимог ст. 6, 14 Закону України про охорону праці та п 7.7.2. Правил пожежної безпеки в Україні, знаходяться в причинному зв`язку з технічною причиною виникнення пожежі.

Вироком Апеляційного суду Харківської області від 29 травня 2015 року, вирок Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2015 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасовано, ухвалено свій вирок, яким:

- ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.270 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років;
- ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.270 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Вирок в частині відшкодування моральної шкоди потерпілим ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_10 змінено.
Постановлено стягнути:
- з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно на користь ОСОБА_22 100000 (сто тисяч) грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.
- з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно на користь ОСОБА_21 100000 (сто тисяч) грн. у відшкодування моральної шкоди.

- з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 солідарно на користь ОСОБА_10 100000 (сто тисяч) грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Сплачені обвинуваченим ОСОБА_8 після постановлення вироку по 5000 грн. потерпілим ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_10 зараховано в суму відшкодування моральної шкоди.

Сплачені обвинуваченим ОСОБА_7 після постановлення вироку по 5000 грн. потерпілим ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_10 зарахувано в суму відшкодування моральної шкоди.

Внесену захисником ОСОБА_6 заставу у розмірі 97440 (дев`яносто чотири тисячі чотириста сорок) грн. у якості запобіжного заходу обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі п.11 ст.182 КПК України повернуто заставодавцю ОСОБА_6 .

В іншій частині вирок Київського районного суду м. Харкова від 29 січня 2015 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 залишено без зміни.

У касаційних скаргах, які є ідентичними за своїм змістом засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій, просять вирок суду апеляційної інстанції змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, пом`якшити призначене покарання до 3 років позбавлення волі та застосувати щодо ОСОБА_8 вимоги ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
В обґрунтування наведеного зазначають, що суд апеляційної інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання не достатньо врахував ті обставини, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце роботи та проживання, має позитивні характеристики з місця роботи, обставини, що обтяжують покарання відсутні, доглядає за рідним дідом ОСОБА_38 , який не має можливості самостійно себе обслуговувати. Крім того, більшість потерпілих подали до районного суду заяви з проханням не позбавляти ОСОБА_8 волі та застосувати до нього вимоги ст.75 КК України, враховуючи, що останній частково відшкодував шкоду потерпілим.

У касаційних скаргах засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 , які є ідентичними за своїм змістом, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій, просять вирок суду апеляційної інстанції змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, пом`якшити призначене покарання до 5 років позбавлення волі та застосувати щодо ОСОБА_7 вимоги ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
В обґрунтування наведеного зазначають, що суд апеляційної інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання не достатньо врахував ті обставини, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце роботи та проживання, має позитивні характеристики з місця роботи, на його утриманні знаходиться дружина, яка є інвалідом 2 групи, страждає різними захворюваннями, щиро розкаявся у вчиненому, частково відшкодував шкоду потерпілим. Крім того, більшість потерпілих просили не призначати засудженим суворого покарання. Також у вироку Апеляційного суду не наведено обґрунтованих мотивів щодо неможливості застосування до ОСОБА_7 вимог ст.75 КК України.

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи висновків суду щодо доведеності винуватості засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та правильності кваліфікації їхніх дій, просить вирок суду апеляційної інстанції скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених внаслідок м`якості та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
В обґрунтування наведеного вказує, що судом апеляційної інстанції не в повній мірі враховано те, що злочин, вчинений ОСОБА_39 та ОСОБА_8 відноситься до категорії тяжких злочинів, від вчиненого настали тяжкі наслідки у вигляді загибелі 8 осіб та спричинення 7 особам різного ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, а також те, що вказані тяжкі наслідки стали слідством тривалого та систематичного порушення з боку засуджених встановлених законодавством вимог пожежної безпеки.

У касаційних скаргах, які є повністю аналогічними за своїм змістом, потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , просять вирок суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_8 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, пом`якшити призначене покарання до 3 років позбавлення волі та застосувати щодо ОСОБА_8 ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
При цьому посилаються на ті обставини, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце роботи та проживання, має позитивні характеристики з місця роботи на навчання, обставини, що обтяжують покарання відсутні, частково відшкодував шкоду потерпілим, доглядає за рідним дідом ОСОБА_38 , який не має можливості самостійно себе обслуговувати.

