справа № 691/5/16-к
провадження № 1-кп/691/41/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2016 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городище кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комарники, Турківського району, Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого згідно вироку Городищенського районного суду від 09.07.2014 року за скоєння кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що, на час постановлення вироку, становило 17000 гривень,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим вироком Городищенського районного суду від 09.07.2014 року за ч. 1 ст. 368 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що, на час постановлення вироку, становило 17000,00 гривень. Згідно встановленого законом порядку про відбування покарання, судимість ОСОБА_5 не погашена та не знята, при цьому останній на шлях виправлення не став та знову скоїв умисний злочин.

Так він, будучи раніше засуджений вироком Городищенського районного суду від 09.07.2014 року, що вступив в законну силу 08.08.2014 року, до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що, на час постановлення вироку, становило 17000 гривень, у зв`язку з чим, ОСОБА_5 роз`яснено обов`язок щодо сплати штрафу по кримінальному провадженню та, маючи реальну можливість його сплати, умисно, шляхом бездіяльності, не виконав покладений судом на нього обов`язок щодо сплати даних коштів, без будь-яких поважних причин на те, чим ухилився та до даного часу ухиляється від сплати штрафу.

Тобто, обвинувачений ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 389 КК України, кваліфікуючою ознакою якого являється ухилення від сплати штрафу особою, засудженою до цього покарання.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у скоєні вказаного кримінального правопорушення, в якому йому було повідомлено про підозру, визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся та пояснив суду, що дійсно, 09.07.2014 року його було засуджено за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що, на час постановлення вироку, становило 17000 гривень, але він штраф не сплатив, знаючи, що вирок суду не виконує. При цьому, пояснив, що коштів на сплату штрафу не вистачало в зв`язку зі значними матеріальними витратами на лікування хворого сина. 03.03.2016 року, отримавши кошти за кредитним договором, він сплатив призначений судом штраф у розмірі 17000,00 гривень.

Окрім повного визнання своєї вини ОСОБА_5 , його вина підтверджується наступними доказами:

- копією вироку Городищенського районного суду Черкаської області по справі № 691/658/14-к, провадження № 1-кп/691/65/14 від 09.07.2014 року, що вступив законну силу 08.08.2014 року;

- копією розписки по отримання ОСОБА_5 вироку Городищенського районного суду Черкаської області по справі № 691/658/14-к, провадження № 1-кп/691/65/14 від 09.07.2014 року;

- копіями повідомлень, надісланих ОСОБА_5 про необхідність добровільної сплати призначеного вироком суду штрафу та копіями поштових повідомлень про отримання даних відправлень;

- відомості про доходи ОСОБА_5 за ІІІ та ІV квартали 2014 року та ІІ квартал 2015 року, отримані з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 мало місце. Тобто, ОСОБА_5 ухилився від сплати штрафу, призначеного вироком суду, тому суд кваліфікує його діяння за ч. 1 ст. 389 КК України.

Призначаючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення (злочину), який законодавцем віднесений до злочинів невеликої тяжкості, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Пом`якшуючою обставиною, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття ОСОБА_5 .

Обставини, які обтяжують покарання винному, зазначені у ст.67 КК України, судом не встановлені.

Суд, враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 вину у скоєному визнав, щиро кається, ніде не працює, його характеристику, те, що він, на час постановлення цього вироку, відбув покарання, призначене вироком Городищенського районного суду від 09.07.2014 року, сплативши штраф у сумі 17000 гривень, дійшов до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових злочинів, буде призначення покарання за скоєний ним злочин, передбачений ч. 1 ст. 389 КК України, у виді обмеження волі.

При цьому, при призначенні покарання, суд, беручи до уваги, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Городищенського районного суду від 09.07.2014 року за ч. 1 ст. 368 КК України до покарання у виді штрафу та приписи ст.ст. 71, 72 КК України щодо призначення покарань за сукупністю вироків та неможливість складання покарання у виді штрафу з іншими видами покарання, вважає, що покарання, призначене за вироком від 09.07.2014 року у виді штрафу, та покарання за даним вироком у виді обмеження волі, слід виконувати самостійно.

Беручи до уваги вище наведене, суд вбачає можливість виправлення засудженого без відбування покарання за цим вироком у виді обмеження волі, та приймає рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.

При цьому, призначаючи вид та розмір покарання, суд не може застосувати ст.ст. 44, 48 КК України та звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, як того просив його захисник, оскільки, особа ОСОБА_5 , як раніше судимого за корупційний злочин, під дію зазначених статей не підпадає.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження на стадії досудового розслідування не застосовувались.

Керуючись ч. 4 ст. 29, ст. ст. 369 371, 373, 374 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Зазначений вирок та вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 09.07.2014 року, за яким ОСОБА_5 був засуджений за ч. 1 ст. 368 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що, на час постановлення вироку, становило 17000 гривень, виконувати окремо.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1