АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 11-сс/796/2809/2016 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: cm. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисників адвокатів ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання заступника Генерального прокурора України керівника Спеціалізованої прокуратури ОСОБА_10 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 10 жовтня 2016 року включно, із визначенням застави в розмірі 36284 мінімальних заробітних плат, тобто в сумі 50 000 000 гривень, відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, вагітну дружину та матір ІІІ групи інвалідності, свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю №2990, працюючого помічником народного депутата ОСОБА_11 на громадських засадах, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що на даний час продовжують існувати ризики, заявлені при обранні ОСОБА_9 запобіжного заходу, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: можливість ОСОБА_9 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта чи спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи подовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Приймаючи рішення про продовження застосування до підозрюваного строку тримання під вартою, слідчий суддя врахував те, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів за вчинення, яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Крім того, злочин, передбачений ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, є корупційним, за який правопорушнику має бути призначена виключно реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі.
Тому, зважаючи на ступінь тяжкості та характер вчинених кримінальних правопорушень, особі підозрюваного, а також на існування вище вказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий судді прийшов до висновку, що у разі обрання ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу останній завдяки своєму становищу може негативно впливати на хід досудового розслідування у даному провадженні, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі домашній арешт, вбачається недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням слідчого судді, захисники в інтересах підозрюваного подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання заступника Генерального прокурора України керівника Спеціалізованої прокуратури ОСОБА_10 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .
Своє прохання захисники обґрунтовують тим, що клопотання прокурора не містить відомостей, які є достатніми для того, щоб зробити висновок про наявність в діянні ОСОБА_9 ознак інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки зі змісту клопотання прокурора та доданих до нього матеріалів підтверджується виключно обставина перебування підозрюваного ОСОБА_9 у певних договірних правовідносинах з певними фізичними та юридичними особами в якості адвоката, який надавав їм правову допомогу, при цьому лише в спосіб передбачений законом, представляв інтереси в судах, надавав усні та письмові консультації.
Крім того, інкримінуючи підозрюваному участь у злочинах вчинених злочинною організацією органом досудового розслідування загалом не зазначено відомості щодо конкретного переліку дій та рішень ОСОБА_9 та/або змісту його бездіяльності. Також, відсутні відомості щодо характеру таких кримінальних правопорушень, осіб, причетних до їх вчинення, правової кваліфікації кримінально караних діянь, змісту та обсягу слідчих і інших процесуальних дій, проведених з метою отримання відомостей щодо ознак таких кримінальних правопорушень тощо.
На думку сторони захисту, враховуючи викладене письмове повідомлення ОСОБА_9 про підозру від 16 червня 2016 року не відповідає вимозі чіткості, конкретності та обґрунтованості і відповідно порушує права підозрюваного.
Звертають увагу на те, що ухвала слідчого судді не містить належного мотивування обґрунтованості підозри повідомленої ОСОБА_9 та підстав з яких суддею не взято до уваги надані стороною захисту докази на її спростування, зокрема, щодо незаконного втручання у адвокатську діяльність підозрюваного.
Також апелянти зазначають, що визначено слідчим суддею сума застави в розмірі 50 000 000 гривень є завідомо непомірною для підозрюваного і призводить до неможливості її виконання. Так, згідно довідки ДПІ у Солом`янському районі ДФС у м. Києві підозрюваний ОСОБА_9 має доходи за місцем основного і єдиного місця роботи у ТОВ «Надрагіоценр», які не перевищують 130 000 гривень на рік, тобто не більше 47 000 гривень на квартал.Стан майна підозрюваного, кількість якого відображена у відповідних ухвалах Солом`янського районного суду м. Києва про накладення арешту на дане майно, та наявність двох земельних ділянок 0,20 га і 0,30 га, які перебувають у власності підозрюваного ОСОБА_9 та фактично являються спадковим майном останнього, що знаходяться у Коростишівському районі Житомирський області, а також наявність у нього автомобіля Міцубісі АСХ 2011 року випуску, золотого злитку вагою 10 грам, срібної монети вагою 15 грам та 900 доларів США заощаджень, на думку захисників вказують на те, що підозрюваний не має статків та доходів які б дозволили йому внести вказану суму застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисників, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисників не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування, а Спеціалізованою антикорупційною прокуратурою Генеральної прокуратури України процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000002 від 04 грудня 2015 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що в період з січня 2013 року по січень 2016 року ОСОБА_9 у складі злочинної організації, створеної народним депутатом України ОСОБА_12 для вчинення особливо тяжких злочинів, вчинив низку кримінальних правопорушень проти громадської безпеки, власності та у сфері господарської діяльності.
Відповідно до розробленого ОСОБА_12 плану дій злочинної організації, ОСОБА_9 був виконавцем у складі злочинної організації та довіреною особою ОСОБА_12 , якому останній доручив виконувати наступне:

· підпорядковуватись керівнику злочинної організації, а також співзасновникам злочинної організації ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ;

· здійснювати юридичний супровід господарської діяльності підконтрольних підприємств, готувати документи щодо реєстрації, перереєстрації підприємств, залучених з метою прикриття злочинної діяльності;

· представляти інтереси підконтрольних ОСОБА_12 підприємств-нерезидентів «Остексперт лімітед» та «Фастіло Трейдінг ЛТД», які є співзасновниками ТОВ Фірма «Хас», ТОВ «Надра Геоцентр» та ТОВ «Карпатнадраінвест»;

· керувати діями офіційних керівників ТОВ Фірма «Хас», ТОВ «Карпатнадраінвест», ТОВ «Надра Геоцентр», ТОВ «Нафтогаз Трейд», ТОВ «Газтранспроект» та інших підконтрольних ОСОБА_12 підприємств створених з метою прикриття незаконної діяльності в частині юридичних питань, які виникають у процесі діяльності;

