Справа № 740/2632/16-к
Провадження № 1-кс/740/387/16
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу

25 липня 2016 року м.Ніжин
Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду

Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області - ОСОБА_4 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Ніжин клопотання слідчого Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , заявлене у межах кримінального провадження, внесеного 24.12.2012 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000379 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А:

25 липня 2016 року слідчий Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 25.01.1995 ОСОБА_5 , маючи умисел на викрадення малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибула до квартири ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , де, доводячи свої злочинні наміри до кінця, скориставшись довірою своєї знайомої ОСОБА_7 , яка на той час за домовленістю з ОСОБА_8 доглядала за її малолітнім сином ОСОБА_6 , під приводом відвезти останнього на лікування у м. Бахмач Чернігівської області, викрала малолітнього ОСОБА_6 та з місця вчинення кримінального правопорушення зникла. Після вчинення злочину ОСОБА_5 зникла в невідомому напрямку. На даний час місцезнаходження ОСОБА_5 та викраденого нею ОСОБА_6 невідоме.

05.12.1995 за даним фактом було порушено кримінальну справу №12/7548 за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 124 КК України (в редакції 1960 року). 24.12.2012 року матеріали кримінальної справи №12/7548 було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000379 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України.

30.01.1996 відносно ОСОБА_5 винесено постанову про притягнення в якості обвинуваченої та 01.02.1996 ОСОБА_5 оголошено в розшук.

05.04.2005 року ОСОБА_5 оголошено в міжнародний розшук.

25.06.2014 склад злочину в даному кримінальному провадженні було перекваліфіковано з ч. 1 ст. 146 КК України на ч. 2 ст. 146 КК України.

17.05.2015 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Харків, громадянки України, з повною середньою освітою, не судимої, з невстановленою на даний час адресою проживання, було винесено повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, але оскільки місця проживання самої підозрюваної та її родичів досудовим слідством не встановлено, то підозра нікому не вручалася відповідно до вимог КПК України.

Вина підозрюваної ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні підтверджується наступними доказами:

протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 , відповідно до якого остання розповіла, що в 1994 році вона познайомилася з ОСОБА_9 та, забравши свого сина, виїхала з ним до м. Москви, де проживала в м. Орєхово-Борисово по вул. Шепиловська. У м. Москва на Київському вокзалі вона познайомилася з ОСОБА_7 та запропонувала їй пожити у неї на квартирі. При розмові вона дізналася, що ОСОБА_7 проживає у м. Ніжині. У жовтні 1994 року ОСОБА_10 зник і більше не повертався на квартиру. Сама вона боялася повертатися у м. Ніжин і тому попросила ОСОБА_7 забрати її сина у м. Ніжин, а сама пообіцяла приїхати через тиждень чи місяць. В кінці січня 1995 року при розмові з ОСОБА_7 остання повідомила їй, що її сина ОСОБА_11 вона віддала спільній знайомій ОСОБА_5 , яка сказала, що повезе ОСОБА_11 до лікарні в м. Бахмач. Через декілька днів до неї на московський телефон зателефонувала ОСОБА_5 та повідомила, що її син ОСОБА_11 знаходиться з нею, що в неї є всі документи на ОСОБА_11 і що вона ніколи більш його не побачить. З того часу вона не бачила ні свого сина ОСОБА_11 , ні ОСОБА_5 і теперішнє місце їх знаходження їй не відомо;

протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , відповідно до якого остання розповіла, що у вересні 1994 року, перебуваючи у м. Москва, вона познайомилася з ОСОБА_8 та при розмові повідомила їй, що вона проживає у м. Ніжині разом зі своїм сином, а у м. Москва їздить торгувати м`ясом. 01.12.1994 вона вирішила повернутися до м. Ніжина, так як захворів її син та син ОСОБА_12 Дарії. ОСОБА_8 добровільно віддала їй свого сина ОСОБА_11 та сказала, що приїде до м. Ніжина через деякий час. У травні 1994 року вона познайомилася із ОСОБА_5 , яка проживала в одній квартирі з ОСОБА_8 . У кінці січня 1995 року при телефонній розмові з ОСОБА_8 остання повідомила їй, що за відсутності коштів на проживання буде їхати до м.Москви, на що ОСОБА_8 сказала, щоб на час її відсутності вона віддала її сина ОСОБА_13 . 26.01.1995 року ОСОБА_5 забрала у неї ОСОБА_14 та сказала, що повезе його у м. Бахмач, де покаже лікарям, так як хлопчик хворів чесоткою. 31.01.1995 року, повернувшись до м. Ніжина, ОСОБА_5 не повернула їй назад ОСОБА_6 і взагалі зникла. 11.02.1995 року від ОСОБА_8 вона дізналася про те, що ОСОБА_5 ніколи не поверне їй її сина ОСОБА_11 , так як вона відлітає з ним у м. Каунас.

