АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/1039/2016 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.187 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретарів судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -
-29.09.2003 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 09.10.2008 року вироком Дарницького районного суду м.Києва за ч.2 ст.307, ч.2 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 19.03.2009 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислено з моменту затримання 09.10.2014 року.

У відповідності до ч.5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання ОСОБА_6 перебування в установах попереднього ув`язнення у період з 09.10.2014 року до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

По справі вирішено питання щодо речових доказів.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 , 09.10.2014 року, близько 01 години 30 хвилин, перебуваючи біля будинку № 2/12 по вулиці Мате Залки у м. Києві, помітив раніше незнайомого йому чоловіка. У зв`язку із чим у нього виник умисел, направлений на напад з метою заволодіння майном вказаного чоловіка, поєднаного із насильством небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_6 підійшов зі спини до ОСОБА_9 та наніс останньому удар рукою у голову, від якого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю. Після чого ОСОБА_6 почав вимагати майно потерпілого, супроводжуючи свою вимогу ударами ніг у голову та нижні кінцівки. З метою подолати опір ОСОБА_9 та заволодіти його майном, ОСОБА_6 наніс останньому не менше п`яти ударів у його голову та нижні кінцівки, що призвело до отримання потерпілим легких тілесних ушкоджень та тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Користуючись безпорадним станом ОСОБА_9 , який лежав на землі після отриманих ушкоджень, ОСОБА_6 відкрито забрав із задньої правої кишені штанів потерпілого гаманець останнього, вартістю 80 гривень, у середині якого знаходилися грошові кошти у сумі 52 гривні та інше майно, що матеріальної цінності для ОСОБА_9 не становить.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_10 потерпілому ОСОБА_9 завдана матеріальна шкода у сумі 132 гривні.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_10 просить вирок Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року скасувати, а кримінальне провадження закрити та постановити виправдувальний вирок.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції були відхилені його клопотання про допит певних осіб, експерта, дослідження доказів, проведення процесуальних дій для підтвердження обставин, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Також вказує, що під час судового розгляду неодноразово ним були заявлені клопотання про процесуальне право щодо надання можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження та право робити з матеріалів справи необхідні виписки та копії, проте головуючий суддя позбавила його такого процесуального права, обмежуючи в з`ясуванні та дослідженні фактичних обставин.
Апелянт стверджує, що суд за відсутності доказів, у вироку зазначив, що в момент вчинення злочину він перебував у стані алкогольного сп`яніння та безпідставно визнав цю обставину, що обтяжує покарання.
Стверджує, що поза увагою суду залишились його твердження щодо незаконних дій органів досудового розслідування, службових осіб органів Державної пенітенціарної служби, Київського слідчого ізолятора.
Крім того, зазначає що головуючий суддя суду першої інстанції та державний обвинувач позбавили його права вільно обирати захисника, надаючи рекомендації щодо залучення конкретного захисника.
Також ОСОБА_6 стверджує, що посилання суду у вироку на обставини його вини є не обґрунтовані, незаконні та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом першої інстанції, вважає, що призначене покарання не відповідає його особі та є явно несправедливим.
Крім того обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що потерпілий ОСОБА_11 в суді надав завідомо неправдиві показання, тричі їх змінював під час кримінального провадження, проте, суд першої інстанції взяв до уваги як доказ.
Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 , провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з вироку, свої висновки щодо доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції обґрунтував на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені сукупністю доказів, досліджених під час судового розгляду та які суд оцінив у відповідності до вимог, передбачених ст.94 КПК України.

Незважаючи на заперечення своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, повністю підтверджується сукупністю тих доказів, які були безпосередньо досліджені судом під час судового розгляду.

Зокрема, на підтвердження встановлених фактичних обставин кримінальних правопорушень, суд першої інстанції обґрунтовано послався на послідовні показання потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_12 .

Крім того в основу вироку покладено не тільки показання потерпілого та свідка, а й інші дані, які містять матеріали кримінального провадження і які були досліджені судом під час судового засідання, з наданням їм правової оцінки.

