АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 213/462/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/115/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кривому Розі 13 червня 2016 року апеляційні скарги прокурора; захисників: ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 ; обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року, у кримінальному провадженні № 0001662 відносно
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Широке Дніпропетровської обл, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, освіта базова загальна середня, працює монтером шляху у ТОВ Шляхпостач, раніше судимого:

- 02.06.2009р. Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ст.. 289 ч.2, 186 ч.2, 70 КК України, до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 07.09.2009р. Широківським районним судом Дніпропетровської області за ст. 289 ч.2, 70 ч.4 КК України, остаточно до 5 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнився 18.01.2013р. умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 6 місяців 22 дні. Прож.: АДРЕСА_1
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Зоря Томаківського р-ну Дніпропетровської обл., громадянина України, не працюючого, не одруженого, дітей не має, освіта професійно-технічна, раніше судимого:

- 31.10.2007р. Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст.. 187 ч.2,4, ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 22.05.2008р. Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ст.. 309 ч.2 КК України, до 2 років позбавлення волі. Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України дане покарання поглинуто покаранням за вироком від 31.10.2007р., зарахувавши повністю в строк відбуття покарання за даним вироком, до відбуття 6 років 11 місяців 10 днів позбавлення волі. 23.09.2013р. звільнений умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 7 місяців 19 днів. Прож.: АДРЕСА_2

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської обл., громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, одруженого, який має на утриманні дитину, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця с. Мирове Томаківського р-ну Дніпропетровської обл., громадянина України, працюючого приватним підприємцем, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_13

потерпілі ОСОБА_14 , ОСОБА_15

обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_7

захисники ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного обвинуваченим ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_7 покарання скасувати, у зв`язку з необхідністю призначення більш суворого покарання, ухвалити свій вирок, яким визнати винними та призначити покарання:

- ОСОБА_11 за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що є його власністю; за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що є його власністю;

- ОСОБА_9 за ч.2 ст.289 КК України у виді 6 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що є його власністю; за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що є його власністю; відповідно до ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та не відбутою частиною покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 22.05.2008р., остаточно до відбування ОСОБА_9 визначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього майна, що є його власністю;

- ОСОБА_12 за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що є його власністю; за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; на підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, що є його власністю;

- ОСОБА_7 за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна; на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі з випробувальним терміном на 3 роки з покладенням на нього обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично проходити реєстрацію в кримінально-виконавчій інспекції.

В апеляційній скарзі захисник: ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 просить вирок суду відносно останнього скасувати та виправдати його.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 просить вирок суду відносно останнього скасувати частково та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним за ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, визначити остаточне покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі. За скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України ОСОБА_9 виправдати.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду відносно нього скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 визнати винним за ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, визначити остаточне покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі. За скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України ОСОБА_9 виправдати.

Вироком Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року:
- ОСОБА_11 визнано винними та засуджено за ч.2 ст.289 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_11 покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- ОСОБА_9 визнано винними та засуджено за ч.2 ст.289 КК України до 6 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у вигляді 6 років позбавлення волі;

- ОСОБА_12 визнано винними та засуджено за ч.2 ст.289 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі, за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_12 покарання у вигляді 5 років 3 місяців позбавлення волі;

- ОСОБА_7 визнано винними та засуджено за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі з випробувальним терміном на 3 роки з покладенням на нього обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично проходити реєстрацію в кримінально-виконавчій інспекції,

-за наступних обставин.

Так, обвинувачений ОСОБА_12 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими слідством особами з корисливою метою, приблизно о 01.00 годині 02 листопада 2014 року, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом прибули на подвір`я багатоповерхового будинку АДРЕСА_5 , де ОСОБА_17 за допомогою ножиць пошкодив дверний замок водійської двері автомобілю марки ВАЗ 21104 р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності гр. ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_5 та сів за кермо вказаного автомобілю. При цьому акумулятор на вказаний автомобіль викрали з поруч припаркованого автомобілю марки «ВАЗ 21043» д/з НОМЕР_2 , потім продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом вони разом із невстановленими слідством особами викотили вказаний автомобіль на проїжджу частину та за допомогою штовхання привели в дію двигун автомобілю та розпочали рух на ньому в напрямку м. Марганець Дніпропетровської області. Тим самим незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом за ознаками: протиправне вилучення транспортного засобу у власника всупереч його волі. Вказаними злочинними діями потерпілому ОСОБА_18 , згідно висновку судово - авто товарознавчої експертизи № 70/05-365 від 27.12.2014 року спричинили матеріальний збиток на суму 78058 грн.
Крім того, ОСОБА_12 , притягуючись до кримінальної відповідальності за ст. 185 ч.2 КК України, у провадженні внесеному до ЄРДР за №0000844, будучи повідомленим про підозру, та після направлення справи до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, де справа №182/3478/14-к по теперішній час на розгляді, належних висновків не зробив та знову вчинив аналогічний злочин середньої тяжкості, тобто діючи повторно за попередньою змовою із ОСОБА_11 та ОСОБА_9 з корисливою метою, перебуваючи приблизно о 01.00 годині 02 листопада 2014 року на подвір`ї багатоповерхового будинку АДРЕСА_5 , переслідуючи намір на викрадення чужого майна, ОСОБА_12 руками відчинив капот автомобілю марки «ВАЗ 21043» д/з НОМЕР_2 , який належить на праві власності гр. ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_6 , з якого таємно викрали акумулятор «Веста», який разом перенесли та переставили на поруч припаркований автомобіль марки «ВАЗ 21104» д/з НОМЕР_1 , на якому з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, чим спричинили потерпілому ОСОБА_19 , згідно висновку судово - товарознавчої експертизи від 19.01.2015 року матеріальний збиток на суму 540 грн. Викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
Також, ОСОБА_12 24 листопада 2014р. приблизно о 20 год. 00 хв., знаходячись біля будинку 37 А по вул. Захара Донія в м. Марганець, Дніпропетровської області, вступив у попередню змову з ОСОБА_7 , направлену на незаконне заволодіння транспортним засобом, реалізуючи яку вони діючи сумісно направились до Інгулецького району м. Кривого Рогу на таксі «Daewoo sens», реєстраційний номер НОМЕР_3 під управлінням ОСОБА_20 , якому повідомили, що у вказаному населеному пункті їм потрібно забрати автомобіль. Близько 01 годині 25 листопада 2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_12 прибули до буд. АДРЕСА_6 , де ОСОБА_12 повторно, діючи умисно в групі з ОСОБА_7 , вийшли з таксі, а водій ОСОБА_20 , зостався в автомобілі і на останніх уваги не звертав. Біля вказаного будинку на подвір`ї ОСОБА_12 побачив припаркований автомобіль марки «Богдан», моделі 211040, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_7 , після чого ОСОБА_12 та ОСОБА_7 розподілили між собою ролі скоєння кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_12 підійшов до вказаного автомобілю та за допомогою загостреного електроду відчинив водійські дверцята, зірвав дроти живлення та завів автомобіль, при цьому ОСОБА_7 стояв біля автомобіля і слідкував, щоб ніхто не помітив їх протиправні дії. Після того як ОСОБА_12 з`єднав дроти живлення, ОСОБА_7 підійшов до автомобілю і руками зламав замок блокування керма та сівши в автомобіль, рухаючись на ньому направились в сторону м. Марганець Дніпропетровської області, тим самим обернувши вказаний автомобіль на свою користь, маючи можливість повною мірою ним розпоряджатись. Вказаними злочинними діями потерпілому ОСОБА_21 , згідно висновку судово-автоварознавчої експертизи 70/05-354 від 15.12.2014 року спричинили матеріальний збиток на суму 112039,97 грн.
Обвинувачений ОСОБА_7 24 листопада 2014р. приблизно о 20 год. 00 хв., знаходячись біля свого будинку АДРЕСА_4 , вступив у попередню змову з ОСОБА_12 , направлену на незаконне заволодіння транспортним засобом, реалізуючи яку вони діючи сумісно направились до Інгулецького району м. Кривого Рогу на таксі «Daewoo sens», реєстраційний номер НОМЕР_3 під управлінням ОСОБА_20 , якому повідомили, що у вказаному населеному пункті їм потрібно забрати автомобіль. Близько 01 годині 25 листопада 2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_12 прибули до буд. АДРЕСА_6 , де ОСОБА_7 діючи умисно в групі з ОСОБА_12 , вийшли з таксі, а водій ОСОБА_20 , зостався в автомобілі і на останніх уваги не звертав. Біля вказаного будинку на подвір`ї ОСОБА_12 побачив припаркований автомобіль марки «Богдан», моделі 211040, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_7 , після чого ОСОБА_12 та ОСОБА_7 розподілили між собою ролі скоєння кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_12 підійшов до вказаного автомобілю та за допомогою загостреного електроду відчинив водійські дверцята, зірвав дроти живлення та завів автомобіль, при цьому ОСОБА_7 стояв біля автомобіля і слідкував, щоб ніхто не помітив їх протиправні дії. Після того як ОСОБА_12 з`єднав дроти живлення, ОСОБА_7 підійшов до автомобілю і руками зламав замок блокування керма та сівши в автомобіль, рухаючись на ньому направились в сторону м. Марганець Дніпропетровської області, тим самим обернувши вказаний автомобіль на свою користь, маючи можливість повною мірою ним розпоряджатись. Вказаними злочинними діями потерпілому ОСОБА_21 , згідно висновку судово-автоварознавчої експертизи 70/05-354 від 15.12.2014 року спричинили матеріальний збиток на суму 112039,97 грн.
Обвинувачений ОСОБА_9 , будучи раніше судимим 27.02.2002 року Марганецьким м/с за ст.ст. 185 ч. 3, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 31.10.2007 року Красногвардійським р/с м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 184, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 22.05.2008 року Томаківським р/с за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком 2 роки, згідно ст. 70 ч. 4 КК України покарання поглинути покаранням по вироку Красногвардійського р/с м. Дніпропетровська від 31.10.2007 року, зарахував повністю відбуте покарання по даному вироку, к відбуттю 6 років 11 місяців 10 діб позбавлення волі, на шлях виправлення не став, та знову вчинив умисні злочини. ОСОБА_9 діючи повторно за попередньою змовою із ОСОБА_11 та іншими невстановленими слідством особами з корисливою метою, приблизно о 01.00 годині 10 жовтня 2014 року, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, прибули на подвір`я багатоповерхового будинку АДРЕСА_7 , де ОСОБА_9 за допомогою заздалегідь підшуканих ножиць, пошкодив дверний замок водійської двері автомобілю марки «ВАЗ 21121» д/з НОМЕР_5 , який належить на праві власності гр. ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_8 , після чого ОСОБА_11 , вказані ножиці вставив до замка запалювання та привів в дію двигун автомобілю. Потім ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та невстановлені слідством особи сіли у вказаний автомобіль та розпочали рух на ньому в напрямку м. Марганець Дніпропетровської області. Тим самим незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом за ознаками: протиправне вилучення транспортного засобу у власника всупереч його волі. Вказаними злочинними діями потерпілому ОСОБА_15 , згідно висновку судово - автотоварознавчої експертизи № 70/05-296 від 05.11.2014 року спричинено матеріальний збиток на суму 59 791 грн. 50 коп.
Крім того, ОСОБА_9 , діючи повторно за попередньою змовою із ОСОБА_11 та іншими невстановленими слідством особами з корисливою метою, приблизно о 00.00 годині 13 жовтня 2014 року, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом прибули на подвір`я багатоповерхового будинку АДРЕСА_5 , де ОСОБА_9 за допомогою ножиць пошкодив дверний замок водійської двері автомобілю марки «ВАЗ 21154-110-20» д/з НОМЕР_6 , який належить на праві власності гр. ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_9 , а ОСОБА_11 шляхом з`єднання дротів запалювання привів в дію двигун вказаного автомобілю та вказані особи разом із невстановленими слідством особами розпочали рух на ньому в напрямку м. Марганець Дніпропетровської області. Тим самим незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом за ознаками: протиправне вилучення транспортного засобу у власника всупереч його волі. Вказаними злочинними діями потерпілому ОСОБА_14 , згідно висновку судово - автотоварознавчої експертизи № 70/05-291 від 30.10.2014 року спричинено матеріальний збиток на суму 66271 грн.
Крім того, ОСОБА_9 близько 01 години 21 жовтня 2014 року діючи повторно з корисливою метою, переслідуючи намір на таємне викрадення чужого майна прибув на подвір`я домоволодіння АДРЕСА_5 , де ножицями відчинив водійські двері автомобілю марки «ВАЗ 2110» д/з НОМЕР_7 , який належить на праві власності гр. ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_10 , з якого таємно викрав навігатор «Піонер», чим спричинив потерпілому ОСОБА_22 , згідно висновку судово - товарознавчої експертизи від 19.01.2015 року матеріальний збиток на суму 1504 грн. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_9 , діючи повторно за попередньою змовою із ОСОБА_11 та іншими невстановленими слідством особами з корисливою метою, приблизно о 03.00 годині 27 жовтня 2014 року, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом прибули на подвір`я багатоповерхового будинку АДРЕСА_7 , де ОСОБА_11 за допомогою ножиць пошкодив дверний замок водійської двері автомобілю марки «ВАЗ 2110» д/з НОМЕР_8 , який належить на праві власності гр. ОСОБА_23 ІНФОРМАЦІЯ_11 , після чого ОСОБА_17 шляхом з`єднання дротів запалювання привів в дію двигун вказаного автомобілю та розпочали рух на ньому в напрямку м. Марганець Дніпропетровської області. Тим самим незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом за ознаками: протиправне вилучення транспортного засобу у власника всупереч його волі. Вказаними злочинними діями потерпілому ОСОБА_23 , згідно висновку судово - автотоварознавчої експертизи № 70/05-373 від 31.12.2014 року спричинено матеріальний збиток на суму 92509 грн.
Крім того, ОСОБА_9 , діючи повторно за попередньою змовою із ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими слідством особами з корисливою метою, приблизно о 01.00 годині 02 листопада 2014 року, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом прибули на подвір`я багатоповерхового будинку АДРЕСА_5 , де ОСОБА_17 за допомогою ножиць пошкодив дверний замок водійської двері автомобілю марки ВАЗ 21104 р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності гр. ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_5 та сів за кермо вказаного автомобілю. При цьому акумулятор на вказаний автомобіль викрали з поруч припаркованого автомобілю марки «ВАЗ 21043» д/з НОМЕР_2 , потім продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом вони разом із невстановленими слідством особами викотили вказаний автомобіль на проїжджу частину та за допомогою штовхання привели в дію двигун автомобілю та розпочали рух на ньому в напрямку м. Марганець Дніпропетровської області. Тим самим незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом за ознаками: протиправне вилучення транспортного засобу у власника всупереч його волі. Вказаними злочинними діями потерпілому ОСОБА_18 , згідно висновку судово - автотоварознавчої експертизи № 70/05-365 від 27.12.2014 року спричинили матеріальний збиток на суму 78058 грн.
Також, ОСОБА_9 , діючи повторно за попередньою змовою із ОСОБА_11 та ОСОБА_12 з корисливою метою, перебуваючи приблизно о 01.00 годині 02 листопада 2014 року на подвір`ї багатоповерхового будинку АДРЕСА_5 , переслідуючи намір на викрадення чужого майна, ОСОБА_12 руками відчинив капот автомобілю марки «ВАЗ 21043» д/з НОМЕР_2 , який належить на праві власності гр. ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_6 , з якого таємно викрали акумулятор «Веста», який разом перенесли та переставили на поруч припаркований автомобіль марки «ВАЗ 21104» д/з НОМЕР_1 , на якому з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, чим спричинили потерпілому ОСОБА_19 , згідно висновку судово - товарознавчої експертизи від 19.01.2015 року матеріальний збиток на суму 540 грн. Викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_11 , будучи раніше судимим, 02.06.2009р. Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу за ст.. 289 ч.2, 186 ч.2, 70 КК України, до 5 років 1 місяця позбавлення волі; 07.09.2009р. Широковський районний суд Дніпропетровської області за ст.. 289 ч.2, 70 ч.4 КК України, остаточно до 5 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнився 18.01.2013р. умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 22 дні, на шлях виправлення не став та знову вчинив аналогічни злочин. ОСОБА_11 , повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_9 та іншими невстановленими слідством особами з корисливою метою, приблизно о 01.00 годині 10 жовтня 2014 року, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, прибули на подвір`я багатоповерхового будинку АДРЕСА_7 , де ОСОБА_9 за допомогою заздалегідь підшуканих ножиць, пошкодив дверний замок водійської двері автомобілю марки «ВАЗ 21121» д/з НОМЕР_5 , який належить на праві власності гр. ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_8 , після чого ОСОБА_11 , вказані ножиці вставив до замка запалювання та привів в дію двигун автомобілю. Потім ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та невстановлені слідством особи сіли у вказаний автомобіль та розпочали рух на ньому в напрямку м. Марганець Дніпропетровської області. Тим самим незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом за ознаками: протиправне вилучення транспортного засобу у власника всупереч його волі. Вказаними злочинними діями потерпілому ОСОБА_15 , згідно висновку судово - автотоварознавчої експертизи № 70/05-296 від 05.11.2014 року спричинено матеріальний збиток на суму 59 791 грн. 50 коп.
Крім того, ОСОБА_11 , діючи повторно за попередньою змовою із ОСОБА_9 та іншими невстановленими слідством особами з корисливою метою, приблизно о 00.00 годині 13 жовтня 2014 року, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом прибули на подвір`я багатоповерхового будинку АДРЕСА_5 , де ОСОБА_9 за допомогою ножиць пошкодив дверний замок водійської двері автомобілю марки «ВАЗ 21154-110-20» д/з НОМЕР_6 , який належить на праві власності гр. ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_9 , а ОСОБА_11 шляхом з`єднання дротів запалювання привів в дію двигун вказаного автомобілю та вказані особи разом із невстановленими слідством особами розпочали рух на ньому в напрямку м. Марганець Дніпропетровської області. Тим самим незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом за ознаками: протиправне вилучення транспортного засобу у власника всупереч його волі. Вказаними злочинними діями потерпілому ОСОБА_14 , згідно висновку судово - автотоварознавчої експертизи № 70/05-291 від 30.10.2014 року спричинено матеріальний збиток на суму 66271 грн.
Крім того, ОСОБА_11 , діючи повторно за попередньою змовою із Годовським та іншими невстановленими слідством особами з корисливою метою, приблизно о 03.00 годині 27 жовтня 2014 року, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом прибули на подвір`я багатоповерхового будинку АДРЕСА_7 , де ОСОБА_11 за допомогою ножиць пошкодив дверний замок водійської двері автомобілю марки «ВАЗ 2110» д/з НОМЕР_8 , який належить на праві власності гр. ОСОБА_23 ІНФОРМАЦІЯ_11 , після чого ОСОБА_17 шляхом з`єднання дротів запалювання привів в дію двигун вказаного автомобілю та розпочали рух на ньому в напрямку м. Марганець Дніпропетровської області. Тим самим незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом за ознаками: протиправне вилучення транспортного засобу у власника всупереч його волі. Вказаними злочинними діями потерпілому ОСОБА_23 , згідно висновку судово - автотоварознавчої експертизи № 70/05-373 від 31.12.2014 року спричинено матеріальний збиток на суму 92509 грн.
Крім того ОСОБА_11 , діючи повторно за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими слідством особами з корисливою метою, приблизно о 01.00 годині 02 листопада 2014 року, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом прибули на подвір`я багатоповерхового будинку АДРЕСА_5 , де ОСОБА_17 за допомогою ножиць пошкодив дверний замок водійської двері автомобілю марки ВАЗ 21104 р.н. НОМЕР_1 , який належить на праві власності гр. ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_5 та сів за кермо вказаного автомобілю. При цьому акумулятор на вказаний автомобіль викрали з поруч припаркованого автомобілю марки «ВАЗ 21043» д/з НОМЕР_2 , потім продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом вони разом із невстановленими слідством особами викотили вказаний автомобіль на проїжджу частину та за допомогою штовхання привели в дію двигун автомобілю та розпочали рух на ньому в напрямку м. Марганець Дніпропетровської області. Тим самим незаконно заволоділи вказаним транспортним засобом за ознаками: протиправне вилучення транспортного засобу у власника всупереч його волі. Вказаними злочинними діями потерпілому ОСОБА_18 , згідно висновку судово - автотоварознавчої експертизи № 70/05-365 від 27.12.2014 року спричинили матеріальний збиток на суму 78058 грн.
Також, ОСОБА_11 , приблизно о 02 годині 02 листопада 2014 року діючи повторно за попередньою змовою із ОСОБА_9 та ОСОБА_12 з корисливою метою, перебуваючи приблизно о 01.00 годині 02 листопада 2014 року на подвір`ї багатоповерхового будинку АДРЕСА_5 , переслідуючи намір на викрадення чужого майна, ОСОБА_12 руками відчинив капот автомобілю марки «ВАЗ 21043» д/з НОМЕР_2 , який належить на праві власності гр. ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_6 , з якого таємно викрали акумулятор «Веста», який разом перенесли та переставили на поруч припаркований автомобіль марки «ВАЗ 21104» д/з НОМЕР_1 , на якому з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, чим спричинили потерпілому ОСОБА_19 , згідно висновку судово - товарознавчої експертизи від 19.01.2015 року матеріальний збиток на суму 540 грн. Викраденим майном розпорядились на власний розсуд.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, пов`язані з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до порушення правил призначення покарання та невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Так, санкція ч.2 ст.289 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк з конфіскацією майна або без такої. При цьому, суд призначаючи обвинуваченим основне покарання, свої висновки щодо застосування або незастосування додаткового покарання конфіскації майна не виклав та взагалі не розглянув питання про призначення обвинуваченим додаткового покарання, чим неправильно застосував кримінальний закон. Між тим, обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_9 неодноразово судимі, схильні до вчинення корисливих злочинів, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не мають офіційного джерела прибутку, скоїли злочини, один з яких є тяжким, що свідчить про необхідність призначення обвинуваченим додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення. Так, жодних доказів скоєння ОСОБА_7 злочину не існує. В судовому засіданні ОСОБА_7 зазначив, що гр. ОСОБА_12 попросив його перегнати автомобіль з м. Кривого Рогу до м. Марганець, на що він погодився. Коли ОСОБА_24 сів до автомобіля, то побачив, що замок запалювання пошкоджений та запідозрив ОСОБА_25 в скоєнні злочину, пересівши до таксі. Зазначені покази були підтвердженні обвинуваченим ОСОБА_25 та свідком ОСОБА_26 .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 зазначає про те, що останнього незаконно було визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.289 КК України. Так, під час судового слідства ОСОБА_9 визнав факт скоєння злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України за епізодом від 21.10.2014 року викрадення навігатору з автомобіля, однак вказав, що інших злочинів він не скоював. Обвинувачені Жолква та ОСОБА_25 також в суді вказали, що ОСОБА_27 не здійснював викрадення транспортних засобів разом з ними, а раніше вони його оговорили з огляду на особисті непорозуміння. При цьому, ОСОБА_9 визнавав вину під впливом фізичного та морального тиску з боку працівників міліції. У вироку зазначено, що вина ОСОБА_27 підтверджується показами свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , але це не відповідає дійсності.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 посилається на неналежне з`ясування судом першої інстанції осудності останнього, як в момент скоєння ним злочинів так і під час перебування його в місцях тимчасового утримання. На думку захисника, проведення у даному кримінальному провадженні стаціонарної судово-психіатричної експертизи у відношенні ОСОБА_11 було б доцільним із точки зору усунення судом усіх можливих сумнівів щодо його осудності чи неосудності, чого зроблено так і не було. Крім того, судом безпідставно задоволено позовні вимоги потерпілого ОСОБА_15 в частині, що перевищують зазначений в обвинувальному акті загальний розмір завданої йому майнової шкоди.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_9 зазначає про те, що його провину за ч.2 ст.289 КК України не доведено. Так, обвинувачені Жолква та ОСОБА_25 в суді пояснили, що ОСОБА_9 на момент вчинення злочину з ними не було. При цьому, жоден свідок не вказав причетність ОСОБА_27 до незаконного заволодіння транспортними засобами.
В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_9 вказує на фальсифікацію матеріалів провадження відносно нього за ч.2 ст.289 КК України. Так, ОСОБА_9 фактично було затримано 15.12.2014 року, а не 17.12.2014 року, при цьому протокол його затримання в матеріалах провадження відсутній. Ряд свідків може підтвердити дату затримання обвинуваченого. Крім того, ОСОБА_9 зазначає про те, що оговорив себе у вчиненні передбаченого ч.2 ст.289 КК України злочину, у зв`язку з незаконним впливом фізичного та психологічного характеру з боку працівників міліції. Між тим, під час досудового розслідування, для повного та об`єктивного встановлення обставин справи, не проведено відтворення обстановки і обставин події та пред`явлення обвинуваченого для впізнання свідкам ОСОБА_28 та ОСОБА_29 .
В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти доводів апеляційних скарг сторони захисту.

Під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 , кожен окремо, наполягали на задоволенні апеляційної скарги захисника та виправданні обвинуваченого ОСОБА_7 , заперечуючи при цьому проти доводів апеляційної скарги прокурора.

При апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_8 , кожен окремо, наполягали на задоволенні вимог їх апеляційних скарг в повному обсязі, проти доводів апеляційної скарги прокурора заперечували.

Під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_10 , кожен окремо, наполягали на задоволенні апеляційної скарги захисника та скасуванні вироку суду, проти вимог апеляційної скарги прокурора заперечували. Обвинувачений ОСОБА_11 зазначив, що скоїв злочини, за які його засуджено під впливом інших обвинувачених, просив суворо його не карати.

При апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_12 та його захисник ОСОБА_30 , кожен окремо, підтримали вимоги апеляційних скарг сторони захисту, запересуючи проти задоволення апеляційної скарги прокурора. Обвинувачений ОСОБА_12 пояснив, що він повністю визнає свою вину у скоєнні злочинів, за обставин, викладених у вироку.

Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційих скаргах доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню,а апеляційна скарга захисника: ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , задоволенню не підлягає,з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які були перевірені у судовому засіданні та яким суд дав належну оцінку у вироку, відповідно до вимог ст. 374 КПК України, та в апеляційних скаргах зазначені факти не оскаржуються і з огляду на положення ст.404 КПК України, дані висновки колегією суддів не переглядаються.
Відповідно до вимог ст.404 КПК України, не переглядаються колегією суддів і висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за епізодом викрадення автомобільного навігатора «Піонер» з автомобіля ВАЗ 2110 д/з НОМЕР_7 , 21 жовтня 2014 року, на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_8 , які також не оскаржуються обвинуваченим та його захисником в апеляційних скаргах.
В свою чергу, доводи, викладені в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , щодо непричетності обвинуваченого ОСОБА_9 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, кримінальна відповідальність за які передбачена ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, то вони спростовуються матеріалми провадження і тому задоволенню не підлягають.
Як на докази вини ОСОБА_9 суд правомірно послався на покази обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та самого ОСОБА_9 надані ними, як на початку судового розгляду, так і в ході досудового розслідування, під час проведення ряду слідчих дій, покази свідків по справі та письмові матеріали кримінального провадження.
Так, з фонограми звукозапису судового засідання вбачається, що ОСОБА_9 на початку судового розгляду вину у скоєному визнавав у повному обсязі та в подробицях розповідав про обставини незаконного заволодіння ним разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 транспортних засобів.
Із показів, ОСОБА_9 в суді вбачається, що він у вересні 2014 року, після знайомства з особами на ім`я ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , погодився на їх пропозицію незаконного заволодіння транспортними засобами, навиками відмикання яких він володів, чому навчився в місцях позбавлення волі. ОСОБА_9 також розповів коли і за яких обставин познайомився з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Вже в жовтні 2014 року ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 і особами на ім`я ОСОБА_31 та ОСОБА_32 близько 01.00 на Інгульці, незаконно заволоділи автомобілем ВАЗ 21121 сірого кольору. Вулицю та номер будинку в дворі якого знаходився означений автомобіль, ОСОБА_9 не назвав, проте пояснив інші обставини події злочину. Так, до автомобіля підійшли Жолква та ОСОБА_27 , інші двоє осіб залишилися в автомобілі, на якому вони всі разом приїхали. За допомогою ножиць ОСОБА_27 відчинив автомобіль, потім спробував завести автомобіль ножицями, але спрацювала сигналізація. Коли сигналізація замовкла, ОСОБА_33 та ОСОБА_27 знову повернулись до автомобіля та спробували його завести ножицями, проте нічого не вийшло. Далі ОСОБА_27 штовхав автомобіль, а Жолква намагався його завести. Після того, як машину завели, чоловік на ім`я ОСОБА_31 сів за кермо, а сам обвинувачений на пасажирське місце та погнали автомобіль до м. Марганець. Завданням ОСОБА_34 та ОСОБА_35 був продаж автомобіля. Через декілька днів, ОСОБА_27 отримав гроші від ОСОБА_34 та ОСОБА_35 в сумі 3800 грн.
Крім того, ОСОБА_27 розповів про незаконне заволодіння автомобілем ВАЗ 2115, яке мало місце 13 жовтня 2014 року на Інгульці. При цьому, ОСОБА_9 відчинив двері автомобіля ножицями, а ОСОБА_11 завів автомобіль з`єднавши дроти. Даний автомобіль Жолква, ОСОБА_27 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 відігнали до м. Марганець, в гаражний кооператив пилорама.
ОСОБА_9 пояснив в судовому засіданні і про незаконне заволодіння автомобілем ВАЗ 2110 на Інгульці 27 жовтня 2014 року. В даному випадку автомобіль відчинив за допомогою ножиць ОСОБА_11 за своїм власним бажанням спробувати відчинятити автомобілі ножицями. В автомобілі не було замка запалювання, обвинувачені завели автомобіль кнопкою та відігнали до м. Марганець в той же кооператив.
Також ОСОБА_9 розповів як разом з ОСОБА_36 та ОСОБА_25 , заволодів автомобілем ВАЗ 2110 в листопаді 2014 року. Цього дня ОСОБА_31 та ОСОБА_32 приїхали до ОСОБА_27 на таксі, за кермом якого був ОСОБА_25 , тоді вони і познайомились. Вони всі, забравши ОСОБА_11 з смт. Широкого поїхали на Інгулець. Знайшовши потрібний автомобіль, ОСОБА_9 відчинив його, як і раніше за допомогою ножиць. Проте автомобіль не заводився. ОСОБА_25 сказав, що в автомобілі відсутній акумулятор та запропонував зняти його з сусіднього автомобіля ВАЗ 2104. потім ОСОБА_25 , ОСОБА_33 і ОСОБА_27 зняли акумулятор з даного авто та поставили його в автомобіль ВАЗ 2110, який штовхаючи завели та відігнали в ОСОБА_37 до того ж гаража.
Розповів ОСОБА_27 і про крадіжку навігатора з автомобіля ВАЗ 2110 в Інгулецькому районі міста Кривого Рогу, який висів на лобовому склі автомобіля, при цьому двері автомобіля були відчинені. Пізніше обвинувачений продав зазначений навігатор.
В ході досудового розслідування, під час допиту у якості підозрюваного, ОСОБА_9 в повній мірі визнавав вину у скоєнні інкримінованих йому злочинів та в присутності свого захисника ОСОБА_8 вказував на обставини їх скоєння (т.5 а.кп. 163-164, т.7 а.кп.117) Під час додаткового допиту у якості підозрюваного(т.6 а.кп.163-164) у якості підозрюваного, також за участі захисника, із застосуванням відеозйомки, ОСОБА_27 розповів яким чином, коли та з ким викрадав автомобілі в м. Кривому Розі, назвав моделі викрадених авто, а саме ВАЗ 2112, ВАЗ 2115 та два автомобілі ВАЗ 2110, їх характерні особливості, прикмети а саме наявність наклейки у виді вишиванки на автомобілі ВАЗ 2110 та тюнінгу іншого авто тієї ж моделі, тощо Вказав ОСОБА_27 і на яких транспортних засобах приїзжав до м. Кривого Рогу та на дії інших співучасників, які були направлені на незаконне заволодіння транспортними засобами, не заперечуючи, що саме він відчиняв усі автомобілі ножицями, окрім автомобіля ВАЗ 2110, викраденого 27.10.2014 року, який відкрив Жолква. Про обставини викрадення автомобільного акумулятора з автомобіля ВАЗ 2104 для встановлення його на автомобіль ВАЗ 2110, котрий обвинуваченим не вдавалося завести ОСОБА_27 також розповів. Такі покази ОСОБА_27 повністю узгоджуються з його показами в суді, які суд поклав в основу вироку. Цифровий носій інформації з відеозаписом допиту ОСОБА_9 колегією суддів було переглянуто в в межах підготовки кримінального провадження до розгляду.

Під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, на його початку, обвинувачений ОСОБА_11 надав пояснення, щодо двох епізодів незаконного заволодіння транспортних засобів вчинених ним за участю в тому числі ОСОБА_9 які в деталях співпадають з показами обвинуваченого ОСОБА_9 .
Так, ОСОБА_11 на початку судового розгляду розповів про те, як разом з ОСОБА_27 та особами на ім`я ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , восени 2014 року, заволоділи автомобілем ВАЗ 2112 сірого кольору. При цьому, викладені ОСОБА_11 обставини незаконного заволодіння майном за своїм змістом відповідають обставинам, названим ОСОБА_9 , за яких останній за допомогою ножиць відчинив двері автомобіля. Жолква також вказав про спрацювання сигналізації, яка змусила обвинувачених відійти , а потім повернутися до автомобіля для доведення умислу до кінця. За словами ОСОБА_11 , викрадений автомобіль вони з Годовським відігнали до м. Марганець в гараж.
Обставини незаконного заволодіння автомобілем ВАЗ 2115 13.10.2014 року в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу, разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_11 також підтвердив та навів обставини скоєння злочину за цим епізодом. Зі слів ОСОБА_11 , ОСОБА_9 відчинив і цей автомобіль ножицями. Заволодівши ним, обвинувачені відігнали авто до гаража в м. Марганець.
На вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 за епізодом викрадення автомобіля ВАЗ 2110 на Інгульці в листопаді 2014 року, на початку судового розгляду зазначив і ОСОБА_12 . З його слів вбачається, що вказаний злочин було вчинено ним, разом з ОСОБА_36 та ОСОБА_27 . Більш того, ОСОБА_25 в суді пояснив ті ж обставини, що і ОСОБА_27 про те, що обраний ними автомобіль не заводився, а тому вони викрали акумулятор з автомобілю ВАЗ 2104, який стояв неподалік та встановили на автомобіль ВАЗ 2110, який штовхаючи завели та відігнали до м. Марганець в гараж.
З вироку вбачається, що судом першої інстанції ретельно було перевірено покази обвинуваченого ОСОБА_9 , надані ним в кінці судового розгляду, в частині його непричетності до скоєних кримінальних правопорушень, і з урахуванням встановлених в ході досудового розслідування та перевірених в суді доказів, обгрунтовано визнано недостовірними та такими, що не знайшли свого підтвердження.
Суд навів у вироку детальні мотиви відносно оцінки пояснень ОСОБА_9 , який визнавав свою вину в ході досудового розслідування та в суді, на початку судового розгляду, а в кінці судового слідства покази змінив, зазначивши, що не вчиняв ніяких злочинів з ОСОБА_36 і ОСОБА_25 . Водночас суд дав аналіз поясненням Жолква та ОСОБА_25 в цій частині, іншим доказам по справі та обгрунтовано не прийняв до уваги невизнання ОСОБА_9 вини у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, розцінивши його покази як обраний спосіб захисту та намір ухилитись від відповідальності за скоєне. З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування, обвинувачений ОСОБА_9 не заперечував того факту , що саме він, разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , невстановленими слідством особами незаконно заволодів рядом транспортних засобів на території Інгулецького району міста Кривого Рогу восени 2014 року, про що також свідчать досліджені судом докази, в тому числі протоколи одночасного допиту осіб.
Так, з протоколу одночасного допиту осіб від 04 лютого 2015 року між ОСОБА_9 і ОСОБА_11 (т. 7 а.кп.95-96), проведеного за участю їх захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_10 вбачається наступне.
Під час знайомства, ОСОБА_27 розповів Жолква, що вміє відмикати двері автомобілів, і угоняти автомобілі, а Жолква повідомив, що раніше судимий за угони автомобілів, згодом ОСОБА_27 запропонував Жолква угоняти автомобілі, на що той погодився. Невдовзі обвиувачені поїхали до ОСОБА_38 , де знайшли автомобіль ВАЗ 12 моделі, який ОСОБА_27 відчинив ножицями. При спробі завести автомобіль, спрацювала сигналізація, коли вона затихла, обвинувачені повернулися до автомобіля та завели його за допомогою ножиць, потім превезли автомобіль в м. Марганець гаражний кооператив пилорама.
Також обвинувачені вказували, що в нічний час в районі «ЮГОК» м. Кривий ОСОБА_39 вони на автомобілі марки «Москвич» приїхали до подвір`я багатоповерхівки, де Жолква направився до автомобілю ВАЗ 2110 чорного кольору, який був припаркований біля під`їзду щоб відчинити замок двері з подальшим його викраденням, при цьому ОСОБА_27 дав йому ножиці, так як він Жолква сам хотів відчинити замок таким способом. Жолква відкрив замок, але не зміг завести двигун, ОСОБА_27 сидів поряд в автомобілі. Автомобіль заводився з кнопки. Автомобіль привезли до м. Марганець, де сховали автомобіль в гаражі кооперативу «Пилорама».
Через тиждень Годовський із Стаховським та хлопцем на ім`я ОСОБА_40 на автомобілі марки «Фольцваген Т4» виїхали в м. Кривий Ріг, з цілю викрасти автомобіль, по дорозі заїхали в смт. Широке, де забрали ОСОБА_41 та ОСОБА_42 та направились на «ЮГОК». Приїхавши до «ЮГОКа» вони знайшли автомобіль ВАЗ 21104, який був припаркований біля багатоповерхової будинку. ОСОБА_25 та Жолква підійшли до авто, на кузові якої була наклейка у вигляді «вишиванки», після чого ОСОБА_27 ножицями відчинив замок водійської двері та сів за кермо, намагався завести автомобіль, але автомобіль не заводився, в цей момент ОСОБА_25 , який стояв поряд із ОСОБА_36 біля автомобіля відчинив його капот та сказав, що в автомобілі не має акумулятора, запропонував викрасти акумулятор з іншого авто. Вони пішли до автомобіля марки ВАЗ 2104, який стояв неподалік. ОСОБА_25 відчинив руками капот та зняв акумулятор, потім ОСОБА_25 та Жолква разом із акумулятором направились до ВАЗ 21104, а ОСОБА_27 до автомобіля Фольгваген. Жолква та ОСОБА_25 завели автомобіль, та перегнали до м. Марганець у кооператив ОСОБА_43 .
Під час одночасного допиту ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , за участю їх захисників (т.7 а.кп. 97-98), ОСОБА_27 розповів, як він із ОСОБА_25 та ОСОБА_44 , а також Жолквою в листопаді 2014 року викрали автомобіль ВАЗ 2110, на кузові якого була наклейка у виді вишиванки.
Таким чином, в ході одночасних допитів ОСОБА_9 з ОСОБА_11 , а потім зі ОСОБА_12 , ОСОБА_27 надав повністю аналогічні покази, які відповідають його початковим поясненням в суді першої інстанції, безпосередньо дослідженим судом, за вимогами ст.23 КПК України.
Під час предя`явлення особи для впізнання від 16.12.2014 року, ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_9 , як особу, з якою вчиняв незаконне заволодіння транспортними засобами (т.5 а.кп.124-126).
При цьому, доводи захисника ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_9 , про те, що судом дана невірна оцінка протоколам одночасних допитів за участю ОСОБА_9 в ході досудового розслідування колегія суддів вважає безпідставними, до того ж такі доводи захисником ніяким чином не обґрунтовані.
Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_9 в цілому послідовно на досудовому слідстві і на початку судового розгляду розповідав про обставини вчинених ним злочинних дій, його покази в деталях співпадють з показами обвинувачених ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , наданими в ході їх одночасних допитів та на початку судового слідства.
Таким чином, суд обґрунтовано поклав покази ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , надані ними на початку розгляду кримінального провадження в суді, в основу вироку, оскільки вони є послідовними і підтверджуються іншими доказами, які суд дослідив в судовому засіданні.
В той час як покази обвинувачених, в кінці судового слідства, як то покази ОСОБА_9 про не вчинення ним злочинів зі Стаховським та Жолквою, тощо, навпаки були нелогічними, непереконливими, непослідовними, спростовані наведеними у мотивувальній частині вироку доказами, а тому суд правильно їх відхилив як такі, що були дані з метою ухилитися від відповідальності або пом`якшити її. Колегія суддів звертає увагу і на те, що під час досудового розслідування обвинувачені надавали протилежні за своїм змістом покази, які фактично відповідали змісту їх попередніх свідчень в суді.
Так, ретельний аналіз показів обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , як на досудовому слідстві, так і в суді, свідчить, що кожний з них, розповідаючи про конкретні дії іншого співучасника, не тільки викривав останнього, а в такий спосіб одночасно і викривав самого себе у вчиненні кримінальних правопорушень, оскільки показання ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 на досудовому слідстві та на початку судового слідства, в яких вони визнавали вину у скоєному, із зазначенням часу, місця скоєного злочину, способу заволодіння транспортними засобами є конкретними і містять такі деталі скоєного, які могли бути відомі лише їм як безпосереднім учасникам злочинів. Ці показання узгоджуються з фактичними даними, що містяться у протоколах слідчих дій. Тому, суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх такими, що відповідають дійсності, а заяви про непричетність до злочину відкинув, як неспроможні.
Крім того, під час апеляційного розгляду кримінального провадження, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не заперечували своєї вини у вчиненні злочинів, за обставин, викладених у вироку.
З ціллю перевірки заяв обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 про те, що в ході досудового розслідування вони обмовили себе під тиском працівників поліції, колегією суддів призначено перевірку, проведення якої доручено прокурору Дніпропетровської області

За результатами проведеної перевірки щодо застосування до ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 фізичного чи психічного впливу з боку працівників поліції під час досудового розслідування кримінального провадження за їх обвинуваченням, згідно постанови про закриття кримінального провадження від 27.04.2016 року, даний факт не знайшов свого підтвердження, оскільки працівники поліції не вживали будь-яких дій, які явно виходять за межі наданих їм прав чи повноважень.

Результати перевірки було долучено до матеріалів кримінального провадження.

Для перевірки наявності неправомірних дій працівників міліції у відношенні ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , судом першої інстанції було зобов`язано начальника Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області провести службове розслідування. За висновками означеного службового розслідування факти застосування фізичного чи психологічного впливу на ОСОБА_9 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 не знайшли свого підтвердження (т.3 а.кп. 106-112).
Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 про те,що співробітниками міліції, в порушення вимог ст.208 КПК України, не було складено протокол затримання ОСОБА_9 , при цьому останнього фактично було затримано 15.12.2014 року, не знайшли свого підтвердження.
Так, під час розгляду кримінального провадження, апеляційним судом, з Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу було витребувано копію протоколу затримання ОСОБА_9 , з якого вбачається, що останнього було затримано 17.12.2014 року. При цьому, ознайомившись з підставами затримання та правами і обов`язками затриманого, ОСОБА_9 клопотань, заяв чи скарг не мав. Зауважень і доповнень до протоколу від обвинуваченого також не надходило. Копію протоколу ОСОБА_9 вручено під підпис.
Таким чином, твердження ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 про порушення вимог кримінального процесуального законодавства під час затримання ОСОБА_9 та про дату фактичного затримання засудженого 15.12.2014 року є безпідставними.
Крім показів самих обвинувачених, та проведених за їх участі на досудовому розслідуванні, зазначених вище слідчих дій вина ОСОБА_9 у вчиненні незаконного заволодіння транспортними засобами, вчиненого повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_12 та ОСОБА_11 підтверджується і іншими, наявними у матеріалах кримінального провадження письмовими доказами, серед яких:

-протоколом огляду та добровільної видачі від 27.11.2014р., відповідно до якого ОСОБА_12 добровільно видав: бампер автомобільний чорного кольору, передній до автомобіля ВАЗ 2110, який має з лівої сторони пошкодження з елементом паяння пластику. Низ бампера має пошкодження у вигляді подертостей фарби. Бампер автомобільний чорного кольору, задній для автомобіля ВАЗ 2110, який має з лівої сторони з низу пошкодження у вигляді отвору неправильної форми, з лівої сторони бампера є малюнок білою фарбою у вигляді хлопчика. (т.4 а.кп.190 - 191).
-протоколом огляду та добровільної видачі від 27.11.2014 року, під час якого ОСОБА_12 добровільно видав ряд запчастин до автомобіля ВАЗ 2110 (т.5 а.кп.24); проткол огляду місця події (т.5 а.кп.25-26), об`єктом якого були металеві диски, видані свідком ОСОБА_20 , які зі слів останнього в суді, він придбав у Стаховського. Всі зазначені в наведених протоколах запчастини були передані потерпілому ОСОБА_18 , оскільки їх було знято саме з його автомобіля, що було підтверджено ОСОБА_25 в суді.
-протоколом обшуку домоволодіння АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_11 , в ході якого, в присутності понятих ОСОБА_45 та ОСОБА_46 , виявлено автомобільний акумулятор чорного кольору з номером на верхній кришці № (а.кп.93-94 т.5). Вказаний акумулятор передано потерпілому ОСОБА_19 під розписку (а.кп.88 т.6). Свідок ОСОБА_47 в суді пояснив, що Жолква був присутній при проведенні обшуку в домоволодінні.
-протоколом огляду від 26.11.2014р., відповідно до якого огляд проводився у гаражі № НОМЕР_9 ОСОБА_48 у м. Марганець, на який вказали обвинувачені ОСОБА_24 і ОСОБА_25 , зазначивши, що саме в цьому гаражі вони сховали викрадений автомобіль ОСОБА_49 , де він і був виявлений (а.кп. 243-245 т.5). Вказаний автомобіль визнаний речовим доказом та переданий потерпілому ОСОБА_21 під розписку (а.кп.255,256 том5).
- протоколом огляду місця події від 16.01.2015р., автомобіля Volkswagen T-4 р.н. НОМЕР_10 , який розташований біля будинку по вул. 40 років Жовтня, в м. Марганець. Виявлено та вилучено вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу, яке залишено на зберігання ОСОБА_50 (а.кп.124-125 т.6) ОСОБА_51 пояснював, що він неодноразово возив на зазначеному автомобілі Стаховського та інших невідомих йому осіб до міста Кривого Рогу, восени 2014 року.
В ході судового засідання, будучи допитаним у якості свідка ОСОБА_51 вказав, що Жолква і ОСОБА_27 схожі на тих осіб, яких він возив разом із ОСОБА_25 до Кривого Рогу, а саме ОСОБА_38 , де біля магазину АТБ вони вийшли, а через 10 хвилин зателефонували та сказали повертатися до м. Марганець самому.
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16.12.2014р. під час якого ОСОБА_12 вказав, що ОСОБА_11 схожий на особу, що з ним вчинила незаконне заволодіння транспортним засобом (а.кп.121-123 том5). Проте, того ж дня, ОСОБА_25 , в ході одночасного допиту з ОСОБА_11 , за участю захисника ОСОБА_8 , пояснив, що побоявся вказати на ОСОБА_41 під час впізнання, оскільки його батькам та родичам погрожували, додавши, що саме з Жолква та іншими знайомими вони скоювали незаконні заволодіння транспортних засобів,з чим Жолква погодився (т.5 а.кп.151).
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 09.12.2014р. (а.кп.59-61 т 5), з якого видно вилучення диску з інформацією, на підставі якої складено довідку щодо аналітичного опрацювання інформації (а.с.64-72 том5). Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 10.12.2014р. (а.м.76-78 том5), за яким інформацію про абонентів № НОМЕР_11 збережено на диску. На підставі інформації на диску складено Довідку щодо аналітичного опрацювання інформації (а.м.63-72, 81-85 том5). Якими підтверджується факт знаходження обвинувачених на місці скоєних злочинів.
В суді першої інстанції були допитані також свідки ОСОБА_52 і ОСОБА_53 . Так, ОСОБА_54 пояснив обставини придбання автомобільних деталей та порізаного кузова від автомобіля ВАЗ 2110 в осіб, схожих на ОСОБА_27 і Жолкву. Вказавши, що один чоловік був на ім.я ОСОБА_55 .
Свідок ОСОБА_56 зазначила, що під час обшуку її домоволодіння, були виявлені автомобільні запчастини, які міг занести до будинку лише її брат ОСОБА_25 .
Доводи ОСОБА_9 про неповноту досудового розслідування, яка полягала в непроведенні відтворення обстановки і обставин подій кримінальних правопорушень та пред`явленні обвинуваченого ОСОБА_9 для впізнання свідкам ОСОБА_28 та ОСОБА_29 , колегія суддів вважає безпідставними.
Під час досудового розслідування, проведення зазначених слідчих дій не є обов`язковим, тому це не може вважатися порушенням норм кримінального процесуального законодавства. Крім того, своєї причетності до передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України злочинів, ОСОБА_9 під час досудового розслідування не заперечував, повністю підтвердивши покази свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_29 .
Вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання і закріплення доказів у провадженні, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у кримінальному провадженні докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Таким чином, судом вірно встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченими, в тому числі ОСОБА_9 і його висновки про винність останнього у скоєнні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, за обставинах вказаних у вироку, а також кваліфікацію його дій за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, колегія суддів вважає законними та обґрунтованими.

Також, безпідставними колегія суддів вважає доводи захисника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 щодо непричетності останнього до незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненим за попередньою змовою зі ОСОБА_12 . Такі доводи не ґрунтуються на матеріалах провадження і спростовуються показами обвинуваченого ОСОБА_12 , наданими на досудовому розслідуванні, та поясненнями свідка ОСОБА_20 , а також протоколами слідчих дій за участю обвинувачених.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 , як в ході досудового розслідування, так і під час розгляду кримінального провадження в суді, не заперечував того, що в ніч з 24.11.2014 року на 25.11.2014 року разом зі ОСОБА_25 та таксистом ОСОБА_26 їздив до Інгулецького району м. Кривого Рогу з ціллю допомогти ОСОБА_25 перегнати автомобіль з м.Кривий Ріг до м. Марганець.

На Інгульці, таксі зупинилось біля маркету АТБ та ОСОБА_25 один пішов за автомобілем. ОСОБА_24 та ОСОБА_26 залишились в таксі і поїхали до ОСОБА_25 , коли той подзвонив. ОСОБА_24 повертався до м. Марганець на автомобілі, за яким ходив ОСОБА_25 , проте по дорозі помітив, що стирчать дроти та пошкоджений замок запалювання, після чого ОСОБА_24 пересів назад до таксі. ОСОБА_24 пояснював, що не знав про незаконні наміри ОСОБА_25 та мав тільки допомогти йому перегнати автомобіль до м. Кривого Рогу.

Разом з тим, всупереч таким показам ОСОБА_7 , під час одночасного допиту ОСОБА_12 з ОСОБА_9 , за участю їх захисників 05.02.2015 року (т.7 а.кп. 97-98), ОСОБА_25 розповів обставини по епізоду незаконного заволодіння автомобілем ВАЗ 2110 Богдан в м. Кривий Ріг разом зі співучасником ОСОБА_57 . Цей автомобіль ОСОБА_25 та ОСОБА_24 сховали в кооперативі ОСОБА_43 , знявши з нього 4 колеса та акумулятор. Де вподальшому автомобіль вилучили співробітники міліції.
Крім того, матеріали кримінального провадження містять протокол допиту ОСОБА_12 (т.4 а.кп.127-128) у якості підозрюваного, який проведено за участю його захисника ОСОБА_16 , додатком до якого є цифровий носій інформації з відеозаписом допиту ОСОБА_12 , який колегією суддів було переглянуто в в межах підготовки кримінального провадження до розгляду.

Так, в ході допиту підозрюваного ОСОБА_12 , він вказав на детальні обставини кримінального правопорушення, за епізодом незаконного заволодіння автомобілем ВАЗ 2110 ОСОБА_49 , яке було вчинене ним, за попередньою змовою з ОСОБА_7 . 24 листопада 2014 року в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу. В цей день, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_7 на таксі, за кермом якого знаходився свідок ОСОБА_20 поїхали на Інгулець. Ціллю ОСОБА_24 та ОСОБА_25 було незаконне заволодіння транспортним засобом, який вони разом плануватли в подальшому продати на запчастини. При цьому, водій ОСОБА_26 про наміри обвинувачених та ціль поїздки не знав. Знайшовши потрібний автомобіль, ОСОБА_25 сказав ОСОБА_24 стояти в метрах десяти від нього, поки той не відчинить автомобіль. Далі, ОСОБА_25 покликав ОСОБА_24 , після чого вони разом зламали замок запалювання та блокування керма автомобіля, завели автомобіль, за кермо сів ОСОБА_25 , і поїхали до свідка ОСОБА_26 , якому вказали їхати попереду них в напрямку м. Марганець. По прибуттю до м. Марганець, ОСОБА_25 і ОСОБА_24 поставили автомобіль в гараж, який їм допоміг знайти водій таксі ОСОБА_26 . З автомобіля ними ( ОСОБА_25 та ОСОБА_24 ) були зняті 4 колеса та акумулятор, колеса невдовзі продано.

Під час цього допиту, ОСОБА_12 надав слідчому пояснення, чому під час одночасного допиту з ОСОБА_7 (т.4 а.кп.99-100), він вказував на непричетність ОСОБА_7 до вчиненого злочину. Зі слів ОСОБА_25 , такі покази він надав, оскільки про це його просив ОСОБА_24 , обіцявши в подальшому свою допомогу.

Колегія суддів звертає увгу на те, що ОСОБА_12 надавав послідовні покази про вчинення злочину з ОСОБА_7 впродовж ж всього досудового розслідування, наголошуючи на їх спільні корисні наміри (т.3 а.кп. 22-23), не змінюючи показів, при цьому пояснив причини, з яких дав неправдиві покази відносно ОСОБА_7 , щодо його невинуватості, в ході їх одночасного допиту.

В ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції був допитаний свідок ОСОБА_20 , котрий підтвердив, що дійсно возив обвинувачених ОСОБА_24 та ОСОБА_25 на Інгулець в м. Кривому Розі. Свідок пояснив, що коли вони приїхали на Інгулець, з автомобіля вийшов ОСОБА_25 та десь пішов, ОСОБА_24 залишився, проте періодично виходив з автомобіля. Скільки був відсутній ОСОБА_24 , свідок пояснити не зміг, тому, що заснув. Пізніше йому подзвонив ОСОБА_25 та сказав, щоб він їхав в м.Марганець, розрахується з ОСОБА_26 наступного дня.

Таким чином, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, не дивлячись на повне невизнання ним вини та розцінює його покази як обраний спосіб захисту та намір ухилитись від відповідальності за скоєне.
Також судом надано правильну оцінку показам ОСОБА_12 в суді, відносно епізоду викрадення автомобілю в ОСОБА_58 разом з ОСОБА_7 , в яких ОСОБА_25 свідчить про невинуватість ОСОБА_24 , та визнано їх неправдивими, направленими на введення суд в оману та ухилення ОСОБА_7 від відповідальності. Більш того, ОСОБА_12 під час одночасного допиту з ОСОБА_7 на досудовому розслідуванні вже намагався допомогти останньому уникнути відповідальності, однак надалі в ході допиту, за участю свого захисника, наголосив на неправдивості таких пояснень та навів мотиви їх надання.
Слід звернути увагу і на добровільність наданих в ході досудового розслідування показів ОСОБА_12 , з огляду на відсутність будь-якого впливу на нього з боку співробітників міліції, що підтверджується як висновком службового розслідування, так і результатами проведеної за заявами обвинувачених прокурорської перевірки.
На думку колегії суддів, сукупності викладених у вироку доказів достатньо для того, щоб зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні передбаченого ч.2 ст.289 КК України злочину, незважаючи на невизнання останніми своєї провини.
Не можуть бути задоволені і доводи захисника ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , які зводяться до неналежного вирішення судом питання осудності ОСОБА_11 , як на час вчинення злочинів, так і під час його перебування в місцях тимчасового утримання.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що такі доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_11 були предметом перевірки суду першої інстанції, а прийняте рішення з цього приводу колегія суддів вважає правомірним.
Клопотання про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи було заявлене обвинуваченим та його захисником в суді, однак в його задоволенні судом було відмовлено з наведенням належних мотивів такого рішення .
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, в ході досудового розслідування, для вирішення питання осудності ОСОБА_11 , слідчим призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, висновками якої встановлено осудність ОСОБА_11 на час вчиненя ним кримінальних правопорушень (т.6 а.кп. 199-206).
Акт судово-психіатричного експерта №13 був належним чином досліджений судом першої інстанції.
Як вбачається з висновків судово-психіатричної експертизи, необхідності у проведенні такого виду експертизи як стаціонарна, фахівці, які проводили амбулаторну судово-психіатричну експертизу, не знайшли і на всі, поставлені перед ними слідчим питання дали вичерпну відповідь. Ці висновки ніким не оспорювалися.

