Єдиний унікальний номер 243/742/15-к
Номер провадження 11-кп/775/539/2016

У Х В А Л А
01 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів апеляційного суду ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Слов`янська Донецької області, громадянку України, українку, раніше не судиму, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1
виправдано у зв`язку з недоведеністю в її діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 пред`явлене обвинувачення у заволодінні чужим майном шляхом обману за наступних обставин. На початку червня 2013 року, точної дати під час досудового слідства встановити не вдалося, ОСОБА_6 , будучи ученицею Державного навчального закладу «Слов`янський професійний художній ліцей» та маючи статус дитини, позбавленої батьківського піклування, дізналася про те, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 226 від 05.04.1994 року «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування» студентам із числа дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, що навчалися або виховувалися в навчально-виховних та вищих навчальних закладах і перебували на повному державному утриманні, при їх працевлаштуванні видається одноразова грошова допомога в розмірі шести прожиткових мінімумів.
Після цього, у ОСОБА_6 , виник умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами Державного бюджету України, шляхом обману, реалізуючи який ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що вона не працевлаштована, а для отримання вищевказаної грошової допомоги необхідне обов`язкове працевлаштування, за допомогою ОСОБА_8 , яка не маючи умислу на заволодіння чужим майном, підробила документи про працевлаштування ОСОБА_6 на ПП « ОСОБА_9 », а саме: зворотний талон б/н від 05.07.2013 року, довідку з ПП « ОСОБА_9 » та завірену копію трудової книжки серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , та надала їх до адміністрації ДНЗ «Слов`янський професійний художній ліцей», про що знала ОСОБА_6 . Однак ОСОБА_6 усвідомлюючи, що вона не працевлаштована на ПП « ОСОБА_9 », знаючи про дії ОСОБА_8 , не повідомила адміністрацію ДНЗ «Слов`янський професійний художній ліцей» про відсутність працевлаштування, таким чином шляхом замовчування відомостей, які мають бути повідомлені, ввела адміністрацію ліцею в оману з метою незаконного заволодіння вищевказаною одноразовою грошовою допомогою.
На підставі наданих підроблених документів, згідно наказу директора Слов`янського професійного художнього ліцею ОСОБА_10 №210 від 11.09.2013 року «Про надання допомоги при закінченні ліцею та при працевлаштуванні учениці позбавленій батьківського піклування», у зв`язку з працевлаштуванням та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №226 від 05.04.1994 року «Про поліпшення виховання, навчання, соціального захисту та матеріального забезпечення дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування», ОСОБА_6 були нараховані грошові кошти у сумі 6882 гривень 00 копійок, які вона незаконно отримала та розпорядилася ними на власний розсуд шляхом обману, чим спричинила матеріальний збиток Державному бюджету України в особі ДНЗ «СГТХЛ» на суму 6882,00 грн.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій вона просить вирок суду скасувати і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду. Зазначає, що вирок є незаконним та необґрунтованим і підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та істотне порушення кримінального процесуального закону.
В обґрунтування своїх доводів зазначає, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності, які вплинули на вирішення питання про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого злочину. Неповнота судового розгляду полягає в тому, що стороною захисту було заявлено клопотання про допит ОСОБА_12 , яка, зі слів обвинуваченої, ніби то передала грошові кошти за підробку документів майстру ОСОБА_13 , що значно впливає на обставини справи, а вказану особу під час судового розгляду допитано не було.
Також прокурором зазначено, що судом першої інстанції були порушені вимоги ст.ст. 370, 374 КПК України, а саме в тому, що суд першої інстанції спочатку зазначив, що прийшов до переконання про недоведеність в діянні обвинуваченої складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, однак наприкінці мотивувальної частини зазначив: « ОСОБА_14 обвинувачення за ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) з огляду на вище вказані докази на думку суду не знайшло свого підтвердження, оскільки в її діях відсутній склад злочину, передбачений даною статтею Кримінального закону, після чого йде ствердження про недоведеність вини ОСОБА_11 , однак, згідно ст. 373 КПК - це різні підстави виправдання особи, а відповідно ч. 3 ст. 374 КПК України - суд повинен зазначати підстави для виправдання. Крім того вказує, що в порушення ст. 374 КПК України суд не зазначив рішення щодо процесуальних витрат та порядок отримання копій вироку.
Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачену, яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просила щоб суд 1 інстанції розібрався по сутті пред`явленого обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 407, 412-415 КПК України, підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення кримінально процесуального закону.
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст..94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно до ст. 407 КПК України вказано, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити вирок або ухвалу без змін; змінити вирок або ухвалу; скасувати вирок повністю або частково та ухвалити новий вирок; скасувати ухвалу повністю або частково та ухвалити нову ухвалу; скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Тобто, законодавець визначив, що суд апеляційної інстанції, окрім іншого, має право залишити вирок місцевого суду без змін, або скасувати його з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції чи призначити свій вирок. Одночасно за змістом статей 409,420 КПК України вбачається право суду скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції з підстав неповноти судового розгляду; невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, яким, окрім іншого, може бути таке порушення, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно до ст.396 КПК у апеляційній скарзі прокурор клопоче про дослідження доказів таких, як допит ОСОБА_15 та повторному допиті ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_17 .
Однак суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінально процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження та ухвалення вироку.
Дослідивши матеріали справи та аудіо-диск з записом допиту ОСОБА_18 , колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до помилкових висновків та дав не правильну оцінку наведеним доказам. Також у зв`язку з тим, що захисник, у суді першої інстанції, заявив клопотання про виклик і допит свідків, показання яких можуть мати значення для вирішення питань судового розгляду але допиту свідка не відбулось.
Також, відповідно до наведених доказів та допитом свідків та обвинуваченої згідно до вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28.05.2015 року, обвинувачена ОСОБА_6 , яка свою провину у висунутому обвинуваченні визнала частково не заперечувала той факт, що отримала цю грошову допомогу, але зазначивши, що її майстер ОСОБА_13 запропонувала зробити документи для отримання нею грошової допомоги, за що вона повинна була заплатити ОСОБА_13 1500 грн. Ці кошти вона через ОСОБА_15 передала ОСОБА_13 . Після чого через місяць отримала державну допомогу. Які документи збирала ОСОБА_13 , а також їх склад, зміст і кількість вона не знає. Особисто ніяких документів вона не збирала і не надавала до адміністрації закладу.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона запропонувала допомогти ОСОБА_19 отримати грошову допомогу і тому вона підробила документи, що ОСОБА_11 працює у ПП « Богдан». Також зазначила, що до її посадових обов`язків у ліцеї входить працевлаштування учнів після закінчення навчання. Оскільки ОСОБА_11 є сиротою, то вона особисто повинна була обов`язково її працевлаштувати, оскільки ОСОБА_11 довідку про працевлаштування не надала. Коли ОСОБА_11 принесла їй бланк трудової книжки, то другий майстер ОСОБА_20 допомогла її заповнити, потім особисто зробила ксерокопію. Потім звернулася до ПП « ОСОБА_21 », управляюча повідомила, що їй майстер надасть печатку. Коли майстер дістала з сейфу печатку, то вона особисто проставила її до трудової книжки ОСОБА_11 . Потім повернулася до ліцею, розписалася на ксерокопії трудової книжки та віддала її і довідку про працевлаштування ОСОБА_11 ОСОБА_17 , яка займається сиротами і повідомила що працевлаштувала ОСОБА_11 . Пояснила, що ініціатором купівлі трудової книжки та працевлаштування ОСОБА_11 була особисто вона і їй було відомо, що підробляючи документи, ОСОБА_11 за допомогою них зможе незаконно отримати державну допомогу.
Свідок ОСОБА_17 пояснила у судовому засіданні, що ОСОБА_11 дійсно навчається в їх учбовому закладі, має статус дитини позбавленої батьківської турботи. Отримала гроші по закінченню навчання, оскільки майстер виробничого навчання надала пакет документів, після чого вона винесла наказ про виділення коштів ОСОБА_11 . До її обов`язків входить робота з дітьми інвалідами, сиротами та дітьми позбавленої батьківської турботи, а також профілактична робота з дітьми. Коли їй надають пакет документів про працевлаштування учня, вона особисто готує наказ про виділення таким дітям державної допомоги, який підписує директор.
