АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 177/1961/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/722/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5
розглянула 6 жовтня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , на вирок Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2016 року у кримінальному провадженні відомості якого внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13.06.2015р. за №0000605 відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, українця, громадянина України, неодруженого, з професійно-технічною освітою, не працюючого, раніше судимого: 22.12.2014р. Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст.15 ч.3 та 185 ч.1, 304 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 ,
засудженого за ч.2 ст.307 КК України до 7 років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднане покарання за вироком Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 22.12.2014 року та остаточно призначено покарання 7 років 6 місяців позбавлення волі.
Учасники судового провадження :
прокурор - ОСОБА_9
обвинувачений - ОСОБА_7
захисник - ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить пом`якшити покарання, яке йому призначив суд першої інстанції.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції змінити, в частині кваліфікації злочину, перекваліфікувавши дії обвинуваченого зі ст.307 ч.2 КК України на ст.309 ч.2 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 307 ч.2 КК України, просить вирок суду першої інстанції , в частині призначеного покарання - скасувати ,у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок яким остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців, з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04.08.2016 року ОСОБА_7 був визнаний винним та засуджений за наступних обставин.
12 червня 2015 року в невстановлений досудовим розслідуванням час ОСОБА_7 в м. Жовті Води Дніпропетровської області у невстановленої особи, у невстановленому місці, незаконно придбав, а саме забрав у визначеному невстановленою особою місці, з метою збуту психотропну речовину - метамфетамін, розфасовану у 100 пластикових трубочок - доз для разового індивідуального вживання, які зберігав при собі в рюкзаку.
В цей же день він незаконно з метою збуту, зберігаючи при собі вказану психотропну речовину, на маршрутному автобусі з м. Жовті Води Дніпропетровської області приїхав до м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, тим самим незаконно перевіз її.
12 червня 2015 року ОСОБА_7 на ринку «Північний» на території Орджонікідзевської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, що знаходиться поблизу вул. Адмірала Головка в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, розпивав придбане раніше пиво, в зв`язку з чим, за вчинення адміністративного правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 178 КУпАП, був зупинений працівником міліції і у присутності понятих він добровільно видав рюкзаку, з коробкою, з якої було виявлено та вилучено 100 (сто) розфасованих фрагментів пластикових трубочок запаяних з обох боків з кристалічною речовиною жовтого кольору масою згідно висновку судово-хімічної експертизи № 58/10-404 від 26.06.2015 року: 0,0840 г, 0,0883 г, 0,0855 г, 0,0886 г, 0,0918 г, 0,0627 г, 0,0878 г, 0,0819 г, 0,0830 г, 0,0843 г, 0,0791 г, 0,0793 г, 0,0887 г, 0,0764 г, 0,0803 г, 0.0730г, 0,0904 г, 0,0770 г, 0,0766 г, 0.0805 г, 0,0893 г, 0,0856 г, 0,0854 г, 0,0798 г, 0,0761 г, 0,0878 г,0,0879 г, 0,0912 г, 0,0793 г, 0,0766 г, 0,0850 г, 0,0956 г, 0,0761 г, 0,0883 г, 0,0833 г, 0,0850 г, 0,0880 г, 0,0941 г, 0,0875 г, 0,0804 г, 0,0768 г, 0,0846 г, 0,0868 г, 0,0797 г, 0,0 816 г, 0,0 887 г, 0,0 889 г, 0,0781 г, 0,0860 г, 0,0835 г, 0,0873 г, 0,0762 г, 0,0767 г, 0,0830 г, 0, 0852 г, 0,0843 г, 0,0767 г, 0,0806 г, 0,0881 г, 0,0767 г, 0,0898 г, 0,0904 г, 0,0889 г, 0,0896 г, 0,0832 г, 0,0875 г, 0,0851 г, 0,0866 г, 0,0818 г, 0,0767 г, 0,0816 г, 0,0821 г, 0,0836 г, 0,0837 г, 0,0833 г, 0,0802 г, 0,0851 г, 0,0882 г, 0,0817 г, 0,0805 г, 0,0833 г, 0,0778 г, 0,0785 г, 0,0840 г, 0,0873 г, 0,0880 г, 0,0783 г, 0,0883 г, 0,0853 г, 0,0894 г, 0,0860 г, 0,0857 г, 0,0858 г, 0,0855 г, 0,0857 г, 0,0903 г, 0,0882 г, 0,0857 г, 0.0880 г. 0,0895 г, яка містить метамфетамін, який віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено, маса якого становить, відповідно: 0,0377, 0,0396, 0,0383, 0,0397, 0,0412, 0,0281, 0,0394, 0,0367, 0,0372, 0,0378, 0,0355, 0,0356, 0,0398, 0,0342, 0,0360, 0,0327, 0,0405 , 0,0345, 0,0343, 0,0361, 0,0400, 0,0384, 0,0383, 0,0358, 0,0341, 0,0394, 0,0394, 0,0409, 0,0356, 0,0343, 0,0381, 0,0429, 0,0341, 0,0396, 0,0373, 0,0381, 0,0394, 0,0422, 0,0392, 0,0360, 0,0344, 0,0379, 0,0389, 0,0357, 0,0366, 0,0396, 0,0399, 0,0366, 0,0386,0,0374, 0,0391, 0,0342, 0,0344, 0,0372, 0,0382, 0,0378, 0,0344, 0,0361, 0,0395, 0,0344, 0,0403, 0,0405, 0,0399,0,0402, 0,0373,0,0392, 0,0381, 0,0388, 0,0367, 0,0344, 0,0366, 0,0368, 0,0392,0,0375, 0,0373,0,0360, 0,0381,0,0395, 0,0366, 0,0378, 0,0373, 0,0349, 0,0352, 0,0377, 0,0391, 0,0413, 0,0351, 0,0396, 0,0382, 0,0419, 0,0386, 0,0384, 0,0385, 0,0383, 0,0384, 0,0405, 0,0395, 0,0384, 0,0394, 0,0401 грам.
Тобто, ОСОБА_7 незаконно придбав, зберігав та перевіз психотропну речовину - метамфетамін з метою збуту, на яку вказують спосіб розфасування та кількість вилученої психотропної речовини.
Згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів і прекурсорів», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, метамфетамін віднесено до психотропних речовин, обіг яких заборонено.
Відповідно до Наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» метамфетамін в розмірах від 1,5 до 15 грам є великим розміром. Загальна маса виявленого та вилученого у ОСОБА_7 метамфетаміну у перерахунку на суху речовину складає 3,7709 г і є великим розміром.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ст. 307 ч.2 КК України, вказує на те ,що вирок суду підлягає скасуванню, в частині призначеного покарання, через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність , що призвело до порушення правил призначення покарання. Судом першої інстанції не було прийнято до уваги , що санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Оскільки вказане додаткове покарання в санкції статті передбачено як обов`язкове, суд зобов`язаний був його призначити. Судом не може бути призначена конфіскація майна лише у разі звільнення особи від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та відносно засудженого неповнолітнього.
Також суд ухвалюючи вирок, не повною мірою врахував особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_7 раніше засуджений за вчинення корисливого злочину, в період іспитового строку вчинив корисливий тяжкий злочин. Тому вирок суду, в частині призначеного покарання, підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що вирок суду є занадто суворим та негуманним. Вказує, що займався кур`єрською діяльністю, зароблені кошти витрачав на лікування хворої матері. Про те, що буде перевозити психотропну речовину не знав. Щиро кається, зазначає що не розумів наслідків своєї діяльності та перебував у безвихідному положенні, у зв`язку з фінансовими трудностями.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 зазначає, що вирок підлягає зміні в частині кваліфікації дій обвинуваченого. В обґрунтування своїх вимог вказує, що в судовому засіданні 26.10.2015 року обвинувачений пояснив, що він заробляв кур`єром, доставляючи пакунки на замовлення. Так, 12.06.2015 року він доставляв запакований пакунок, але був затриманий співробітниками міліції за розпиття спиртних напоїв, в зв`язку з чим, в подальшому, надавши рюкзак для огляду, було виявлено пакунок, в якому знаходився наркотичний засіб. На досудовому слідстві, згідно протоколу допиту, обвинувачений пояснив, що везе наркотичний засіб для збуту, але на судовому засіданні пояснив, що в дійсності, до нього підійшли співробітники міліції, запропонували вжити алкогольний напій, а після цього попросили оглянути рюкзак, в якому знайшли пакунок. На запитання, що це за пакунок, обвинувачений пояснив, що здійснює доставку запакованих пакунків за винагороду, тобто кур`єрська доставка, та не має уявлення, що знаходиться у пакунку. Покази допитаних співробітників міліції не можуть слугувати єдиними та основними доказами вини його підзахисного, а поняті, які також були допитані у судовому засіданні, можуть підтвердити лише обставини після затримання. Відео-фіксація вилучення у ОСОБА_7 наркотичного засобу та його пояснення при затриманні відсутні. Тому вважає, що провина його підзахисного не доведена, а вирок слід змінити в частині кваліфікації злочину, перекваліфікувавши дії з ч.2 ст.307 Кк України на ч.2 ст.309 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні, при апеляційному розгляді кримінального провадження, кожен окремо, наполягали на задоволенні апеляційних скарг та зміні вироку суду, на підставі викладених в них доводів. Заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор, просив колегію суддів апеляційну скаргу прокурора задовольнити, а в задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого та захисника відмовити.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційних вимог встановлено, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, об`єктивно дослідивши обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, дав їм правильну юридичну оцінку у вироку.
Відповідно до технічного запису судового процесу обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчинені злочину спочатку визнав частково та пояснив, що йому запропонували легкий заробіток бути кур`єром, отримувати за поїздку 250 гривень, на що він погодився. При цьому йому не казали, що він буде перевозити, але він здогадувався, що це буде щось незаконне. В подальшому ОСОБА_7 пояснив, що не визнає себе винним, так як він не знав, що саме перевозив.
Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те , що крім пояснень обвинуваченого, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими під час судового провадження доказами, висновками експертиз, показаннями свідків, належність та допустимість яких ніким не оспорюється.
Так ,в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_10 який пояснив, що він працює дільничним інспектором та у середині червня 2015 року під час обходу помітив обвинуваченого, який розпивав пиво. Він став складати протокол про адміністративне правопорушення та спитав у ОСОБА_7 , чи є щось при ньому заборонене і він пояснив, що в нього є наркотики, які він начебто повинен був перевезти до ринку. На його запитання хлопець відповів, що його попрохали перевезти до Кривого Рогу. Після чого він визвав оперативно-слідчу групу, яка в нього вилучала наркотичні засоби, було біля 100 штук трубочок запакованих у нього в рюкзаку в коробці.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні розповів при яких обставинах у ОСОБА_7 була вилучена психотропна речовина. Свідок зазначив, що обвинувачений пояснював, що в вилученій у нього коробці знаходиться наркотична речовина метамфетамін, яку він перевозив з Жовтих Вод по дорученню невідомої йому особи в сховище біля огорожі ринка північний на Доманському. Все було вилучено та сфотографовано. Піцик пояснював, що сам ніякі наркотичні засоби не вживає, займається спортом, йому платили за те, щоб він перевіз з Жовтих Вод в Кривий Ріг, де в сховищі сховав. Він видав добровільно психотропну речовину.
Пояснення свідка ОСОБА_11 підтвердив свідок ОСОБА_12 , який був понятим при затриманні обвинуваченого та проведенні огляду його речей. Свідок зазначив, що ОСОБА_7 добровільно віддав пакет, в якому була речовина, схожа на порошок. Пакет був у рюкзаку, замотаний скетчем. Хлопець казав, що він здогадувався, що в пакеті наркотики.
Відповідно до висновку експерта, вилучені у ОСОБА_7 кристалічна речовина містить метамфетамін, який віднесений до психотропних речовин, обіг яких обмежений (т.1 а.с.30-36).
Колегія суддів не може погодитись з доводами захисника ОСОБА_8 про те , що дії ОСОБА_7 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.309 КК України.
При кваліфікації дій обвинуваченого суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те , що під час судового розгляду було доведено, що ОСОБА_7 саме з метою збуту перевозив психотропні засоби.
Під час досудового слідства обвинувачений ОСОБА_7 , в присутності захисника , розповів, що метамфетамін він перевозив з червня 2015 року за грошову винагороду , за пропозицією невідомого йому чоловіка на ім`я ОСОБА_13 , який за кожну поїздку платив йому 250 грн. ( а.кп.66-67 т.1) та при проведені слідчого експерименту за участю обвинуваченого та його адвоката ОСОБА_14 , ОСОБА_7 повністю підтвердив свої покази та показав, де саме він повинен був заховати пакунок (т.1 а.кп.84-87).
Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що пояснення обвинуваченого в судовому засіданні суду першої інстанції та в апеляційному суді про те, що він не знав, що перевозив, були данні з метою уникнути відповідальності за вчинення тяжкого злочину і вони повністю спростовуються поясненнями свідків, матеріалами справи, відповідно до яких ОСОБА_7 знав, яку саме речовину перевозить, помилково називаючи її наркотичною, а не психотропною.
При кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.307 КК України, колегія суддів також враховує правові позиції , викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002р. №4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів», відповідно до яких під збутом наркотичних засобів належить розуміти будь які оплатні чи безоплатні форми їх реалізації всупереч спеціальному законодавству, що регулює їх обіг (продаж, дарування, обмін, сплата боргу, позика, введення володільцем цих засобів або речовин ін`єкцій іншій особі за її згодою, тощо).
Про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те,що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо.
При кваліфікації дій обвинуваченого, колегія суддів приймає до уваги, що як під час досудового слідства, так в суді першої інстанції і апеляційному суді, обвинувачений ОСОБА_7 зазначав про те, що наркотичні засоби або психотропні речовини він ніколи не вживав, вилучена в нього психотропна речовина метамфетамін білу розфасована в 100 фрагментів пластикових трубочок, запаяних з обох боків, загальна маса вилученого складає 3,7709 г, що є великим розміром.
Тому, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що дії ОСОБА_7 вірно були кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України, що знайшло своє повне підтвердження на підставі сукупності доказів, які в судовому засіданні належним чином перевірено та оцінено, в тому числі з точки зору їх допустимості, достовірності й достатності.
Одночасно, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Зазначених вимог Закону не дотримався суд першої інстанції.