Зокрема:

- протокол огляду місця події від 09.10.2014 року, проведеного в період часу з 04 год. 30 хв. по 05 год. 00 хв. у присутності понятих, відповідно до якого, в приміщенні кабінету №402 Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві, біля столів стоїть лавка на якій особа представилась ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно надав для огляду гаманець чорного кольору, який розкидається на три секції. Зверху по середині гаманця, є дві секції, в одній з яких знаходяться грошові кошти у розмірі 52 грн., один презерватив, чотири чека, картка співробітника магазина, папірець із номером телефону на ім`я ОСОБА_13 , дисконтна картка магазину «Територія мінімальних цін», пластикова картка банку «Райфайзен Банк Аваль» на ім`я ОСОБА_14 ;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.10.2014, проведений в період часу з 14 год. 10 хв. по 14 год. 40 хв., у присутності понятих, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 , впізнає чоловіка зображеного на фото під №3, як чоловіка, який 09.10.2014 приблизно о 00 гол.05 хв. по вул. М. Залки в м. Києві наніс йому тілесні ушкодження та заволодів гаманцем з грошовими коштами. Крім того потерпілий ОСОБА_9 повідомив, що чоловік, який здійснив на нього напад був в окулярах, а на фотознімку, якому він упізнав свого нападника, чоловік без окулярів;

- протокол огляду предметів від 13.10.2014, проведений в період часу з 10 год. 50 хв., по 11 год. 15 хв., в присутності понятих, за участю потерпілого ОСОБА_9 , відповідно до якого в приміщенні Київської лікарні №8, за адресою: м. Київ, вул. Кондратюка, 8, в присутності вказаних осіб, відкрито пакет, в якому знаходяться гаманець чорного кольору, та його вміст, який було вилучено у ОСОБА_6 . В присутності понятих, потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що оглянуте майно належить йому, яким 09.10.2014 відкрито заволодів ОСОБА_6 ;

- постанова про визнання речових доказів від 13.10.2014, відповідно до якої, гаманець з майном, який належить ОСОБА_9 , повернутий за приналежністю потерпілому ОСОБА_9 під зберігальну розписку;

- зберігальна розписка від 13.10.2016, відповідно до якої потерпілий ОСОБА_9 отримав від старшого слідчого, речі, які були у нього викрадені 09.10.2014 року ОСОБА_6 , та потерпілий ОСОБА_9 зобов`язався зберігати вказане майно до рішення суду;

- протокол огляду предмету від 17.10.2014, проведеного в період часу з 10 год.00 хв. по 10 год. 30 хв., у присутності понятих відповідно до якого, оглянуто відеозапис, який міститься на диску, а диск наданий на запит слідчого ТОВ «Велика Кишеня». З відеозапису вбачається, що ОСОБА_6 о 01 год. 39 хв., заходить до приміщення магазину, а потерпілий у цей час перебуває у відділі «Декор», роздивляючись товар. ОСОБА_6 звертає увагу на потерпілого, декілька разів проходить повз нього, підходить до потерпілого впритул, наче роздивляючись товар, після чого відходить, продовжуючи утримувати потерпілого у полі зору. На інших відеозаписах зафіксоване перебування ОСОБА_6 в магазині, під час чого останній спостерігає за відвідувачами. О 01 год. 46 хв., ОСОБА_6 залишає приміщення магазину. Вказаний відеозапис було переглянуто безпосередньо в судовому засіданні;

- постанова про визнання речовими доказами від 27.10.2014, відповідно до якої диск на якому є запис з відеокамер спостереження ТОВ «Велика Кишеня» визнаний речовим доказом та долучений до матеріалів кримінального провадження;

- даними висновку експерта №2995 від 06.11.2014, відповідно до якого, при проведенні судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_9 1990 р.н., та вивченні медичної документації на його ім`я виявлені наступні тілесні ушкодження: а) закрита травма правого колінна суглоба: крововилив в м`які тканини, багато уламковий перелом надколінка; б) синці: в ділянці чола зліва -1, на нижній повіці лівого ока з переходом в підочну та виличну ділянки-1, повік правого ока-1; в) садна: на тильній поверхні лівої кисті в проекції 3, 4 та 5 п`ясно фалангових суглобів -3, в проекції нижньої третини 3-ї п`ясної кістки -2, на тильній поверхні 5-го п`яно-фалангового суглобу правої кисті -2. Характер та морфологічні властивості, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися від дії тупого/тупих/ предмету /предметів /, характерні властивості якого /яких/ в ушкодженнях не відобразились, за давністю можуть відповідати терміну вказаному у постанові, тобто 09.10.2014 року. Тілесне ушкодження вказане у п. а відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу. Інші тілесні ушкодження, виявлені в ОСОБА_9 , відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, вказані докази судом першої інстанції обґрунтовано визнано належними, допустимими і достовірними.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що судом першої інстанції його клопотання про допит певних осіб експерта, дослідження доказів, було відхилено, колегія суддів не вважає істотним порушенням вимог КПК України, оскільки, ОСОБА_6 не був позбавлений права заявити вказане клопотання на стадії досудового розслідування, а також під час апеляційного розгляду.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції були досліджені та долучені до матеріалів провадження, письмові докази заявлені стороною обвинувачення, в тому числі, докази, які підтверджують винуватість вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення. Тому доводи апелянта про не дослідження судом доказів, спростовуються журналами судових засідань.

