Справа № 464/4810/15-к
пр.№ 1-кп/464/18/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.07.2016 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8

представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_11

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_12

неповнолітнього ОСОБА_13

законного представника неповнолітнього ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному у провадженні № 0001243 відносно

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, із незакінченою середньою спеціальною освітою, який не працює, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Неповнолітній ОСОБА_11 скоїв кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи за наступних обставин:

05.05.2015 року близько 21 години 00 хвилин, перебуваючи неподалік СЗШ № 95 по вул. Кавалерідзе в м. Львові, неповнолітні ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , який не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, підійшли до неповнолітнього ОСОБА_7 , та на грунті раптово виникших особистих неприязливих стосунків, після того, як ОСОБА_13 навмисно наніс ОСОБА_7 удар рукою в ліве вухо, заподіявши фізичний біль, а ОСОБА_11 навмисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_7 удар ногою в праве підкоління, від чого ОСОБА_7 впав на землю, а ОСОБА_11 почав наносити ОСОБА_7 удари ногами по голові, а ОСОБА_13 наносив удари ОСОБА_7 по спині, завдаючи фізичного болю. Після того, як ОСОБА_13 припинив свої дії та відійшов в сторону, ОСОБА_11 при спробі ОСОБА_7 піднятися із землі, навмисно, з метою заподіяння останньому тілесних ушкоджень, наніс йому удар кулаком в ліве око, заподіявши синці на голові та на ділянці лівого надпліччя, крововилив в ліве очне яблуко та забій м`яких тканин носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_11 винним себе визнав повністю. При цьому обвинувачений пояснив, що в той день він гуляв разом з ОСОБА_13 та зустрів ОСОБА_15 . В ході розмови останній обізвав ОСОБА_16 , після чого почалася бійка, під час якої він декілька разів вдарив потерпілого, а потерпілий вдарив його один раз. При цьому ОСОБА_11 пояснив, що не бив ОСОБА_7 ногами.

Цивільний позов обвинувачений не визнає, посилаючись на завищений розмір відшкодування.

Винуватість ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 пояснив, що в той день він йшов зі своєю дівчиною ОСОБА_17 по вулиці і до них підбігли ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , з якими у нього й раніше виникали конфлікти. Між ними почалася сварка, під час якої ОСОБА_13 вдарив ОСОБА_7 по обличчю, після чого ОСОБА_11 вдарив ОСОБА_7 по нозі. Від цього удару ОСОБА_7 впав та закрив обличчя руками. ОСОБА_11 став бити ногами по голові та плечах ОСОБА_7 , а ОСОБА_13 по спині. Потім ОСОБА_13 відійшов, сказавши, що пора тікати. В цей час ОСОБА_7 почав підводитись і ОСОБА_11 вдарив його рукою в область ока. Після цього ОСОБА_11 та ОСОБА_13 пішли, а ОСОБА_7 разом з ОСОБА_17 пішли додому.

Неповнолітня ОСОБА_17 , допитана в судовому засіданні в якості свідка, дала свідчення, аналогічні свідченням потерпілого ОСОБА_7 .

Також винуватість ОСОБА_11 у заподіянні ОСОБА_18 тілесних ушкоджень підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими документами, долученими до кримінального провадження, а саме:

- висновком експерта № 214/15 від 12.05.2015 року, згідно якого виявлені у ОСОБА_7 синці на голові та на ділянці лівого надпліччя, крововилив в ліве очне яблуко та забій м`яких тканин носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень, заподіяні тупими предметами, могли утворитися 05.05.2015 року та не були небезпечними для життя в момент їх заподіяння;

- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 57 від 17.05.2016 року, яким підтверджено висновок експерта № 214/15 від 12.05.2015 року та виключено зв`язок між погіршенням здоров`я потерпілого та отриманими 05.05.2015 року тілесними ушкодженнями.

За вимогами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення.

Проаналізуваши та оцінивши вивчені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки як окремо так і у сукупності в повній мірі доводять винуватість неповнолітнього ОСОБА_11 в скоєнні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я потерпілого.

Суд не може прийняти пояснення ОСОБА_11 в частині того, що він не наносив удари ногами, в якості доказу його невинуватості, оскільки ці пояснення суперечать іншим доказам. Обвинувачений пояснив, що наносив потерпілому тільки удари рукою. Проте, пояснення обвинуваченого в цій частині спростовуються поясненнями потерпілого та свідка, які пояснили, що ОСОБА_11 наносив удари ногами по голові та плечах потерпілого. У суду немає підстав не довіряти поясненням потерпілого та свідка. Їх пояснення чіткі та послідовні та повністю узгоджуються між собою та з висновками експертів.

Крім того, судом враховано, що обвинувачений не заперечує факту нанесення ударів рукою по обличчю та по плечах потерпілого, де згодом виявлено сліди тілесних ушкоджень, а посилання обвинуваченого на те, що він не наносив потерпілому ударів ногами, не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковано його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки своїми діями ОСОБА_11 скоїв навмисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, наявність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.

Призначаючи покарання ОСОБА_11 , суд враховує, що скоєне ним кримінальне правопорушення є правопорушенням невеликої тяжкості. Суд враховує особу винного, який є неповнолітнім, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем навчання характеризується позитивно. Обтяжуючих покарання обставин в ході судового розгляду не встановлено. Пом`якшуючими покарання обставинами є вчинення злочину неповнолітнім та щире каяття. Суд також вважає за можливе визнати пом`якшуючою покарання обставиною той факт, що неповнолітній обвинувачений виховується у багатодітній родині.

Виходячи з обставин та ступеня тяжкості скоєного правопорушення, характеризуючих особу обвинуваченого даних, враховуючи неможливість застосування до обвинуваченого інших видів покарання, передбачених санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, суд вважає, що застосування такого виду покарання, як громадські роботи, буде справедливим та достатнім для покарання ОСОБА_11 за скоєння правопорушення, та для попередження скоєння ним правопорушень у майбутньому. При цьому суд виходить з того, що обвинувачений є неповнолітнім та навчається. За таких обставин, з врахуванням вимог ч. 1 ст. 100 КК України, суд приходить до висновку про необхідність встановлення обвинуваченому строку громадських робіт в 50 годин.

Відповідно ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку, встановленому цім Кодексом пред`явила цивільний позов. Потерпілим було пред`явлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вирішуючи цивільний позов суд враховує наступне.

Частиною 2 ст. 29 ЦПК України передбачено, що неповнолітні особи віком від 14 до 18 років можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь.

За правилами ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка заподіяла цю шкоду. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї, а також у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від 14 до 18 років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення проти здоров`я потерпілого, наслідками якого є заподіяння йому тілесних ушкоджень. Ці обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та повністю доведені. Тобто, проти потерпілого мала місце протиправна поведінка неповнолітнього ОСОБА_11 , результатом чого були фізичний біль та емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниження гідності, страху за своє здоров`я. Наслідки перенесеної травми змусили потерпілого затратити значні зусилля для організації свого життя і свідчать про наявність у потерпілого моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка заподіяла шкоду, а також з урахування інших обставин, які мають суттєве значення.

При визначенні розміру моральної шкоди, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд вважає суму в 2000 грн. достатньою для відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна потерпілому діями малолітнього ОСОБА_11 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 65-67, 100, ч. 1 ст. 125 КК України, ст. 23, 1167, 1177, 1179 ЦК України, ст.ст. 9, 10, 21-23, 25-26, 52, 94, 101, 367, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

П Р И С У Д И В :

ОСОБА_19 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 50 (п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: