Дата документу Справа № 314/1281/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 314/1281/16-к Головуючий в 1 інстанції
№ провадження 11-кп/778/1126/16 ОСОБА_1
Категорія ст. 82 Головуючий в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

у режимі відеоконференції з приміщення Кам`янської ВК-101 засудженого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу та доповнення до неї засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 березня 2016 року.

Зазначеною ухвалою: частково задоволено клопотання адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та зараховано засудженому ОСОБА_8 в строк покарання у виді позбавлення волі за вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 07 липня 2008 року строк його попереднього ув`язнення в період з 08.09.2007 року по 05.03.2009 року, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; відмовлено в задоволенні іншої частини клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

За змістом апеляційної скарги та доповнень до неї засуджений просить скасувати ухвалу районного суду в частині відмови у застосуванні до нього ст. 82 КК України, та в даній частині постановити нову ухвалу, якою замінити невідбуту частину покарання більш м`яким. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з 2013 року переосмислив свою поведінку, став на шлях виправлення, з того часу має 10 заохочень за сумлінну поведінку та ставленням до праці, був нагороджений від центрального апарату пенітенціарної служби України за участь у всеукраїнському конкурсі «Інше життя». В місцях позбавлення волі отримав спеціальності верстатника та слюсаря, отримав повну середню освіту, та за особистою ініціативою здав ЗНО, погасив цивільний позов, на даний час працевлаштований на виробництві ВК. До того ж зазначає, що у 2014 році одружився, у 2015 році народилася донька. Заявив клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, оскільки скаргу він подав до суду у строк передбачений КПК України, після отримання 08.04.2016 року копії ухвали від 29 03.2016 року.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_8 07 липня 2008 року засуджений вироком Апеляційного суду Кіровоградської області за п.п. 6, 12, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна; початок строку: 08.09.2007 року, кінець строку 08.09.2021 року.

До Вільнянського районного суду Запорізької області звернувся адвокат ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 з клопотанням, в якому просив застосувати до засудженого положення Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015 року, та замінити засудженому в порядку ст. 82 КК України невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням обмеженням волі.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 29.03.2016 року клопотання адвоката задоволено частково зараховано засудженому у строк покарання строк попереднього ув`язнення у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України, період з 08.09.2007 року по 05.03.2009 року з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Щодо іншої вимоги клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено. Мотивуючи своє рішення суд прийшов до висновку, що засуджений, який відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя особи, вину свою у злочині не усвідомив, перед цим був засуджений за вчинення умисного злочину, крім того, під час відбування покарання протягом тривалого часу порушував умови відбуття покарання, за що більше 30 разів притягався до дисциплінарної відповідальності, під час перебування у Кам`янській ВК-101 не працевлаштовувався.

Заслухавши доповідача, засудженого, який ознайомлений з правами, передбаченими ст. 193 КПК України, та згодний з рішенням про здійснення дистанційного судового провадження у режимі відеоконференції, і підтримав доводи апеляційної скарги; його захисника в підтримку апеляційної скарги; прокурора, який вважав, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, пропонував скасувати її в частині відмови в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, оскільки рішення суду в цій частині не відповідає вимогам КК, КПК України; перевіривши матеріали провадження та обсудивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що клопотання засудженого про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню.
Відповідно до вимог ст.ст. 539, 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення. Частиною 3 ст. 395 КПК України встановлено, що для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Як вбачається з матеріалів провадження, ухвала суду першої інстанції від 29.03.2016 року направлена начальнику Камянської ВК(101)- 06.04.2016 року та засуджений ОСОБА_8 отримав її - 08.04 2016 року (а.с.56, 113). 11.04 2016 року він склав апеляційну скаргу, яка надійшла до Вільнянського районного суду 15.04.2016 року і зареєстрована за № 6139, повторна апеляційна скарга складена засудженим 18.05.2016 року (а.с. 71-73, 115-117).
Таким чином, колегія суддів погоджується з тим, що первина апеляційна скарга засудженим подана у строк, встановлений КПК України та його клопотання підлягає задоволенню, а апеляційні скарги з доповненнями розгляду у апеляційній інстанції.

Відповідно до ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповнота судового розгляду.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, згідно з приписами ст. 412 КПК України, є такі порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а неповнім, з огляду на положення ст. 410 КПК України, визнається судовий розгляд під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

За вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та його зміст повинен відповідати положенням ст. 372 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При розгляді клопотання адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 , суд допустив неповноту судового розгляду та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, та постановив судове рішення, яке не відповідає вимогам ст.ст. 370, 372 КПК України і його не можна визнати законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, після фактичного відбуття не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Таким чином, умовами застосування ст. 82 КК України є те, що засуджений відбуває покарання у виді позбавлення волі, він став на шлях виправлення, та фактично відбув встановлену п ч. 4 ст.82 КК України частину призначеного судом покарання.

