АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Чернівці 19 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3
При секретарі ОСОБА_4
За участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 березня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000588щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, не працюючої не судимої

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст.125 ч.1, 126 ч.1 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 березня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000588 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватою і призначено покарання за ч.1 ст. 125 КК України у виді 50 (п`ятдесяти) годин громадських робіт ; за ч.1 ст. 126 КК України у виді 100 ( ста) годин громадських робіт. На підставі ст. 70 ч.1 КК України остаточно призначено засудженій ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 100 (ста) годин громадських робіт. До вступу вироку в законну силу, запобіжний захід ОСОБА_6 не обрано, у зв`язку з відсутністю підстав для його застосування.

На вказаний вирок суду І інстанції адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 березня 2016 року відносно ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження № 000058 за ч.1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 ККК України щодо ОСОБА_6 закрити на підставі п.2 ч.1 284 КПК України за відсутністю в її діянні складу даних кримінальних правопорушень.

Посилається на те, що, вирок районного суду винесено без урахування дійсних

Провадження №11кп/794/166 /16 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_10
Категорія ст.ст. 125 ч.1,126 ч. 1 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_11
обставин справи та постановлено помилково, тому його не можна вважати законним і він підлягає скасуванню. Крім того, вважаючи вину його підзахисної встановленою суд призначив надто суворе покарання , яке не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Так апелянт вказує на неповноту та однобічність дослідження доказів, оскільки, як на доказ доведеності вини його підзахисної, суд послався на непослідовні показання свідків сторони обвинувачення, які є зацікавленими особами. Саме дії потерпілої ОСОБА_8 породили конфлікт між нею та його підзахисною, так як ОСОБА_8 була невдоволена перебуванням на ринку бездомних собак, почала викидати особисті речі ОСОБА_12 , які були постелені на землі та призначались для ночівлі тварин. Під час сварки між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 остання зірвала шапку ОСОБА_12 з її голови та кинула на землю. Побачивши це ОСОБА_6 підбігла до конфліктуючих між собою осіб та відштовхнула ОСОБА_8 від своєї матері саме з метою припинення конфлікту. Від падіння потерпіла зазнала фізичного болю. Таким чином дії ОСОБА_6 були скеровані на припинення конфлікту та недопущення вчинення протиправних дій з боку ОСОБА_8 стосовно ОСОБА_12 та належного їй на праві власності майна. Тому вважає, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину передбаченого ч.1 ст. 126 КК України , оскільки відсутній зв`язок між умисними діями ОСОБА_6 та завданим потерпілим болем, так як фізичний біль став наслідком того, що потерпіла впала на змелю.
Також апелянт не може погодитись із кваліфікацією дії його підзахисної за ч.1 ст. 125 КК України так як у ОСОБА_6 , ніякого умислу на завдання потерпілій тілесних ушкоджень у неї не було. Наявність тілесних ушкоджень у потерпілої не може бути доказом вини обвинуваченої та умислу на спричинення потерпілій цих легких тілесних ушкоджень.
Так судом при призначені покарання належним чином не враховано тяжкість вчиненого злочину, та особу ОСОБА_6 і призначив суворе покарання .
Заслухавши доповідача, захисника обвинуваченої та обвинувачену ОСОБА_6 , які підтримали свою апеляційну скаргу повністю та просили її задовольнити, вислухавши прокурора , потерпілих, які вважають вирок районного суду як законний і просять його залишити без змін , а апеляційну скаргу захисника обвинуваченої як необґрунтовану залишити без задоволення, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, а також обвинуваченій останнє слово, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченої підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як встановлено вироком суду першої інстанції 25 лютого 2015 приблизно о 15-00 годині перебуваючи на території ринку «Карпати», що по вул. Ентузіастів, м. Чернівці, між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , на ґрунті неприязних відносин, стався конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 схопила ОСОБА_8 за волосся та потягнула в низ, від чого ОСОБА_8 впала на тротуарну плитку, чим своїм вище вказаними діями завдала ОСОБА_8 фізичного болю.

В подальшому, ОСОБА_9 , яка являється донькою ОСОБА_8 , побачивши, що її матері завдає фізичний біль ОСОБА_6 , з метою припинення даного конфлікту, остання підбігла до ОСОБА_6 та ОСОБА_8 і намагалась їх розборонити. Однак, під час припинення вище вказаного конфлікту, ОСОБА_6 нанесла правою рукою удар в область обличчя ОСОБА_9 , чим спричинила їй тілесні ушкодження у виді синця на переніссі по центру, яке згідно висновку експерта №183, відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 125 КК України, оскільки вона скоїла умисне легке тілесне ушкодження по відношенню до потерпілої ОСОБА_9 та також вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КК України умисне вчинення насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 .

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, під час судового розгляду суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив всі докази, які були представлені як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, надав їм оцінку, належним чином вмотивувавши прийняте рішення.
Винуватість ОСОБА_6 в заподіянні ОСОБА_9 умисних легких тілесних ушкоджень, та умисне завдання фізичного болю ОСОБА_8 без спричинення тілесних ушкоджень, підтверджується дослідженими судом доказами, оціненими відповідно до ст. 94 КПК України.
Так, обвинувачена ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції та апеляційного розгляду визнала, що на території ринку Карпати, що по вул. Ентузіастів м. Чернівці між нею та ОСОБА_8 і ОСОБА_9 25 лютого 2015 року біля 15 год. виник конфлікт, однак, заперечувала нанесення потерпілій ОСОБА_9 умисних тілесних ушкоджень, а також заперечувала спричинення ОСОБА_8 фізичного болю шляхом схоплення її за волосся і потягнення її за волосся до землі від чого остання впала. Стверджувала, що конфлікт виник з вини потерпілої ОСОБА_8 яка шарпала її маму.
Винуватість ОСОБА_6 в заподіянні ОСОБА_9 , умисних легких тілесних ушкоджень, та умисного вчинення насильницьких дій ОСОБА_8 , які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень підтверджується показаннями потерпілих, свідків висновком судово медичної експертизи , протоколом проведення слідчого експерименту. .
Так, потерпіла ОСОБА_8 показала, що 25.02.2015 року о 15 год. 00 хв. на території ринку Карпати , що по вул. Ентузіастів в м. Чернівці між нею та ОСОБА_6 на ґрунті неприязних відносин стався конфлікт в ході якого ОСОБА_6 діючи умисно протиправно, переслідуючи мету завдати їй фізичного болю схопила її за волосся та потягнула її в низ , від чого вона впала на тротуарну плитку , чим завдала їй фізичного болю, після чого почала притискати ОСОБА_8 до землі, щоб остання не змогла встати.
Потерпіла ОСОБА_9 показала суду, що почувши крики матері підійшла на місце цих криків і побачила як ОСОБА_6 взяла ОСОБА_8 за волосся на голові та погнула вниз, в результаті чого її мати впала на тротуарну плитку та кричала від болю, а ОСОБА_6 продовжувала притискати її до землі щоб остання не змогла встати.
Вона з метою заспокоєння ОСОБА_6 та припинення конфлікту підбігла до них і почала відтягувати обвинувачену від ОСОБА_8 .

В цей час ОСОБА_6 умисно нанесла правою рукою удар в області обличчя чим спричинила їй тілесні ушкодження у виді синця на переніссі по центру.

Аналогічні показання щодо часу, місця та механізму нанесення ударів обвинуваченою ОСОБА_6 потерпілим в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були свідками вказаних подій та підтвердили правдивість показань потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ствердили, що 25 лютого 2015 року на ринку Карпати по вул. Ентузіастів м. Чернівці між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 виник конфлікт в ході якого обвинувачена взяла ОСОБА_8 за волосся та потягнула вниз , в результаті чого потерпіла впала на тротуарну плитку і кричала від болю, а обвинувачена продовжувала тримати її . В подальшому з метою заспокоєння ОСОБА_6 та припинення конфлікту ОСОБА_9 підбігла до ОСОБА_6 та почала відтягувати її від ОСОБА_8 . Вході цього ОСОБА_6 почала виражатися в її сторону нецензурною лайкою умисно нанесла правою рукою удар в область обличчя ОСОБА_9 , чим спричинила ОСОБА_9 тілесні ушкодження.
Показання потерпілих та свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 об`єктивно підтверджуються висновком судово-медичної експертизи № 709 від 18.06.2015 року, згідно до якого у ОСОБА_9 виявлено тілесне ушкодження у вигляді синець на переніссі по центру. Виявлене тілесне ушкодження виникло в результаті одноразової травмуючої дії твердого тупого предмету, цілком могло виникнути в результаті удару кулаком, по строку може відповідати 25.02.2015 року і відноситься до легких тілесних ушкоджень. Беручи до уваги локалізацію та характер вищевказаного ушкодження, останнє могло виникнути при обставинах на які вказує ОСОБА_9 при проведені слідчого експерименту від 17.06.2015 року.
Згідно акту судово-медичного дослідження № 183 від 26.02.2015 року, у гр. ОСОБА_9 виявлено наступне тілесне ушкодження: синець на переніссі по центру. Виявлене ушкодження виникло в результаті дії твердого тупого предмету, або ударів об такий, по строку може відповідати вказаному в обставинах і відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 17.06.2015 року та фото таблицями до нього вбачається, що ОСОБА_9 розповіла та показала, що о 14 годині 45 хвилин 25.02.2015 року перебуваючи на ринку Карпати, що по вул. Ентузіастів в м. Чернівці гр. ОСОБА_6 вчинила з нею конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 схопила ОСОБА_8 за волосся та потягнувши вниз повалила останню на землю чим завдала їй фізичного болю та в подальшому ОСОБА_9 намагалася відтягнути ОСОБА_6 від ОСОБА_8 на що остання завдала ОСОБА_9 удар в область обличчя.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 17.06.2015 року з фототаблицею до нього за участю потерпілої ОСОБА_8 , вбачається, що 25.02.2015 року приблизно 14 годині 45 хвилин перебуваючи на ринку «Карпати», що по вул. Ентузіастів в м. Чернівці гр. ОСОБА_6 вчинила з нею конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 , підійшовши ззаду до ОСОБА_8 схопила останню за волосся та потягнувши вниз повалила останню на землю та притискала до землі чим завдала їй фізичного.

Вищенаведеними доказами, які є достовірними, достатніми і допустимими підтверджується висновок суду про заподіяння ОСОБА_6 на ґрунті неприязних відносин умисного легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_9 та умисного вчинення насильницьких дій по відношенню до потерпілої ОСОБА_8 , які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень та спростовується твердження апелянта про те, що ОСОБА_6 будь яких ударів потерпілим не наносила.
Безпідставними є твердження захисника щодо однобічності і неповноти досудового розслідування і судового розгляду, а саме те, що суд не взяв до уваги показання свідків захисту ОСОБА_15 та ОСОБА_12 так як вбачається з матеріалів кримінального провадження суд їх відхилив у зв`язку із тим, що вони спростовуються іншими зібраними по справі доказами, яких суд визнав об`єктивними і достовірними.
Тобто суд першої інстанції обґрунтував своє рішення чому він взяв за основу одні докази і відхилив інших.
Покази свідка ОСОБА_16 на яких посилається захист про те, що її донька обвинувачена ОСОБА_6 не завдала удару потерпілій ОСОБА_9 спростовані по справі показами потерпілої, свідків ОСОБА_13 ОСОБА_14 , висновком судово - медичної експертизи, протоколами слідчих експериментів, а також показами самої обвинуваченої ОСОБА_6 , яка не заперечувала, що вона можливо могла нанести удар ОСОБА_9 з необережності.
Безпідставні є посилання адвоката в апеляційній скарзі на відсутність умисних насильницьких дій обвинуваченої ОСОБА_6 по відношенню до потерпілої ОСОБА_8 , які завдали фізичної болі і не спричинили тілесних ушкоджень, так як потерпіла відчула сильну фізичну біль коли обвинувачена схопила її за волосся на голові і потягнула вниз до землі, також вона відчула фізичну біль і коли вона внаслідок того, що її обвинувачена тягнула за волосся на голові впала на землю, а також потерпіла відчула фізичну біль внаслідок насильницьких дій обвинуваченої і тоді коли обвинувачена тримаючи притискала останню до землі щоб вона не змогла встати.
Посилання захисника обвинуваченої та самої обвинуваченої ОСОБА_6 на те, що вирок суду побудований на припущеннях та суперечливих показаннях свідків не відповідають дійсності, та спростовуються наведеними у вироку доказами.
Таким чином судова колегія вважає, що по справі належними і допустимими доказами доведена вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - заподіяння потерпілій ОСОБА_9 , умисних легких тілесних ушкоджень , та передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України умисного вчинення насильницьких дій , які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 .
Разом з тим судова колегія вважає, що призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст. 65 КК України, не у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, її особу, обставини, які пом`якшують покарання і призначив занадто суворе покарання у вигляді громадських робіт, при наявності в санкціях статей за яких обвинувачена визнана виною і міри покарання у вигляді штрафу..

Як вбачається з матеріалів кримінального правопорушення ОСОБА_6 раніше не судима, позитивно характеризується по місцю проживання, на утримання має неповнолітню та малолітню дитину, у відповідності до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, які вона вчинила відноситься до категорії невеликої тяжкості, не працює, на обліку в наркологічному диспансері та в психіатричній лікарні не перебуває, вину свою в апеляційній інстанції визначала частково в скоєному кається. Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що призначене покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 КК України у вигляді громадських робіт не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, принципам законності, справедливості і індивідуалізації покарання та в цієї частині вирок суду слід змінити із призначенням обвинуваченій покарання у вигляді штрафу, що є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Статтею 409 ч.1 п.4 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в апеляційній інстанції є неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 407,408,409, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 березня 2016 року щодо ОСОБА_6 в частині призначення їй покарання змінити .

Призначити ОСОБА_6 покарання :

за ч.1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що складає 850 гривень;

за ч. 1 ст. 126 КК України у вигляді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що складає 680 гривень;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що складає 850 гривень.

В інший частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий підпис ОСОБА_11
Судді підпис ОСОБА_2
підпис ОСОБА_3 .
Копія вірна суддя