Судом не було прийнято до уваги , що санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Оскільки вказане додаткове покарання в санкції статті передбачено як обов`язкове, суд зобов`язаний при призначені покарання вирішити питання про призначення додаткового покарання.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд в порушення вимог ст.59 КК України та ст.374 КПК України,при призначенні покарання ОСОБА_7 не вирішив питання про призначення додаткової міри покарання, у виді конфіскації майна (том 2 а.кп.124-126), отже, в цій частині вимоги апеляції прокурора підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.413 КПК України незастосування судом закону України про кримінальну відповідність , є підставою для скасування судового рішення.

Виходячи з наведеного, відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України вирок суду першої інстанції, в частині призначення покарання, необхідно скасувати з метою застосування більш суворого покарання та ухвалити свій вирок.

Згідно положень ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При визначенні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Обставин, що обтяжують відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, колегією суддів не встановлено.

Пом`якшуючими покарання обставинами, згідно ст.66 КК України, колегія суддів визнає повне визнання вини, щире каяття обвинуваченого у вчиненому та його активне сприяння розкриттю злочину. Крім того, колегія суддів бере до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який за має позитивну характеристику (том 2 а.кп.37), раніше судимий і скоїв злочин в період іспитового строку (том 1 а.кп.154-155), у лікаря-психіатра на обліку не перебуває (том 1 а.кп.157), але перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом наркоманія (том 1 а.кп.156).

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції, в частині призначеного покарання та приходить до висновку, що ОСОБА_7 повинно бути призначене покарання в межах санкції ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому майна.

На думку колегії суддів, таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також, згідно з ч.5 ст.72 КК України (в ред. від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як видно матеріалів кримінального провадження, обвинуваченого ОСОБА_7 було затримано 23 липня 2015 року (том 1 а.кп. 105-106).

Отже, з урахуванням вимог ст.5, ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення ОСОБА_7 має бути зараховано в строк призначеного йому покарання, з моменту фактичного затримання обвинуваченого, до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню, в частині призначення покарання, з ухваленням свого вироку.

Керуючись ст.ст.404, 407, 413, 420 КПК України , колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити. Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 серпня 2016 рокувідносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України скасувати, в частині призначення покарання.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.307 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років, з конфіскацією всього належного йому майна.

Відповідно до ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців, з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ч.5 ст.72 КК України,зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення - з 23 липня 2015 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення вироку, а обвинуваченим, який тримається під вартою - у той самий строк з моменту вручення йому копії вироку.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_15