Представник потерпілої сторони ОСОБА_16 , в судовому засіданні пояснила, що до проведення перевірки, сумнівів документи ОСОБА_11 не викликали. Але після виявлення перевіркою сумнівів, щодо їх дійсності, ліцей змушений був звернутися до правоохоронних органів.
Відповідно до листа УПФУ в м. Слов`янську та Слов`янському районі вбачається, що ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в період з 01.01.2013 року по 01.01.2014 року не була працевлаштована.
Згідно листа Слов`янської ОДПІ ГУМ у Донецькій області станом на 23.10.2014 року фізична особа підприємець ОСОБА_22 » (РНОКПП НОМЕР_3 ) не перебуває на податковому обліку в Слов`янській ОДПІ ГУ Міністерства доходів у Донецькій області як суб`єкт підприємницької діяльності.
Згідно інформації зворотного талону до направлення на роботу від 05.07.2013 року за підписом керівника підприємства вбачається, що ПП «Богданов О.О.» повідомляє, що ОСОБА_6 призначена на посаду «живописець» з місячним окладом згідно штатного розкладу.
Згідно висновку судово - почеркознавчої експертизи № 189 від 24.11.2014 року - підпис в графі «Керівник підприємства організації, установи» у рядку « ОСОБА_9 » в зворотному талоні до направлення на роботу б/н від 05.07.2013 року два підписи в місті розташування запису «копия верна» в середній та нижній частинах копії трудової книжки серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_6 та підпис в графі «ЧП ОСОБА_9 » наданій директору СПХЛ ОСОБА_10 , ймовірно виконані ОСОБА_8 .. Ймовірна форма висновку пояснюється тим, що самі спірні підписи внаслідок того, що вони виконані простими розповсюдженими рухами, містять малий об`єм графічної інформації та частина виявлених співпадаючих ознак має невелику ідентифікаційну значимість.
Обґрунтовуючи свої висновки про невинуватість виправданої у вчиненні інкримінованого злочину, суд послався на показання свідків, письмові докази, лише перерахувавши їх, при цьому їх належним чином не проаналізував їх та не дав їм оцінки з точки зору їх допустимості, достатності, законності та належності, й не перевірив кожен з них на відповідність вимогам ст.ст.87, 97 КПК України.
Тому доводи апеляцій з цього приводу є обґрунтованими.
Також згідно до ч.2ст.439 КПК України, вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді.
Саме тому за пунктом 2 частини 1 статті 409 КПК України визначається, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. При цьому статтями 420, 421 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції лише за скаргою сторони обвинувачення, якщо в ній наведені відповідні підстави, скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок в разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання. Одночасно в ст.407 КПК України вказано, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити вирок або ухвалу без змін; змінити вирок або ухвалу; скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок; скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу; скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження; скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Тобто, законодавець визначив, що суд апеляційної інстанції, окрім іншого, має право залишити вирок місцевого суду без зміни, або скасувати його з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції чи постановити свій вирок. Свій вирок суд апеляційної інстанції уповноважений ухвалити лише погіршивши становище особи. Одночасно за змістом статей 409, 420 КПК України вбачається, право суду скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції з підстав неповноти судового розгляду; невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, яким, окрім іншого, може бути таке порушення, яке перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З огляду на викладене, вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченої ОСОБА_18 не може вважатися законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підлягає скасуванню, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно і всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінально-процесуального закону проаналізувати докази, надані сторонами, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх належність, допустимість, достовірність та достатність, перевірити інші доводи, викладені в апеляції прокурора, зокрема щодо виправдання ОСОБА_6 , та відповідно до вимог ст.370 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення.
Керуючись вимогами ст.ст.376, 396, 405, 407, 409, 412-415, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 28.05.2015 року яким виправдано ОСОБА_6 за ч.1 ст.190 КК України скасувати, справу направити на новий судовий розгляд у той же суд але в іншому складі суддів.
Судді