Справа № 0306/240/2011
Провадження № 1/159/1/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ковельського міськрайонного суду кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця і громадянина України, уродженця с. Снідків, Барського району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, розлученого, не працюючого, в силу ст..89 КК України раніше не судимого,
- за ч.2 ст.345 КК України, суд, -

в с т а н о в и в :
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався в наступному. 19.04.2011р. близько 15.05. год. по лінії «102» надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_8 1958 р.н., прож. АДРЕСА_2 , про те, що їй по місцю її проживання наніс тілесні ушкодження гр. ОСОБА_7 На місце події було відправлено слідчо-оперативну групу та повідомлено старшого дільничного інспектора Ковельського МВ УМВС України у Волинській області майора міліції ОСОБА_4 , який в той час знаходився на вказаній території і виконував свої службові обов`язки. При отриманні повідомлення від чергового міськвідділу ОСОБА_4 прибув в с. Воля Ковельська, де по вул. Жовтневій біля магазину «Від А до Я» ним був помічений гр. ОСОБА_7 . Діючи у відповідності до ст.2 ст. 10 ч.1 п.5, ст. 11 ч.1 п.п. 5,7 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року № 565-ХІ, згідно яких основними завданнями міліції є запобігання правопорушенням та їх припинення, охорона і забезпечення громадського порядку, здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, працівники міліції мають право затримувати і тримати у спеціально відведених для цього приміщеннях осіб, які вчинили адміністративне правопорушення, складати протоколи про адміністративні правопорушення, провадити особистий огляд, огляд речей, вилучення речей, вилучення речей і документів, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, старший дільничний інспектор Ковельського МВ УМВС України у Волинській області майор міліції ОСОБА_4 намагався затримати ОСОБА_7 до встановлення обставин отриманих від оперативного чергового, але останній став поводитись агресивно та намагаючись перешкодити діям ст. ДІМ ОСОБА_4 , зробив декілька спроб вдарити його рукою, почав втікати по вул. Жовтневій до перехрестя вул. Миру з якої перебіг на вул. Піщану, коли ОСОБА_7 добіг до повороту будинку АДРЕСА_3 , то забіг до внутрішнього двору даного будинку і зупинився. Старший дільничний інспектор Ковельського МВ УМВС України у Волинській області майор міліції ОСОБА_4 діючи з метою затримання правопорушника підійшов до ОСОБА_7 , однак останній, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, щоб перешкодити законним діям працівника правоохоронного органу та уникнути відповідальності, почав чинити активну фізичну протидію, а саме: спробував завдати удару ногою, однак від даного удару ст. ДІМ ОСОБА_4 ухилився, тоді ОСОБА_7 знову почав втікати в кінець двору до господарських споруд. Коли ст. ДІМ ОСОБА_4 підійшов до рогу гаража з правої сторони, ОСОБА_7 знову спробував вдарити його ногою, проте це йому також не вдалося. Тоді відбігши від на відстань 4-5 метрів, зупинився під деревом де лежали складовані дерев`яні бруски та дошки, вибрав дерев`яний палку і тримаючи її почав оглядатися по сторонах, однак навкруги була вода та болотиста місцевість, що не давало йому змоги втікати далі. Тому, ОСОБА_7 з метою уникнути відповідальності кинув по ст. ДІМ ОСОБА_4 каменем, котрим попав йому голову, та згодом завдав декілька ударі палкою в різні частини тіла, тоді кинувши палку втік у невідомому напрямку. Згодом його затримано працівниками Ковельського МВ то доставлено в приймальне відділення Ковельської ЦРЛ, де його було оглянуто на стан алкогольного сп`яніння.

Таким чином, гр. ОСОБА_7 , обвинувачувався у тому, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час припинення працівником міліції адміністративного правопорушення та здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, згідно п.п.5, 12 ч.1 ст.10 Закону України «Про міліцію» № 565-XII від 20.12.1990 року, тобто під час виконання ним своїх службових обов`язків по охороні громадського порядку, умисно вчинив йому активну фізичну протидію опір, який виразився в нанесенні ударів та намаганні втекти, заподіявши, при цьому, потерпілому ОСОБА_4 , як працівникові правоохоронного органу, під час виконанням цим працівником службових обов`язків, тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я у вигляді: закритого перелому середньої третини ліктьової кістки без зміщення, закритого перелому 10 ребра справа по задньоаксилярній лінії, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран тім`яної і скроневої ділянок волосистої частини голови зліва, крововиливу середньої третини лівого плеча, зсадення нігтьової фаланги 2 пальця правої кисті.

Такі дії ОСОБА_7 були кваліфіковані органами досудового розслідування за ч.2 ст.342 та за ч.2 ст.345 КК України.
Постановою суду від 14.12.2015 року ОСОБА_7 було звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.342 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, передбачених ст.49 КК України і провадження у кримінальній справі в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2 ст.342 КК України було закрито.
Крім того, постановою суду від 14.12.2015 року було зупинено провадження у даній кримінальній справі щодо ОСОБА_7 в частині обвинувачення його у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України у зв`язку з поміщенням підсудного до психіатричного закладу в іншому кримінальному провадженні до видужаня останнього.

19.05.2016 року прокурор вніс тдо суду клопотання про звільнення підсудного від кримінальної відповідальності, передбачної ч.2 ст.345 КК України на підставі ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням 19.04.2016 року строків давності притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності, із урахуванням чого постановою суду від 20.05.2016 року провадження у даній кримінальній справі було відновлено.

