Справа № 309/731/16-к
Провадження № 1-кп/309/137/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

представника потерпілого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження №0000107 від 09 лютого 2016 року відносно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, уродженцю та проживаючому в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 ч. 1 КК України,
В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 , з 12 серпня 2013 року, згідно укладеного трудового договору, перебував на посаді експедитора у ФОП « ОСОБА_6 », який займається оптовою та роздрібною торгівлею спиртних напоїв та продуктів харчування, та згідно посадової інструкції та договору про повну матеріальну відповідальність від 12 серпня 2013 року, здійснював супровід вантажів до покупців за супровідною документацією, та отримував від останніх грошові кошти за доставлений товар, які повинен здавати в касу ФОП « ОСОБА_6 » в день отримання готівки від покупців.

18 вересня 2015 року, експедитор ОСОБА_4 , супроводив товар до покупця ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 , за накладною №2-43579 від 17 вересня 2015 року, у якого отримав грошові кошти за поставлений товар в сумі 2 425 гривень 52 копійки. Вказані грошові кошти після отримання, експедитор ОСОБА_4 до каси не здав, а привласнив, та спричинив потерпілому ОСОБА_6 , матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину передбаченого ст.191 ч.1 КК України, визнав повністю і показав, що дійсно в період з 12.08.2013 року по 30.09.2015 року працюючи у ОСОБА_6 , заволодів грошовими коштами в загальній сумі 2425,52 гривень. Цивільний позов потерпілого визнає повністю.

Обвинувачений ОСОБА_4 вважає, що досліджувати інші докази не має необхідності, зміст та значення ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

Беручи до уваги, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, його показання відповідають суті пред`явленого обвинувачення, суд за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, роз`яснивши при цьому учасникам судового розгляду наслідки застосування даної статті КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Свою вину в скоєному злочині обвинувачений визнає, щиро розкаюється в скоєному.

Суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, за кваліфікуючими ознаками привласнення чужого майна яке було ввірене особі.

При обранні покарання, відповідно до ст. 65 КК України суд враховує те, що ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться; також суд враховує пом`якшуючі вину обставини, якими суд визнає: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, передбачених ст. 67 КК України судом не встановлено.

Цивільний позов обвинувачений ОСОБА_4 визнав повністю.

Обираючи покарання обвинуваченому суд враховує пом`якшуючі покарання обставини: визнання підсудним вини, щире каяття, позитивну характеристику обвинуваченого по місцю проживання, який раніше не судимий.

Суд також враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, особу обвинуваченого, який скоїв злочин невеликої тяжкості, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування реального покарання, а тому до нього при обранні міри покарання доцільно застосувати ст. 75 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового провадження не застосовувалися.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Цивільний позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2425 (дві тисячі чотириста двадцять п`ять) гривень 52 копійки.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирався.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через Хустський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя

Хустського районного суду підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1