У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у судовому засіданні 8 квітня 2016 року у м. Києві касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 2 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
Зазначеним вироком
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 1 ст. 258-3 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 2 ст. 260 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, а на підставі ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Ухвалою апеляційного суду вирок залишено без зміни.
ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він у липні 2014 року вирішив вступити до лав терористичної організації «ДНР», усвідомлюючи при цьому, що одним із основних завдань «ДНР» є зміна меж території та Державного кордону України у спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, а також вчинення вбивств людей, захоплення адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та вчинення інших тяжких та особливо тяжких злочинів.
З цією метою, ОСОБА_5 15 липня 2014 року рейсовим автобусом сполученням «Одеса-Донецьк» прибув до одного з блокпостів «ДНР», після чого був доставлений до штабу силового блоку «ДНР», де невстановленими керівниками терористичної організації був зарахований до складу учасників «ДНР», отримавши позивний « ОСОБА_6 ».
У період з 15 липня 2014 по 14 серпня 2014 року, ОСОБА_5 (позивний « ОСОБА_6 »), перебуваючи у складі терористичної організації, добровільно проходив курси навчання на території Донецької області, в тренувальних загонах силового блоку терористичної організації «ДНР», розташованих в населених пунктах Орехово та Сніжне Донецької області, де під керівництвом невстановлених осіб з позивними « ОСОБА_7 » та « ОСОБА_8 » отримав відповідні знання та навички щодо поводження із важким озброєнням, у тому числі реактивними системами залпового вогню (далі РСЗВ) БМ-21 «Град», для ведення в подальшому бойових дій в зоні проведення Антитерористичної операції (АТО), направлених на знищення живої сили та техніки підрозділів Збройних Сил України та інших законно створених військових формувань України.
14 серпня 2014 року за вказівкою керівництва силового блоку терористичної організації «ДНР» ОСОБА_5 (позивний « ОСОБА_6 ») був направлений в якості старшого офіцера реактивної батареї до м. Іловайська Донецької області, де був зарахований до складу непередбаченого законом воєнізованого формування «Оплот» під командуванням дійсного керівника терористичної організації «ДНР», яке мало організаційну структуру військового типу. При цьому ОСОБА_5 отримав у підпорядкування чотирьох бойовиків вказаного формування та бойову машину БМ-21 РСЗВ «Град», спеціальний ключ до запуску РСЗВ, з повним боєкомплектом (40 осколково-фугасних реактивних снарядів М-210Ф) для знищення живої сили та техніки підрозділів АТО, мирних жителів та будівель.
У серпні 2014 року у тому числі у нічний час 19 серпня 2014 року, під час збройних зіткнень в районі м. Іловайськ, ОСОБА_5 (позивний « ОСОБА_6 »), перебуваючи на території вказаного населеного пункту, діючі у складі та за вказівкою керівників не передбаченого законом воєнізованого формування «Оплот» терористичної організації «ДНР», навмисно керував діями невстановлених осіб з ведення вогню з РСЗВ БМ-21 «Град» у напрямку населеного пункту АДРЕСА_2 , де були розміщені жива сила та техніка ЗСУ та інших підрозділів АТО.
Крім того, у вересні 2014 року, у тому числі у денний час 17 вересня 2014 року, ОСОБА_5 (позивний « ОСОБА_6 »), знаходячись на північній околиці м. Іловайська, перебуваючи на посаді командира батареї незаконного збройного формування «друга піхотна рота першого Слов`янського батальйону» терористичної організації «ДНР», усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, за вказівкою особи, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження (позивний « ОСОБА_9 »), навмисно керував діями невстановлених слідством осіб з ведення вогню з РСЗВ БМ-21 «Град» у напрямку населених пунктів нижня Кринка та Верхня Кринка Донецької області, де були розміщені жива сила та техніка ЗСУ та інших підрозділів АТО.
Також наприкінці грудня 2014 року, в тому числі у нічний час 28 грудня 2014 року, ОСОБА_5 (позивний « ОСОБА_6 »), знаходячись на західно-північній околиці м. Макіївка Донецької області, перебуваючи на посаді командира реактивної артилерійської батареї не передбаченого законом воєнізованого формування «перша окрема батальйонно-тактична група « ІНФОРМАЦІЯ_2 » терористичної організації «ДНР», діючи за вказівкою позивного «Гіві», усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, навмисно керував діями невстановлених слідством осіб з ведення вогню з двох РСЗВ БМ-21 «Град» у напрямку населених пунктів Піски та Опитне Донецької області, де були розміщені жива сила та техніка ЗСУ та інших підрозділів АТО.
Крім того, у першій половині березня 2015 року, у тому числі у нічний час 12 березня 2015 року ОСОБА_5 (позивний « ОСОБА_6 »), знаходячись на західно-північній околиці АДРЕСА_1 , перебуваючи на посаді командира реактивної артилерійської батареї непередбаченого законом воєнізованого формування «1-а окрема батальйонно-тактична група «Сомалі» терористичної організації «ДНР», діючи за вказівкою особи, матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження (позивний « ОСОБА_9 »), усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, навмисно керував діями невстановлених слідством осіб з ведення вогню з двох РСЗВ БМ-21 «Град» у напрямку населених пунктів Тоненьке та Авдіївка Донецької області, де були розміщені жива сила та техніка ЗСУ та інших підрозділів АТО.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 посилається на суворість покарання, призначеного його підзахисному. Указує, що ОСОБА_5 визнав вину у повному обсязі, сприяв слідству та суду, щиро розкаявся, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується, злочини вчинив внаслідок помилкової оцінки ситуації, що склалася. Просить змінити судові рішення та пом`якшити покарання ОСОБА_5 у межах санкції ч. 1 ст. 258-3 КК до 8 роківпозбавлення волі без конфіскації майна.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені копії судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржуються.
В судовому засіданні ОСОБА_5 вину у вчиненні вказаних у вироку кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, та пояснив, що дійсно за вказаними у вироку обставинами, він у липні 2014 року поїхав на територію «ДНР» із особистих переконань, для участі у воєнізованих формуваннях, де будучи в якості старшого офіцера реактивної батареї виконував злочинні накази, крім того мав у своєму підпорядкуванні спочатку чотирьох, а потім тридцять невстановлених учасників збройного формування, керуючи РСЗВ БМ-21 «Град», приймав участь у бойових зіткненнях під ОСОБА_10 , Макіївкою та в інших бойових зіткненнях на території «ДНР».
Як видно з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_5 судом відповідно до вимог ст. 65 КК враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, та дані про особу винного. Зокрема, пом`якшуючими покарання обставинами судом визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність судимостей, позитивні характеристики ОСОБА_5 . Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом визнано: вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, вчинення злочину з використанням умов воєнного та надзвичайного стану, інших надзвичайних подій, вчинення злочину загальнонебезпечним способом.
Виходячи з конкретних обставин кримінального провадження, незворотності тяжких наслідків злочинів загибелі людей, обране судом покарання у межах санкцій ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження нових злочинів.
Зі змісту скарги убачається, що у ній не наведено належним чином умотивованих, переконливих доводів на обґрунтування того, що призначене засудженому покарання є явно несправедливим, з урахуванням положень ст. 414 КПК.
Доводи, наведені захисником в апеляційній скарзі за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги, їх належним чином перевірено й спростовано.
Отже, з касаційної скарги, наданих копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК,
у х в а л и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 2 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 17 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2