· консультувати керівників структурних підрозділів та учасників злочинної організації з юридичних питань;

· координувати поведінку учасників злочинної організації при спілкуванні з правоохоронними та контролюючими органами;

· керувати діями юристів та інших працівників підконтрольних підприємств, не обізнаних про злочинні наміри, спрямовані на заволодіння коштами, отриманими від реалізації природного газу, видобутого в межах спільної діяльності з ПАТ «Укргазвидобування»;

· представляти інтереси ТОВ Фірма «Хас», ТОВ «Карпатнадраінвест», ТОВ «Надра Геоцентр», ТОВ «Газтранспроект», ТОВ «Нафтогаз Трейд» та інших підконтрольних ОСОБА_12 підприємств у судах, органах державної влади та місцевого самоврядування;

· надавати вказівки та переконувати членів злочинної організації у неможливості притягнення до кримінальної відповідальності за вчинені ними злочини, через роз`яснення наявності владних повноважень і впливових зв`язків у засновника злочинної організації ОСОБА_12 ;

· створення умов приховування злочинної діяльності, що полягало у наданні вказівок учасникам злочинної організації та працівникам підконтрольних підприємств, які не знали про злочинні наміри, надавати неправдиві свідчення та приховувати докази вчинених злочинів;

· брати участь у загальних зборах учасників злочинної організації з метою визначення єдиної моделі поведінки при спілкуванні з представниками правоохоронних органів та розроблення подальших планів і умов діяльності злочинної організації.

Загалом, внаслідок протиправних дій ОСОБА_12 та підконтрольної останньому злочинної організації, через реалізацію заздалегідь розробленого злочинного плану, рядом осіб було привласнено грошові кошти ПАТ «Укргазвидобування» на суму 1613 224 251 гривень, чим завдано шкоди державним інтересам.

15 червня 2016 року о 13 годині ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України.

16 червня 2016 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України.

17 червня 2016 року слідчим суддею Солом`янського районного суду м. Києва підозрюваному ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 13 годин 13 серпня 2016 року із альтернативою внесення застави у розмірі 145 138 розмірів мінімальних заробітних плат, тобто в сумі 200 000 000 гривень.

Постановою заступника Генерального прокурора України керівникаСпеціалізованої прокуратури ОСОБА_10 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 04 грудня 2015року за підозрою ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України, продовжено до 4 /чотирьох/ місяців, тобто до 15 жовтня 2016 року.

Заступник Генерального прокурора України керівник Спеціалізованої прокуратури ОСОБА_10 подав до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року клопотання прокурора задоволено та продовжено ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 10 жовтня 2016 року включно, із визначенням застави в розмірі 36284 мінімальних заробітних плат, тобто в сумі 50 000 000 гривень.

Розглядаючи клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення / рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»/, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення /рішення від 28 жовтня 1994 року у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства», рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»/.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Так, перевіряючи доводи та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України, тобто в участі у злочинній організації, створеної з метою вчинення особливо тяжких злочинів, а також в участі в ній та участі у кримінальних правопорушеннях вчинюваних такою організацією, заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм становищем, вчиненому в особливо великих розмірах, та створенні і придбанні злочинною організацією суб`єктів підприємницької діяльності /юридичних осіб/ з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі та юридичним особам.
Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_9 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень прокурором зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.

Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, тому з огляду на наявні в матеріалах провадження дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення.

Враховуючи, що для повного завершення досудового розслідування потрібен певний час, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою, враховуючи ступінь тяжкості і характер вчинених кримінальних правопорушень, а також особу підозрюваного ОСОБА_9 , який є раніше не судимим, однак на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання його винним у вчинені зазначених кримінальних правопорушень, а саме у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років з конфіскацією всього майна. Крім того, інкриміноване ОСОБА_9 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, є корупційним, за який підозрюваному має бути призначена виключно реальна міра покарання у виді позбавлення волі.

Так, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта чи спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи подовжити кримінальне правопорушення у якому він підозрюється.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня /Панченко проти Росії/. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню /Бекчиєв проти Молдови/.

Тому, на думку колегії суддів, слідчий суддя правильно прийшов до висновку про те, що у разі обрання ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу останній завдяки своєму становищу може негативно впливати на хід досудового розслідування у даному провадженні, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі у виді домашнього арешту, є недостатнім для запобігання вказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи зазначене, на об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати ймовірною причетність ОСОБА_9 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, що є підставою для продовження застосування щодо підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги захисників в частині необґрунтованості повідомленої підозри та недоведеності жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, не заслуговують на увагу.

На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою, оскільки слідчий в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_9 на свободу.

Таке продовження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Продовжуючи строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про визначення підозрюваному ОСОБА_9 застави в межах 36284 мінімальних заробітних плат, оскільки даний розмір застави не суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Слідчий суддя також правильно, з урахуванням виключного випадку, а також практики Європейського суду з прав людини, визначив розмір застави, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, оцінивши також всі обставини кримінального провадження, характер вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу підозрюваного, значний розмір збитків завданий кримінальними правопорушеннями та визначив заставу у розмірі 36284мінімальних заробітних плат, тобто в сумі 50 000 000 гривень, що належним чином забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_9 покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави. З таким твердженням слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Враховуючи наведене, вказані в апеляційній скарзі вимоги та підстави, в яких захисники просять скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194, 199, 309, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 01 серпня 2016 року, якою задоволено клопотання заступника Генерального прокурора України керівника Спеціалізованої прокуратури ОСОБА_10 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 10 жовтня 2016 року включно, із визначенням застави в розмірі 36284 мінімальних заробітних плат, тобто в сумі 50 000 000 гривень, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _____________________ ___________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4