При судовому розгляді суд першої інстанції не виконав вимоги ст. 82 КК України та не перевірив наявність умов для вирішення питання, на які вказано у клопотанні захисника в інтересах засудженого ОСОБА_8 , а саме: суд не вирішив питання щодо строку відбутого покарання засудженим.

Застосування вимог ст. 72 КК України є окремим питанням, яке при розгляді клопотання, що надійшло в інтересах ОСОБА_8 , якого засуджено за умисний особливо тяжкий злочин, передує розгляду можливості заміни засудженому покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке. Встановлення строку фактично відбутого покарання є умовою для подальшого застосування ст. 82 КК України.

На погляд колегії судів, це питання повинно бути розглянуто у окремому провадженні, оскільки застосування ст. 82 КК України, можливо після набрання законної сили рішення суду щодо застосування ч. 5 ст. 72 КК України, що залишено поза увагою суду першої інстанції та є істотним порушення вимог КПК України.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції послався на те, що ОСОБА_8 засуджений та відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину проти життя особи, вину свою у злочині не усвідомив, перед цим був засуджений за вчинення умисного злочину та під час відбуття покарання протягом тривалого часу порушував умови відбуття покарання, за що більше 30 разів притягався до дисциплінарної відповідальності, під час перебування у Кам`янській ВК-101 не працевлаштовувався.

Проте, суд першої інстанції не з`ясував чи став засуджений на шлях виправлення та не висловив міркування щодо наявності цієї умови задля застосування ст. 82 КК України.

В порушення вищезазначених норм КК, КПК України, суд, відмовляючи в задоволенні клопотання захисника про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, не дослідив під час судового розгляду дані, які у відповідності до ч. 3 ст. 82 КК України можуть свідчити про наявність або відсутність того, що засуджений став на шлях виправлення, та не навів докази на підтвердження своїх висновків.

Крім того, додані до клопотання характеристика і довідка про наявність заохочень та стягнень засудженого ОСОБА_8 ( а.с. 15-16, 34, ) не оформлені належним чином не мають підписів посадових осіб, що їх склали, затвердили тощо, а також на засвідчені печаткою установи, долучені до справи ксерокопії вироку та розпорядження про виконання вироку Апеляційного суду Кіровоградської області( а.с.28-42). Таким чином, суд приймав рішення на підставі даних, які не відповідають критеріям офіційних, що ставить під сумнів належність та допустимість цих доказів.

Крім того, як вбачається з журналу судового засідання, в судовому засіданні був допитаний представник адміністрації ОСОБА_10 , однак у вступній частині ухвали вказаний представник установи виконання покарання ОСОБА_11 , при цьому в мотивувальній частини ухвалі не зазначена думка представника виправної колонії щодо клопотання захисника засудженого та ставлення до неї суду при прийняті судового рішення.

Також, суд першої інстанції не перевірив та не навів мотиви з яких він не погоджується з твердженням засудженого про його виправлення та посилання його на данні додані до клопотання: характеристики, данні про отримання освіти, сімейний стан, тощо.

Відсутність мотивів судового рішення, позбавило можливості апеляційну інстанцію перевірити правильність висновків суду першої інстанції. Таким чином, суд першої інстанції не виконав завдання кримінального провадження, передбачені ст. 2 КПК України, порушив ст. 7 КПК України щодо загальних засад кримінального провадження, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, як таке, що постановлене з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що є прерогативою суду першої інстанції, підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Новий судовий розгляд належить провести з дотриманням вимог КПК України, в ході якого належить перевірити доводи клопотання, оцінити докази відповідно до ст. 94 КПК України, та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення
Керуючись ст.ст. 2, 7, 376, 405, 407, 412 , 415 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Клопотання засудженого ОСОБА_8 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, строк на апеляційне оскарження ухвали від 29.03.2016 року поновити.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 березня 2016 року, якою частково задоволено клопотання адвоката ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_8 та зараховано засудженому ОСОБА_8 в строк покарання у виді позбавлення волі за вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 07 липня 2008 року строк його попереднього ув`язнення в період з 08.09.2007 року по 05.03.2009 року, з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та відмовлено в задоволенні іншої частини клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, скасувати.

Призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: 1 2 3