НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/586/16-к
Провадження № 1-кп/0182/258/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.02.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді: ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження №0004384 стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м.Нікополя, Дніпропетровської області, українця,
Гр. України, освіта середня спеціальна, не одружений,
не працює, інвалід дитинства 2 групи, зареєстрований та
проживає: АДРЕСА_1 ,
раніше не судимого,
за правовою кваліфікацією ст.186 ч.2, ст.190ч.1 КК України,
з участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
16 грудня 2015 року приблизно о 19 годині, ОСОБА_3 , перебуваючи на площі «Європейська», розташованій по пр.Електрометалургів, в м.Нікополі, Дніпропетровської області, зустрів раніше знайомого ОСОБА_5 і у нього виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння його майном шляхом зловживання довірою. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 попросив у ОСОБА_5 мобільний телефон «Нокіа 5228» ніби то для здійснення дзвінка. Взявши мобільний телефон до рук, ОСОБА_3 , скориставшись тим, що ОСОБА_5 спілкувався з іншими особами, непомітно втік у бік алеї біля приміщення виконкому Нікопольської міської ради. Тобто шляхом зловживання довірою, умисно, з корисливих мотивів заволодів мобільним телефоном «Нокіа 5228» вартістю 300 грн., у якому знаходилась сім карта оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 10 грн., бе коштів на рахунку, що належить гр. ОСОБА_5 , чим заподіяв останньому матеріальний збиток на загальну суму 310 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

17 грудня 2015 року, приблизно о 19годині 30 хвилин, ОСОБА_3 проходячи біля будинку АДРЕСА_2 , побачив неповнолітнього гр. ОСОБА_6 , якиї йшов повз будинок та розмовляв по мобільному телефону і в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення мобільного телефону потерпілого. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 підбіг до неповнолітнього гр. ОСОБА_6 , та з руки останнього, шляхом ривку, вихопив своєю рукою, мобільний телефоном «Lenovо А369І» imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 вартістю 1497 грн., в якому знаходилась сім карта оператора мобільного зв`язку «МТС» вартістю 10 грн., на рахунку якої знаходилось 50 грн., що належить гр. ОСОБА_7 , чим заподіяв останньому матеріальний збиток на загальну суму 1557 грн. Таким чином, відкрито, умисно, повторно, заволодів чужим майном. Відкрито утримуючи про собі викрадене з місця вчинення злочину втік, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Обвинувачений визнав свою провину та пояснив, що він сирота та живе лише за рахунок пенсії з інвалідності, оскільки заробітки бувають випадкові, тому і вчинив кримінальні правопорушення через те, що не мав грошей для придбання продуктів харчування.

Так,16.12.2015 року він вийшов з дому приблизно о 18 годині та пішов на площу «Європейська» біля виконкому, щоб зустрітися з приятелем. Але випадково зустрів там потерпілого ОСОБА_5 з яким був знайомий бо навчалися в одній школі та в одному училищі, але приятельських стосунків не підтримували. Він вирішив викрасти у нього мобільний телефон. Не маючи наміру повертати мобільний телефон попросив у ОСОБА_5 його телефон щоб зателефонувати. Потерпілий, нічого не підозрюючи, передав телефон, а він, імітуючи, що здійснює дзвінок відійшов, а потім, скориставшись тим, що потерпілий відволікся на розмову з іншими особами, перебіг на інший бік вулиці та втік з телефоном. Телефон продав в районі КСК. Гроші витратив на придбання продуктів харчування. Наступного вечора він вийшов з дому після 19 години та направлявся в сторону училища №42. По дорозі в районі вул. Краснодонської, побачив хлопчика невеликого росту, на вигляд років 12, який розмовляв по мобільному телефону. Він підбіг до нього та вихопив з рук мобільний телефон «Леново». Хлопчик кричав йому щоб він повернув телефон та гнався за ним, але він втік, тримаючи телефон в руках. Телефон приблизно через тиждень продав за 200 гривень своєму знайомому ОСОБА_8 у якого цей телефон вилучили. В скоєному він щиро кається, вчинив злочини у зв`язку з тяжким матеріальним станом, просить не позбавляти його волі. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 визнає в повному обсязі.

Потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що він дійсно навчався з обвинуваченим у одній школі та в училищі. 16.12.2015 року він випадково зустрів останнього біля виконкому. Коли ОСОБА_9 попросив у нього мобільний телефон, щоб подзвонити, він, нічого не підозрюючи, будучи переконаним, що той поверне йому телефон, передав йому телефон «Нокиа». Після чого він розмовляв з приятелями, а ОСОБА_9 відійшов поговорити по телефону. Він помітив його лише в той момент, коли ОСОБА_9 перебіг на іншу сторону вулиці і зрозумів, що той викрав його телефон. Але він йому нічого не кричав та наздогнати не намагався. Одразу ж звернувся до поліції з заявою про викрадення телефону. Просить стягнути 310 гривень в рахунок відшкодування вартості викраденого телефону. Ціну визначив з урахування зносу телефону, оскільки документів на нього він немає, бо купувала йому телефон мама на подарунок та він вже був у користуванні. На позбавленні волі обвинуваченого не наполягав.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву з якої вбачається, що він не має бажання зустрічатися з обвинуваченим і просить розглянути провадження в судовому засіданні без його участі. Телефон йому повернуто, цивільний позов він не заявляв та не наполягав на позбавленні волі обвинуваченого.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується матеріалами кримінального провадження, які за клопотанням прокурора та за згодою сторін кримінального провадження досліджені під час судового розгляду. Так, відповідно до гарантійного талону (а.п.48) визначена вартість мобільного телефону «Lenovо А369І», викраденого у неповнолітнього ОСОБА_6 . Зазначений телефон добровільно видав гр. ОСОБА_10 (а.п.53), якому ОСОБА_3 , як він пояснив суду продав викрадений телефон. Зазначений телефон був оглянутий про що складений протокол (а.п.54-55) та переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 .

Оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні зазначених правопорушень доведена. За епізодом заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 за правовою кваліфікацією за ч.1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство). А також за ч.2 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинене повторно, за епізодом заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 .

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, враховує пом`якшуючі обставини, до яких відносить щиросердне каяття обвинуваченого, яке полягає в тому, що ОСОБА_3 свою провину визнав повністю як під час досудового розслідування так і в суді, давав правдиві покази, активно сприяв розкриттю вчиненого ним правопорушення, внаслідок чого повернуто викрадений телефон потерпілому ОСОБА_7 . Зазначені правопорушення обвинувачений вчинив у зв`язку з тяжким матеріальним становищем, оскільки є сиротою, інвалідом другою групи з дитинства у зв`язку з чим не має можливості офіційно працевлаштуватися. Він має постійне місце проживання за яким зареєстрований та позитивно характеризується, про що свідчить характеристика в матеріалах кримінального провадження. Він не ухилявся від органів досудового слідства та суду. З урахуванням думки потерпілих, які вважали достатнім для його виправлення призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, пропозиції сторони обвинувачення щодо призначення міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, вважаю, що достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також відповідним до вчиненого та його наслідків буде покарання у вигляді позбавлення волі, з застосуванням ст. 75,76 КК України. Обставин, що обтяжують вину обвинуваченого судом не встановлено. Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_5 обгрунтований, визнаний потерпілим та відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.370,371,374,376 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушень, передбачених ч.1 ст.190 , ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст.190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на два роки,

за ч.2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки,

на підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки.

Відповідно до ст.ст.75, п.2,3,4 ст.76 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. А саме: не буде виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлятиме кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи, буде періодично з`являтися для реєстрації.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_5 310 гривень.

Запобіжний захід стосовно засудженого ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази: мобільний телефон«Lenovо А369І» залишити в користуванні потерпілого ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів, з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий :