15.08.2016 Справа № 756/906/16-к
№ 1-кп/756/253/16
№ 756/906/16-к
У Х В А Л А
15 серпня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва
у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0006512 від 05.06.2015 року стосовно ОСОБА_3 , що обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 296 ч.4, 263 ч.1, 309 ч.1 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
В судовому засіданні під час судового слідства захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про визнання такого доказу обвинувачення, як протокол обшуку будинку АДРЕСА_1 від 10.09.2015 р. - недопустимим доказом та про невикористовування його у якості доказу при прийнятті процесуального рішення у даному кримінальному провадженні №0006512 від 05.06.2015 р.
Клопотання захисника вмотивоване тим, що обшук будинку за адресою: АДРЕСА_1 був проведений слідчим СВ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві лейтенантом міліції ОСОБА_6 , не дивлячись на те, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних про визначення саме ОСОБА_6 слідчим, який уповноважений здійснювати досудове розслідування у даному кримінальному провадженні№ 0006512. Тобто обшук будинку, за результатами якого було складено протокол обшуку від 10.09.2015 р., був проведений неповноважним слідчим Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві.
Крім того, захисник зазначив, що всупереч вимогам п. 1 ч. 3 ст. 104 КПК України вступна частина протоколу не містить даних про присутніх під час обшуку інших осіб, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , якими цей протокол у порушення п. 5 ст. 104 КПК України не підписаний, хоча від його підписання вони не відмовлялися, при цьому по одній копії вказаного протоколу кожному з них було вручено.
Ч. З ст. 107 КПК України передбачено, що у матеріалах кримінального провадження зберігаються оригінальні примірники технічних носіїв інформації зафіксованої процесуальної дії, резервні копії яких зберігаються окремо.
Захисник вказав у клопотанні, що згідно протоколу обшуку від 10.09.2015 р. при проведенні обшуку застосовувався такий технічний засіб фіксації як цифровий фотоапарат «Olimpus», проте сам протокол обшуку не містить доданих фотознімків, що є важливим з огляду на те, що протокол обшуку від 10.09.2015 р. та протокол допиту в якості свідка понятого ОСОБА_8 щодо проведеного обшуку містять суперечності. Зокрема, в проколі обшуку зазначено, що предмет схожий на пістолет було виявлено на другому поверсі при відсуванні ліжка. Понятий же ОСОБА_8 у своїх поясненнях, зафіксованих у протоколі допиту свідка від 10.09.2015 р., показував, що предмет, схожий на пістолет, було виявлено під диваном біля стіни. Крім цього, у своїх поясненнях понятий вказував, що його було залучено працівниками міліції в якості понятого 10.09.2015 p., при цьому не зазначаючи конкретної години.
Крім того, клопотання обґрунтоване захисником і тим, що при вирішенні питання про надання дозволу на проведенні обшуку в будинку АДРЕСА_1 було встановлено, що ОСОБА_3 тимчасово мешкав в даному будинку, власником будинку є ОСОБА_9 . Проте, слідчим ОСОБА_6 не було вжито необхідних заходів для забезпечення присутності власника будинку при проведенні в ньому обшуку та інших зареєстрованих у ньому осіб: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які також мали доступ до будинку так мали право користування ним.
В клопотанні зазначено, що свідок ОСОБА_7 , яка була присутня в будинку при проведенні обшуку (дані про її присутність під час обшуку не були внесені до протоколу) надає інформацію, що працівники правоохоронного органу мали неконтрольований з боку понятих доступ до будинку, тому протокол обшуку будинку АДРЕСА_1 від 10.09.2015 р. крім порушення порядку його отримання є неналежним доказом вини обвинуваченого, оскільки ним не підтверджується та обставина, що вилучена вогнепальна зброя належала саме ОСОБА_3 .
Відтак, захисник клопоче про визнання протоколу обшуку будинку АДРЕСА_1 від 10.09.2015 р. - недопустимим доказом та про невикористовування його у якості доказу при прийнятті процесуального рішення у даному кримінальному провадженні.
Суд зауважує, що захисник не просить визнати вищевказаний протокол обшуку очевидно недопустимим доказом, а лише недопустимим доказом.
Обвинувачений клопотання свого захисника підтримав.
Прокурор вирішення клопотання залишає на розсуд суду.
Вислухавши сторони кримінального провадження, вивчивши надані стороною обвинувачення докази та інші матеріали кримінального провадження, суд дійшов до висновку про те, що клопотання є передчасним, а тому його слід відхилити, виходячи із наступного.
Відповідно до ч. 2 ст.89 КПК України суд визнає доказ недопустимим, що тягне за собою не можливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате, лише у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду.
Однак, саме на очевидну недопустимість доказу не вказує у своєму клопотанні захисник і не просить перелічені ним докази обвинувачення визнавати саме очевидно недопустимим, а просто недопустимими. Відтак, немає підстав вважати не можливим дослідження таких доказів або припинення їх дослідження в судовому засіданні, і захисник їх не навів.
Крім того, відповідно до ст. 22 КПК кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. . Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
На думку суду, прокурор у кримінальному провадженні не позбавлений можливості переконливо довести перед судом за допомогою передбачених діючим КПК інструментів допустимість доказів, щодо недопустимості яких заявив захисник, оскільки судове провадження ще не завершується.
Остаточно ж питання про допустимість доказів суд буде вирішувати під час їх оцінки у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення відповідно до ч. 1 ст. 89 КПК.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 350, 89 КПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання доказу обвинувачення недопустимим відхилити, як передчасне.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя