Дата документу 24.05.2016

Справа № 334/3086/16-к
Провадження № 1-кс/334/676/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2016 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 розглянувши клопотання про арешт майна, у кримінальному провадженні №0003170 від 19 травня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання обґрунтовано тим, що у СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0003170 від 19 травня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.

В ході досудового слідства встановлено, що 19.05.2016 згідно повідомлення Народного депутата України ОСОБА_5 , зареєстрованого в ЄО №10974, слідчо-оперативною групою Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області було здійснено виїзд за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України 20, до приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де згідно вказаного повідомлення НДП працювали гральні автомати.

При виїзді за вищевказаною адресою чергової слідчої оперативної групи Дніпровського ВП встановлено, що дійсно за даною адресою знаходяться один гральний автомат, який на момент початку огляду знаходиться у ввімкненому стані.

Присутня у приміщенні кафе «Закусочна» жінка відмовилася надавати будь-які пояснення щодо знаходження у приміщенні грального автомату та його роботи, та відмовилися повідомляти свої дані та підписувати протокол огляду місця події.

У зв`язку з цим слідчим негайно було розпочато огляд місця події з метою припинення вчинення особливо тяжкого злочину. Так, в ході огляду місця події приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » виявлений та вилучений один гральний автомат, який на момент огляду перебував у ввімкненому стані. В ході складання протоколу в порядку ст. 104 КПК України даний факт було відображено у протоколі місця події. Таким чином на момент огляду місця події особа, якій на праві власності належить гральний автомат не встановлена.

У зв`язку з вищевикладеним, виникла необхідність у накладанні арешту на гральний автомат, вилучений в ході огляду місця події від 19 травня 2016 року у приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Незалежної України 20.

Підставою накладення арешту на ігрові автомати є те, що згідно Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15.05.2009 року, заняття ігорним бізнесом та надання послуг у сфері грального бізнесу є протиправним діянням, за яке згідно норм Кримінального Кодексу України передбачена кримінальна відповідальність.

Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Вислухавши думку слідчого, яка підтримала клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

За правилами ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення:

- підозрюваного;

- обвинуваченого;

- осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння,

- юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна,

- можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для:

- особи, на майно якої накладено арешт,

- іншої особи, у володінні якої перебуває майно,

- розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині ст. 167 цього Кодексу, а саме:

- підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди;

- призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

- є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

- одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

- підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна;

- перелік і види майна, що належить арештувати;

- документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

У клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено:

1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Проте, дане клопотання наведеним вимогам не відповідає.

Так, слідчим та прокурором не зазначено в поданні, не обґрунтовано в ньому та не додано до клопотання доказів того, що в межах кримінального провадження відносно власників кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за ч.1 ст.203-2 КК України (зайняття гральним бізнесом), - саме один гральний автомат, щодо якого ставиться питання про арешт, є - підшуканим, виготовленим, пристосованим чи використаним як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберіг на собі його сліди; призначався (використовувався) для схиляння осіб до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з його незаконним обігом; одержаний внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходом від нього, а також майном, в яке його було повністю або частково перетворено, як того вимагає ч. 2 ст.167 КПК України.

При розгляді даної справи не було доведено, що арештом майна є тимчасове позбавлення саме підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, - можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку, оскільки дані особи до даного часу не встановлені.

Також в клопотанні не ставиться питання про :

- «заборону для особи, на майно котрої накладено арешт, чи іншої особи, у володінні якої перебуває майно» - розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його, не надано переконливих доказів стосовно особи, котрій належить майно, на котре необхідно накласти арешт та іншої особи, у володінні якої перебуває майно.

До того ж, як зазначено в Узагальненні судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07 лютого 2014 року, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна щодо осіб, які не є в даному кримінальному провадженні ні підозрюваними, ні обвинуваченими, ні особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Тому навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні.

При розгляді справи в судовому засіданні а ні слідчий, а ні прокурор конкретно не назвали правові підстави для арешту майна, передбачені ст.170 КПК України, не надали достатньо доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, а також розмір можливої конфіскації майна (санкція ч.1 ст.203-2 КК України взагалі не передбачає конфіскації майна), можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та цивільного позову.

Також при поданні даного клопотання та в судовому засіданні слідчим не вказано конкретно власників «грального автомату», на котрий необхідно накласти арешт (дані відомості не підтверджені відповідними доказами), їх, а саме «гральний автомат» розмір та вартість, можливість чи заборону розпоряджатись чи користуватись даним майном, проведенням будь яких інших і конкретних дій, направлених на збереження цілісності і вартості даного майна, осіб, котрі повинні виконувати ці дії, також місце зберігання майна, на котре необхідно накласти арешт, не вказано цільове призначення даних гральних автоматів, не конкретизовано порядок виконання ухвали про арешт майна, а саме відповідальних осіб, котрим дане майно повинно бути передано для зберігання його цілісності та вартості.

Тому подане клопотання є передчасним.

На підставі викладеного слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 погоджене із прокурором Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , винесене у кримінальному провадженні №0003170 від 19 травня 2016 року, про накладення арешту.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Запорізької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1