Справа № 567/867/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.10.2016 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Острозі кримінальне провадження № 0000291 від 02 липня 2016 року

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Українка, Острозького району, Рівненської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, проживаючого: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України,

встановив:

згідно з обвинувальним актом від 02.09.2016 року ОСОБА_4 будучи призовником та 24.06.2016 року згідно рішення Острозької районної призивної комісії визнаний придатним до військової служби на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року, отримав 24.05.2016 року в ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованому по АДРЕСА_1 , повістку про призов на строкову військову службу із зобов`язанням прибути у військовий комісаріат на 08 год. 00 хв. 30.05.2016 року для відправлення на обласний збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак, будучи заздалегідь попередженим про необхідність явки до комісаріату у вказаний час та про відповідальність за ухилення від призову, маючи прямий умисел, з метою ухилення від призову, з мотивів небажання відбувати строкову військову службу у складі Збройних сил України, у супереч ст.65 Конституції України, ст.ст. 1, 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ, Указу Президента України «Про звільнення в запас військовослужбовців строкової служби, строки проведення чергових призовів та чергові призови громадян України на строкову військову службу у 2016 році» №122/2016 від 29.03.2016 року не прибув на відправку у вказаний час не маючи на те поважних причин та правових підстав.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 335 КК України, так як ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення - ухилення від призову на строкову військову службу.

02 вересня 2016 року між прокурором Здолбунівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000291, та ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 335 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді обмеження волі строком один рік. На підставі ст.75 КК України передбачено звільнити його від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строком один рік та відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України передбачено обов`язок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації до органів кримінально-виконавчої системи та отримана згода обвинуваченого на його призначення.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ній покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 335 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ст.335 КК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив ухилення від призову за мобілізацією, а тому його дії кваліфікує за ст. 335 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

засудив:
затвердити угоду від 02 вересня 2016 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 335 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк один рік.

Повідомити ОСОБА_4 що він зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, попередити його, що він протягом іспитового строку не повинен вчиняти нового злочину.

Покласти на ОСОБА_4 відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язок повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтись для реєстрації до органів кримінально-виконавчої інспекції.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених статтею 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1