Справа № 191/2549/16-к
Провадження № 1-в/191/1657/16
У Х В А Л А
іменем України
17 травня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області з приміщенням Синельниківської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№ 94), клопотання про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році», яке надійшло від засудженого:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Павлоград, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженому 6 разів, по даній справі засуджений: 07.12.2011 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309,ч.1 ст. 263, ч.1 70, ч.1 ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку 22.04.2014 року, кінець строку 22.10.2019 року,-

за участю прокурора ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:

До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 04.05.2016 року до суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_3 , в якому просить застосувати до нього Закон України «Про амністію у 2014 році».

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 підтримав клопотання про звільнення від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», просить застосувати амністію, так як на час прийняття закону «Про амністію у 2014 році, його батько був інвалідом та старше 70 років».

Прокурор вважав, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню на підставі п. в ст. 8 ЗУ «Про амністію», так як засуджений вчинив умисний тяжкий злочин під час визначеного за вироком Павлоградського міськрайонного суду від 25.11.2010 року судом іспитового строку.

Суд, заслухавши засудженого, дослідивши матеріали справи, з урахуванням думки прокурора, вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили. Амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального кодексу України та цього Закону.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 раніше був засуджений за вироком Павлоградського міськрайсуду Дніпропетровської області від 25.11.2010 року за ч.1 ст.263 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.12.2011 року ОСОБА_3 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ч.1 ст. 263 КК України, на підставі ст. 71 ч.1 КК України приєднано покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суд Дніпропетровської області від 25.11.2010 року та остаточно призначено покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.12 КК України тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Отже, засуджений ОСОБА_3 знову вчинив тяжкий злочин до закінчення визначеного судом іспитового строку за попереднім вироком.

Згідно п. в ст. 8 Закону України «Про амністію у 2014 році» амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», а також до осіб: які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Крім того, як вбачається із протоколу затримання від 22.04.2014 року ОСОБА_3 було затримано, лише 22.04.2014 року і саме з цього часу почався його строк відбуття покарання, то до нього також не можуть бути застосовані і вимоги ст. 4 ЗУ «Про амністію України у 2014 році».

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_3 підпадає під заборони застосування амністії, передбачені статтями 8 Закону України «Про амністію у 2014 році», як особа, яка вчинила умисний тяжкий злочин під час визначеного судом іспитового строку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст.8-10 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року, ст.4 Закону України «Про застосування амністії в Україні», суд ,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про застосування Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Копію ухвали направити засудженому.
Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суду протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1