Підсудний ОСОБА_7 в судове засідання не доставлявся, оскільки, згідно ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 26.01.2016 року у кримінальному провадженні №0001334 від 31.10.2015 року за ч.1 ст.121, ч.1 ст.296 КК України, до ОСОБА_7 було застосовано примусові заходи медочного характеру у вигляді госпіталізації його до психіатричного закладу із суворим наглядом, де він перебуває на даний час.

Потерпілий ОСОБА_4 та захисник підсудного адвокат ОСОБА_5 не заперечують проти задоволення заявленого прокурором клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників судового слідства та дослідивши матеріали кримінальної справи приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора, виходячи з наступного.

Як убачається з досліджених судом обставин справи, дії ОСОБА_7 , які виразились у заподіянні ним потерпілому ОСОБА_4 , як працівникові правоохоронного органу, під час виконанням цим працівником службових обов`язків, тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, були вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.2 ст.345 КК України.

У ході розгляду даної кримінальної справи судом встановлено, що ОСОБА_7 в період вчинення вище вказаних інкримінованих йому діянь психічним захворюванням не страждав і не виявляв будь-якого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, однак, на час розгляду справи в суді ОСОБА_7 страждає тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності у вигляді гострого поліморфного психотичного розладу із симптомами шизофренії і не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує застосування примусових заходів медичного характеру примусового лікування в психіатричній лікарні із посиленим наглядом і лише після проходження такого лікування буде вирішуватись питання про його осудність (а.с.145-148).
Із урахуванням наведеного та у відповідності до положень ст.ст.280,416,419,420 КПК України (в редакції 2001 року) постановою суду від 27.09.2011 року до ОСОБА_7 було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації його до психіатричного закладу з посиленим наглядом і було поставлено питання про надання суду висновку щодо осудності ОСОБА_7 після проходження ним курсу лікування (запитання на вирішення експерта поставлені у постанові Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29.06.2011 року), - для вирішення питання про можливість розгляду даної кримінальної справи по суті. Провадження по кримінальній справі № 1/0306/240/11 було зупинено судом на період лікування ОСОБА_7 до видужання останнього (а.с.150-151).
Як убачається з матеріалів кримінальної справи, починаючи з 27.09.2011 року і по 12.06.2014 року ОСОБА_7 постійно перебував на стаціонарному лікуванні у Волинській обласній психіатричній лікарні №2 смт.Олика з періодичним оглядом його лікарською комісією кожних шість місяців (запити суду та відповіді психіатричної лікарні наявні в матеріалах кримінальної справи а.с.164-187) і лише згідно ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.06.2014 року (яка набрала законної сили 20.06.2014 року) ОСОБА_7 було змінено вид примусових заходів медичного характеру в умовах звичайного нагляду на амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку за місцем проживання хворого.

Таким чином, судом встановлено, що в період часу з дня вчинення діяння, передбаченого ч.2 ст.345 КК України з 19.04.2011 року, - і по 19.04.2016 року включно, тобто, понад п`ять років ОСОБА_7 проходив курс примусового психіатричного лікування, при цьому, по 12.06.2014 року включно - в умовах стаціонарного лікування в психіатричному закладі, в подальшому амбулаторно по місцю проживання, - що виключало можливість притягнення його до кримінальної відповідальності у даній кримінальній справі. Згідно ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення вище зазначеного строку (у даному випадку п`яти років) особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Відповідно до ст.12 КК України, діяння, передбачене ч.2 ст.345 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Перебіг давності у даній кримінальній справі по причині ухилення від слідства чи суду не зупинявся. Щодо переривання строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності судом встановлено наступне.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 26.01.2016 року встановлено факт вчинення ОСОБА_7 в жовтні 2015 року діянь, які підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 КК України та ч.1 ст.296 КК України, при цьому, як було встановлено судом, такі діяння ОСОБА_7 були вчинені в стані неосудності, із урахуванням чого до останнього було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації його до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ст.11 КК України, злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння(дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Згідно ст.18 КК України, суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Відповідно, ОСОБА_7 на час скоєння вище згаданих протиправних діянь у жовтні 2015 року не являвся суб`єктом злочину, а, відтак, не вважається таким, що вчинив злочин у розумінні ст.11 КК України.

Виходячи з встановленого вище, у даному випадку не мало місця переривання строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Із урахуванням наведеного і того, що з дня вчинення ОСОБА_7 діяння, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, минуло понад п`ять років, протягом вказаного періоду часу підсудний не ухилявся від суду, а проходив примусове психіатричне лікування, на даний час до нього також застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з суворим наглядом, а також те, що підсудний не вчинив протягом вказаного періоду часу (з 19.04.2011 року по 19.04.2016 року) будь-якого іншого злочину, - в розумінні ст.11 КК України, - він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.345 КК України на підставі ст.49 КК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7-1 КПК України(в редакції 2001 року), провадження в кримінальній справі може бути закрито судом у зв`язку із закінченням строків давності.

Керуючись ст.7-1,349 КПК України (в редакції 2001 року), ст.12,49 КК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.345 КК України, - на підставі ст.49 КК України, - у зв`язку з закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Речові докази у справі формений кітель та формені штани, які знаходяться на зберіганні у потерпіого ОСОБА_4 залишити в користуванні останнього; дерев`яний брусок, який знаходиться при справі знищити.

Провадження в кримінальній справі №1/0306/240/11 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України закрити.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційнї скарги протягом семи діб з дня її винесення.

ГоловуючаОСОБА_1