Досудове слідство вважає, що підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України. Крім того, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обирається з метою запобігання зазначених у п. 1,3,5 ч. 1, ст. 177 КПК України ризиків, оскільки останній повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років. Досудове слідство вважає, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи вид та розмір покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність обґрунтованих ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається у необхідності запобігання спробам останньої переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.5 Розділу XI Прикінцевих та Перехідних Положень Закону України «Про національну поліцію», який набрав чинності 07.11.2015 , Закон України «Про міліцію» від 20.12.1990 визнано таким, що втратив чинність.
Згідно з ч.1, п.3 ч.3 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. У складі поліції функціонують органи досудового розслідування.
Постановою кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року за №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію Управління Міністерства внутрішніх справ» ліквідовано Управління міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області та утворено Головне управління Національної поліції в Чернігівській області.
Відповідно до Наказу Національної поліції України №3 від 06.11.2015 року «Про затвердження тимчасових штатів апаратів головних управлінь Національної поліції» у складі Головного управління Національної поліції в Чернігівській області функціонує слідчий відділ Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, тому згідно зі ст. 183 ч. 2 п. 3 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до неї може бути застосований як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

В ході досудового розслідування допитувались в якості свідків бабуся ОСОБА_5 ОСОБА_15 , знайомий ОСОБА_5 - ОСОБА_16 , які показали, що ОСОБА_5 востаннє бачили у січні 1995 року. Після цього ОСОБА_5 на зв`язок не виходила і про теперішнє місце знаходження їм нічого не відомо.

По відношенню до ОСОБА_5 Ніжинським МРВ УМВС було заведено оперативну-розшукову справу категорії «Розшук». На даний час постійно проводяться заходи, направлені на отримання інформації відносно її місцезнаходження.
Враховуючи вищевикладене, можно дійти висновку, що підозрювана ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування, таким чином намагаючись уникнути притягнення до відповідальності.

Досудовим розслідуванням зібрано достатньо фактичних даних, які вказують на те, що підозрювана ОСОБА_5 підозрюєтьсяу вчиненні злочину середньої тяжкості й тривалий час переховується від слідства, перебуваючи у розшуку, а тому до неї необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки у даному випадку до ОСОБА_5 не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід.
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_4 просила клопотання задовольнити із зазначених у ньому підстав.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується внесене клопотання, дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Метою і підставою строку тримання підозрюваного під вартою є запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків, знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні. Слід врахувати, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. Таким чином, з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії» також зазначила, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, а саме встановлення реальних збитків та кваліфікуючих ознак, досягненню цілей якого і є тримання під вартою. Тому факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшла висновку про їх наявність, з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , його тяжкості, особи підозрюваної, обставин кримінального провадження.

Відповідно ч.1 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Виходячи з наявних в наданих суду матеріалах даних, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, та доведеним наявність такого ризику, як можливість з боку підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування.

Враховуючи вищевказані обставини, а також оголошення ОСОБА_5 у міжнародний розшук, вважаю наявними підстави згідно ч.6ст.193 КПК України для обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст.183 ч.4 КПК України вважаю за необхідне не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст.29 Конституції України, ст.ст.176, 177, 178, 183, 184, ч.6 ст.193, 205, 309, 395, 532, 534 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Харків, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, не судимої, без встановленого досудовим слідством місця проживання, яка знаходиться в міжнародному розшуку.

Питання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, після затримання останньої і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження підлягає розгляду слідчим суддею за участю підозрюваного.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді на шість місяців з моменту її постановлення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя

Ніжинського міськрайонного суду ОСОБА_1