Потерпіла ОСОБА_10 у касаційній скарзі просить вирок суду апеляційної інстанції змінити та пом`якшити ОСОБА_8 покарання до 5 років позбавлення волі і застосувати щодо нього вимоги ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.
При цьому зазначає, що ОСОБА_8 у вчиненому розкаявся, просив вибачення, частково відшкодував їй шкоду. Крім того, після виникнення пожежі він активно приймав участь у її гасінні та допомагав потерпілим.

В запереченнях на касаційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , потерпілі ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_23 , а також представник потерпілих ОСОБА_22 , ОСОБА_21 адвокат ОСОБА_42 просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Апеляційного суду без зміни. Зазначають, що саме дії і порушення ОСОБА_8 пожаротехнічних та інших норм призвели до загибелі 8 людей. Сам ОСОБА_8 неодноразово змінював свої показання, що заважало своєчасному та ефективному розслідуванню. Вважають вирок суду апеляційної інстанції законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу та заперечував проти касаційних скарг засуджених, їх захисників та потерпілих, пояснення захисника ОСОБА_43 , який підтримав касаційні скарги засуджених та потерпілих і висловив свої заперечення проти касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційних скарг та заперечень, колегія суддів вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Про день та час розгляду кримінального провадження у порядку касаційної процедури учасників цього провадження було проінформовано, при цьому засуджені ОСОБА_44 , ОСОБА_8 просили розглядати кримінальне провадження у їх відсутності, а потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_23 , ОСОБА_40 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , ОСОБА_33 повідомили Вищому спеціалізованому суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про своє небажання взяти участь у касаційному розгляді та висловили свої позиції щодо необхідності задовольнити касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 .
Крім того, відповідно до вимог ч.4 ст.434 КПК України участь засуджених та потерпілих в розгляді провадження судом касаційної інстанції при перевірці судових рішень, зазначених у ст.424 цього Кодексу, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду за прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність засуджених під час розгляду провадження судом касаційної інстанції не може автоматично вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Допитаний в судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 вину у порушенні встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, що спричинило виникнення пожежі та спричинило загибель людей, визнав повністю.
Допитаний в судовому засіданні засуджений ОСОБА_8 вину у порушенні встановлених законодавством вимог пожежної безпеки, що спричинило виникнення пожежі, якою заподіяно шкоду здоров`я людей у вигляді заподіяння легких та середнього ступенів тяжкості тілесних ушкоджень, спричинило інші тяжкі наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень та загибель 8 людей, визнав частково.
На підставі зібраних та перевірених у судовому порядку доказів, з урахуванням показань засуджених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 потерпілих, висновків судово-медичних експертиз та інших доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кваліфікував їх дії за ч.2 ст.270 КК України та призначив покарання.
Висновки суду відносно фактичних обставин кримінального провадження, доведеності винуватості та кваліфікації дій засуджених в касаційних скаргах не заперечуються.
При призначенні засудженим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, судом першої інстанції у відповідності з вимогами ст.65 КК України враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, необережну форму вини, дані про особу засудженого ОСОБА_45 , який має на утриманні дружину інваліда 2 групи, страждає на ряд захворювань, зокрема і цукрового діабету, має позитивну характеристику з місця роботи, дані про особу засудженого ОСОБА_8 , який має на утриманні хворого діда 1931 року народження, конкретні обставини справи, наявність обставин, що пом`якшують покарання засуджених, а саме щире каяття, та відсутність обтяжуючих покарання обставин. При цьому, судом застосовано ст.75 КК України щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Не погоджуючись з вказаним вироком суду, прокурором, представником потерпілої ОСОБА_46 адвокатом ОСОБА_47 , представником потерпілих ОСОБА_21 , ОСОБА_22 адвокатом ОСОБА_48 , потерпілою ОСОБА_10 було подано апеляційні скарги, в яких ставилось питання про скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання.
Апеляційний суд в межах повноважень та в порядку, визначеному ст.404 КПК України, розглянув у повному обсязі доводи поданих апеляційних скарг та прийшов до висновку про порушення судом першої інстанції при призначенні покарання щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вимог п.3 ч.ч.1, 2 ст.65 КК України та необґрунтованого застосування вимог ст.75 КК України, ухваливши в цій частині свій вирок, та призначивши останнім покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.
Так, мотивуючи свій висновок в частині необхідності призначення покарання саме у такому виді і розмірі, суд апеляційної інстанції врахував те, що ОСОБА_49 та ОСОБА_8 вчинили тяжкий злочин, наслідком якого стало виникнення пожежі, загибель 6 осіб в результаті отруєння окисом вуглецю, загибель 2 осіб внаслідок падіння з висоти 4 поверху при спробі врятуватись від пожежі, отримання тілесних ушкоджень різного ступеню тяжкості 7 осіб у результаті опіків, ураження дихальних шляхів та травм, отриманих при спробі врятуватись.

Також судом враховано, що вказані наслідки стали слідством тривалого та систематичного порушення засудженими встановлених законодавством вимог пожежної безпеки.

Доводи у касаційних скаргах засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , а також потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , про те, що суд апеляційної інстанції при призначенні покарання щодо ОСОБА_8 не достатньо врахував ті обставини, що останній раніше не судимий, має постійне місце роботи та проживання, позитивні характеристики з місця роботи, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність на його утриманні рідного діда ОСОБА_50 , який не має можливості самостійно себе обслуговувати, часткове відшкодування шкоди потерпілим та те, що більшість потерпілих подали до районного суду заяви з проханням не позбавляти ОСОБА_8 волі, є безпідставними, оскільки вище перелічені обставини апеляційним судом були враховані повною мірою.

Посилання у касаційних скаргах засудженого ОСОБА_45 та його захисника ОСОБА_6 на недостатнє врахування судом апеляційної інстанції даних про особу ОСОБА_51 , наявність на його утриманні дружини інваліда 2 групи, та те, що він також страждає на ряд захворювань, щиро розкаявся у вчиненому, частково відшкодував шкоду потерпілим, також є необґрунтованими.

При призначенні покарання щодо засуджених ОСОБА_45 та ОСОБА_8 суд апеляційної інстанції у відповідності до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, дані про особи засуджених, обставини, які пом`якшують покарання, а також конкретні обставини кримінального провадження.

Так зокрема, судом апеляційної інстанції у відповідності до ч.2 ст.66 КК України визнано та враховано обставини, що пом`якшують покарання засудженому ОСОБА_52 щире каяття, ОСОБА_8 , щире каяття у настанні спричинених наслідків та часткове відшкодування обома засудженими спричиненої шкоди.
Вирішуючи питання про вид і розмір покарання щодо засуджених, судом також враховано, що вчинений ними злочин є необережним та думку більшості потерпілих, які просили не призначати останнім суворого покарання.
При цьому, судом наведені докладні мотиви в частині відсутності підстав для звільнення засуджених від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Такі висновки суду апеляційної інстанції є належним чином обґрунтованими, з якими погоджується і колегія суддів.

Поряд з наведеним, змінюючи вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільних позовів, апеляційний суд зарахував сплачені ОСОБА_8 та ОСОБА_39 після постановлення вироку по 5000 грн. потерпілим ОСОБА_22 , ОСОБА_21 , ОСОБА_10 у суму відшкодування моральної шкоди, а тому доводи у касаційних скаргах засуджених та їх захисників про недостатнє врахування судом факту часткового відшкодування шкоди неврахування є необґрунтованими.
Крім того, враховуючи, що засуджений ОСОБА_8 проживав разом з дідом ОСОБА_38 , 1931 р.н., який потребує сторонньої допомоги, судом апеляційної інстанції постановлено ухвалу, якою порушено перед відповідним органом опіки і піклування, органом соціального захисту населення питання про встановлення опіки чи піклування щодо ОСОБА_53 .
Доводи касаційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених внаслідок м`якості є безпідставними.
Будь-яких обставин, які б давали підстави для зміни судового рішення та пом`якшення щодо ОСОБА_54 та ОСОБА_55 покарання, про які іде мова у касаційних скаргах засуджених, їх захисників, а також потерпілих, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів, вважає, що призначене покарання є необхідним та достатнім для виправлення засуджених ОСОБА_54 та ОСОБА_55 , попередження вчинення ними нових злочинів та є домірним скоєному.
Порушень норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційного інстанції, потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 - залишити без задоволення.
Вирок Апеляційного суду Харківської області від 29 травня 2015 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3