Більш того, під час судового розгляду, судом допитано експерта ОСОБА_59 , котра підтвердила зазначений висновок, його достатність, та зазначила, що відсутні підстави для проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.
Не знайшли свого підтвердження в суді і доводи сторони захисту про те, що стан ОСОБА_11 погіршується, так як дані медичної довідки з МСЧ КУВП №3 не свідчили про таке, а навпаки свідчили про обстеження ОСОБА_11 лікарем-психіатром та отримання обвинуваченим належного лікування в умовах КУВП №3.
Між тим, постійна зміна обвинуваченим ОСОБА_11 показів не свідчила про погіршення стану його здоров`я, а була способом захисту від обвинувачення. Більш того, в ході судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 також змінювали свої покази, чому судом дана належна оцінка.
Таким чином, суд, розглядаючи клопотання захисту про призначення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, обґрунтовано зазначив, що підстав для цього немає, оскільки в матеріалах провадження будь-яких даних про необхідність проведення саме такого виду психіатричної експертизи - немає.

Доводи апеляційної скарги прокурора відносно того, що суд першої інстанції ухвалив вирок з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, не призначивши обвинуваченим додаткове покарання у виді конфіскації майна і не мотивувавши такого рішення у вироку, апеляційний суд вважає обґрунтованими з таких підстав.
Так, санкцією ст. 289 ч. 2 КК України, за якою обвинувачуються ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, з конфіскацією майна або без такої. Тобто додаткове покарання у виді конфіскації майна є альтернативним і тому його застосування, або не застосування потребує обґрунтування в мотивувальній частині вироку.
У відповідності зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто таким, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Призначаючи обвинуваченим основне покарання, суд першої інстанції свої висновки щодо застосування або незастосування додаткового покарання конфіскації майна не виклав, та взагалі не розглянув питання про призначення (або не призначення) обвинуваченим додаткового покарання, чим допустив неправильне застосування кримінального закону.
Враховуючи обставини справи, особи винних ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , зокрема те, що вони скоїли кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, з корисливого мотиву, при цьому ОСОБА_11 та ОСОБА_9 неодноразово судимі за корисливі злочини, колегія суддів вважає необхідним призначити обвинуваченим додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, яке є власністю обвинувачених, за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. На думку колегії суддів, саме таке покарання буде необхідним й достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на неможливість застосування до ОСОБА_7 додаткового покарання у виді конфіскації майна, із одночасним застосуванням положень ст.75 КК України та звільненням з випробуванням, оскільки ст.77 КК України передбачає вичерпний перелік додаткових покарань, які можуть бути застосовані у разі звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, серед якого конфіскація майна не передбачена.
Водночас, прокурор в апеляційній скарзі не ставить питання про скасування призначеного ОСОБА_7 покарання з випробуванням чи призначення ОСОБА_11 , ОСОБА_9 чи ОСОБА_12 більш суворого покарання.
Колегія суддів звертає увагу також на те, що апеляційна скарга прокурора не містить в собі вимог щодо необхідності призначення додаткового покарання ОСОБА_7 , тобто вимог про погіршення його становища, а вимоги прокурора про відсутність у вироку суду мотивування стосовно незастосування конфіскації майна ОСОБА_7 з вказівкою про непризначення цього покарання в резолютивній частині вироку є підставою для зміни вироку суду, а не його скасування, як про це просить в апеляційній скарзі прокурор.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, внесено зміни до ч.5 ст.72 КК України.

Ст.5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність, або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.
Згідно з ч.5 ст.72 КК України (в ред. від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
З огляду на наведене, з урахуванням вимог ст.5, ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення має бути зараховано обвинуваченим в строк призначеного їм покарання, з моменту фактичного затримання обвинувачених, до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення, за два дні позбавлення волі.

Разом з тим, судом помилково в резолютивній частині вироку зазначено про те, що строк покарання ОСОБА_9 підлягає обчисленню з 15.12.2014 року, так як з протоколу затримання ОСОБА_9 вбачається, що фактично його було затримано 17.12.2014 року, а отже строк покарання йому має рахуватись саме з цієї дати.

При цьому, вартими уваги колегія суддів вважає вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 про безпідставне задоволення судом позовних вимог потерпілого ОСОБА_15 , в частині стягнення з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 матеріальної шкоди, яка перевищує загальний розмір завданої йому шкоди кримінальним правопорушенням.
Так, згідно ч.1 ст.61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
Відповідно до роз`яснень п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» №3 від 31.03.1989 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду №13 від 25.12.1992 року та №12 від 03.12.1997 року), не підлягають розгляду в кримінальній справі позови за вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, що не випливають з пред`явленого обвинувачення.
Таким чином, в порядку кримінального судочинства можуть розглядатися тільки позови про відшкодування шкоди, яка безпосередньо завдана злочином. Вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, які не випливають з повідомлення про підозру (пред`явленого обвинувачення), розгляду у кримінальному провадженні не підлягають.

Так, суд першої інстанції, розглянувши кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, прийшов до правомірного висновку про вчинення ОСОБА_11 і ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, в тому числі і за епізодом незаконного заволодіння автомобілем ВАЗ 21121 10 жовтня 2014 року, який належить потерпілому ОСОБА_15 .
Як того, вимагає п.6 ч.2 ст.242 КПК України, висновком експерта від 05.11.2014 року №70/05-296 (т.4 а.кп. 59-62), під час досудового розслідування, встановлено розмір матеріальних збитків, заподіяних ОСОБА_15 кримінальним правопорушенням, які становили 59 791, 50 грн.
Разом з тим, потерпілим ОСОБА_15 заявлений цивільний позов до ОСОБА_11 та ОСОБА_9 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 66 996 грн. 50 коп., моральної шкоди - 50000 грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі, що перевищує розмір матеріальних збитків, заподіяних ОСОБА_15 кримінальним правопорушенням, потерпілий послався на наявність в багажнику викраденого в нього автомобіля ряду речей, вартість яких, на його думку, також має бути йому компенсована обвинуваченими.
Однак, такі позовні вимоги не випливають із пред`явленого ОСОБА_11 та ОСОБА_9 обвинувачення, оскільки під час досудового розслідування кримінального провадження, в заяві про скоєння кримінального правопорушення та в ході допиту, (т.4 а.кп. 10, 15-16), потерпілий ОСОБА_15 не вказував на те, що разом з автомобілем в нього було викрадено будь-які інші цінні речі. Відповідно, досудове розслідування за цими фактами не проводилося, а отже і вартість речей, на які вказує потерпілий, експертним шляхом, як того вимагає ст.242 КПК України, не встановлювалася.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що заявлені потерпілим ОСОБА_15 вимоги про стягнення матеріальних збитків на суму понад встановленої досудовим розслідуванням, не могли бути розглянуті в порядку кримінального судочинства, оскільки викладені ним обставини не випливають з пред`явленого обвинувачення.
Висновки суду стосовно вирішення цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди захисником не оскаржуються.
Таким чином, вирок суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_15 має бути змінено, зі зменшенням сумм, які підлягають стягненню з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 до 59 791, 50 грн.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404 - 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити, апеляційні скарги захисника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 , ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року, відносно ОСОБА_11 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , в частині призначення їм додаткового покарання - скасувати.
Призначити покарання

ОСОБА_12 :
- за ч.2 ст. 289 КК України 5 (п`ять) років 3 (три) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю;

- за ч.2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначти ОСОБА_12 покарання у виді 5 років 3 місяці позбавлення волі волі, з конфіскацією всього майна, що є його власністю;

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_12 в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 28.11.2014 року по 10.06.2015року (т.2 а.кп. 142, т.3 а.кп. 17-18), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;

ОСОБА_11 :
- за ч.2 ст. 289 КК України 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю;

- за ч.2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначти ОСОБА_11 покарання у виді 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі волі, з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_11 в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 17.12.2014 року по 13.06.2016 року (т.5 а.кп. 128-129), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_9
- за ч.2 ст. 289 КК України у виді 6 (шість) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю;

- за ч.2 ст. 185 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначти ОСОБА_9 покарання у виді 6 (шість) років позбавлення волі волі, з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та не відбутою частиною покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 22.05.2008р., остаточно до відбування ОСОБА_9 визначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років, з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_9 в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення з 17.12.2014 року по 13.06.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року, відносно ОСОБА_7 - змінити.
Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.289 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням терміном на 3 роки.
На підставі ст. 76 п.2,3,4 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично проходити реєстрацію в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року, в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_15 до ОСОБА_11 та ОСОБА_9 - змінити.

Зменшити розмір стягнення на відшкодування матеріальної шкоди солідарно з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_15 з 66 996, 50 грн. до 59 791, 50 грн.
В решті вирок суду залишити без змін.
Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженим та прокурору.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4