Що стосується доводів апелянта щодо порушення судом першої інстанції права на захист, то колегія суддів вважає їх також безпідставними.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 був призначений захисник ОСОБА_15 , з Київського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на стадії досудового розслідування, та відповідно до заяви ОСОБА_6 , останній від його захисту відмовився. В подальшому ОСОБА_6 , сам залучив захисника ОСОБА_16 та під час судового розгляду в суді першої інстанції, ОСОБА_6 знову відмовився від захисника, що підтверджується ухвалою суду від 03.03.2015 року та заявив, клопотання про залучення йому захисника з Київського міського центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Вказане клопотання суд першої інстанції задовольнив та призначив йому захисника.
Таким чином, судом першої інстанції в повному обсязі дотримано право обвинуваченого на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави.
Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом першої інстанції до ІТТ ГУ МВС України направлено лист запит, щодо з`ясування обставин незаконних заходів випливу застосованих до ОСОБА_6 , які останній повідомив в судовому засіданні. На виконання вказаного запиту надійшов лист з ІТТ ГУМВС України в м. Києві, відповідно до якого 09.10.2014 ОСОБА_6 поміщений до ізолятора тимчасового тримання ГУ МВС України в м. Києві. На час поміщення до ІТТ, оглядом чергового фельдшера у ОСОБА_6 виявлено садна на лівій долоні, забій правої кисті руки, скарг на стан здоров`я останній не мав, про що зробив власноручний запис до Журналу первинного обстеження і реєстрації осіб, які поміщуються в ІТТ. Як пояснив ОСОБА_17 вищевказані тілесні ушкодження він отримав дома у побуті, претензій з цього приводу ні до кого не мав, від подачі заяви відмовився, скарг на здоров`я не мав.
За таких обставин, твердження апелянта обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що до нього була застосована фізична сила на стадії досудового розслідування, спростована вказаними листом.
Вирішуючи питання про відповідність призначеного судом покарання, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів виходить із того, що у відповідності до вимог ст.50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , на думку колегії суддів, призначено відповідно до вищезазначених вимог.
Як вбачається з вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст.65 КК України, врахував характер та ступінь скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, у відповідності до ст. 12 КК України, особу обвинуваченого, який раніше судимий, до затримання працював, неодружений, перебуває з 2007 року під диспансерним наглядом лікаря нарколога. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №20, складеного 28.01.2016, ОСОБА_6 до періоду 09.10.2014 будь-якими психічними захворюванням чи тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав. Виявляв акцентуйовані риси особистості та міг у цей час, період усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період до якого відноситься інкриміноване йому діяння, та на час проведення експертного дослідження ОСОБА_6 на будь яке психічне захворювання чи тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності не страждав та не страждає. За своїм психічним станом застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

До обставин, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , є рецидив злочину, оскільки ОСОБА_6 мав непогашену у встановленому порядку судимість за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 309, 309 КК України.

Тобто, вирішуючи питання про те, яка саме міра покарання повинна бути призначена обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, врахував всі ті обставини, які повинні бути враховані ним при вирішенні цього питання і прийшов до правильного висновку про призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі, без застосування положень ст. 75 КК України, що на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, з чим і погоджується колегія суддів.

Цим самим, спростовуються доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд безпідставно визнав обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування або зміни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції ухвалений компетентним судом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені дослідженими та оціненими судом доказами, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення. Підстави для його скасування чи зміни - відсутні, а тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407-409, 412, 415 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 04 березня 2016 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

_____________ _____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4