В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2016 року місто Ужгород
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у підготовчому у судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді кримінальне провадження № 0000059 від 10.06.2016 року про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чоп Ужгородського району Закарпатської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, мешканця: АДРЕСА_1 , який проходить військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії чергового відділення управління службою відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , сержанта, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 369 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
01 липня 2016 року до суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 разом з угодою від 23 червня 2016 року між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості.
З врахуванням даної угоди між прокурором та підозрюваною про визнання винуватості, суд, відповідно до положень ст. 474 КПК України, переходить до провадження на підставі угоди.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він займаючи посаду інспектора прикордонної служби 3-ї категорії чергового відділення управління службою ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », діючи у порушення ст. 68 Конституції України, п.п. 5, 19 ч.1 ст. 15, ч.2 ст. 33 Закону України «Про Державну прикордонну службу», п. 3 ч.1 ст. 3, ч.1 ст. 65 Закону України «Про запобігання корупції», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, 08.06.2016 року приблизно о 22 год. 05 хв. знаходячись біля під`їзду № 1 будинку № 3 по вул. Туряниці м. Чоп Закарпатської області, запропонував старшому інспектору прикордонної служби (по роботі з іноземцями та адміністративного провадження) ВПС «Саловка» ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 100 доларів США (що за офіційним курсом НБУ становить 2496,00 грн.) за сприяння останнім незаконному переміщенню ним 09.06.2016 року тютюнових виробів через державний кордон України, а саме за повернення тепловізора у бік, протилежний від 338 прикордонного знаку, а також за його інформування про відсутність чи присутність у визначений час прикордонного наряду на ділянці між 336 та 338 прикордонними знаками, оскільки саме ОСОБА_6 09.06.2016 року буде нести службу у прикордонному наряді «Старший зміни прикордонних нарядів» ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » і буде здійснювати моніторинг даної ділянки місцевості за допомогою теплові зору та мати інформацію про місцезнаходження та пересування прикордонних нарядів, тобто у пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду в інтересах того, хто пропонує, за вчинення дій з використанням її службового становища кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 369 КК України.
23 червня 2016 року на стадії досудового розслідування, між прокурором та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.
З угоди вбачається, що прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо всіх її істотних умов: формулювання підозри, правової кваліфікації дій підозрюваного, який у повному обсязі підозри беззастережно визнає свою винуватість у скоєному.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання - за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в сумі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті грн.) грн.
В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 червня 2016 року між військовим прокурором Ужгородського гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення в якому його обвинувачують, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, підтвердив укладення угоди про визнання винуватості та просив затвердити її з врахуванням істотних умов, по яким сторони досягли взаємної згоди.
Обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що права надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості він повністю розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України визнав повністю.
Також у підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтвердив суду, що угода про визнання винуватості від 23 червня 2016 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та просив її затвердити.
Органом досудового слідства дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 369 КК України, а саме як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду в інтересах того, хто пропонує, за вчинення дій з використанням її службового становища кваліфіковано вірно.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.
Судом на виконання вимог ст. 474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_5 не встановлено. В підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 23 червня 2016 року не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 та в них наявний склад кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, обвинувачений визнав свою вину повністю.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені КК України.
При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 23 червня 2016 року вимогам ст.ст. 469, 470, 472 КПК України суд враховує що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій обвинуваченого вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, і є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України суд при прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні має право затвердити угоду.
Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Відповідно до ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
За таких обставин враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових злочинів, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_5 має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення, попередження нових злочинів, у вигляді штрафу, і тому призначає, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті грн.) грн.
З врахуванням вищевказаного, суд приходить до висновку про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної 23 червня 2016 року між військовим прокурором Ужгородського гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .
Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 373,374,376, 395, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 23 червня 2016 року між військовим прокурором Ужгородського гарнізону майором юстиції ОСОБА_3 підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, зареєстрованому у ЄРДР за № 0000059 від 10.06.2016 року.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 10200 (десять тисяч двісті грн.) грн.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений прокурором, обвинуваченим, його захисником, виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1