Пр-ня № 1-кс/521/2150/16
У Х В А Л А

14 липня 2016 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за № 0000026 від 18.05.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
З клопотання вбачається, що 18.05.2016 року до Одеської місцевої прокуратури № 2 надійшла заява ОСОБА_4 про те, що службові особи ЖКС вимагають грошові кошти за не зупинення ведення будівництва будинку.

За даним фактом слідчим СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області почато досудове розслідування, про що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2016 року внесені відповідні відомості про вчинене кримінальне правопорушення № 0000026.

24.05.2016 року про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повідомлено ОСОБА_5 .

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації. Так, санкція інкримінованої ОСОБА_5 статті КК України (ст. 368 ч. 3) передбачає обов`язкову конфіскацію майна, у разі визнання особи винуватою.

Слідчий звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з клопотанням про арешт майна (об`єкти нерухомості), яке, станом на 25.05.2016 року, згідно інформації ДРРПНМ, було зареєстроване, на праві приватної власності, за ОСОБА_5 ,, а саме: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; ? частина квартири за адресою АДРЕСА_3 .

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, та вважав за необхідне його задовольнити.

Власник майна у судове засідання не викликався на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

Вивчивши клопотання та матеріали приложені до нього, вислухавши думки учасників провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Тобто, норма вказаної статті надає вичерпаний перелік осіб на майно яких, у разі вчинення кримінального правопорушення, може бути накладений арешт.

З матеріалів наданих слідчому судді вбачається, що 30.05.2016 року, ухвалою слідчого судді Малиновського р/с м. Одеси, було задоволено аналогічне клопотання сторони обвинувачення і накладено арешт на майно (об`єкти нерухомості), яке, станом на 25.05.2016 року, згідно інформації ДРРПНМ, було зареєстроване, на праві приватної власності, за ОСОБА_5 , а саме: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; ? частина квартири за адресою АДРЕСА_3 . При цьому, при виконанні ухвали слідчого судді, 06.06.2016 року державним реєстратором прав на нерухоме майно було прийнято рішення про відмову у обтяжені вищевказаного майна, оскільки зави про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухому майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем.

Таким чином, на момент розгляду дійсного клопотання, ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України, не є власником майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Однак, інформація Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, долучена до матеріалів клопотання є застарілою, і не відповідає дійсності, у зв`язку з чим, слідчий суддя вважає, що в будь-якому разі задоволення клопотання про накладення арешту на нерухоме майно, в даному випадку, незаконно позбавить невстановлену особу права на відчуження, розпорядження та/або користування об`єктами нерухомості. Вказане являється неприпустимим.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на об`єкти нерухомості, а саме: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; ? частина квартири за адресою АДРЕСА_3 , грубо порушить конституційні права невстановленої особи, крім того, відсутні підстави для такого ступеня втручання, як застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, погодженого з прокурором Одеської місцевої прокуратури № 2 про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за № 0000026 від 18.05.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1