11-кп/775/190/2016(м)
221/5302/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м.Маріуполі кримінальне провадження №0001760 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Волноваського районного суду Донецької області від 21 січня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Володимирівка Волноваського району Донецької області, громадянина України, не працюючого, не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-балістичної експертизи у сумі 245,52 грн.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за те, що він на початку листопада 2015 року, знаходячись на покинутому блок-посту, розташованому в районі села Благодатне Волноваського району Донецької області, діючи умисно, не маючи передбаченого законом дозволу, придбав, присвоївши найдені 30 патронів калібру 5,45 мм., які, зберігаючи при собі, переніс на місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . 22 листопада 2015 року ОСОБА_6 30 патронів поклав у кишеню своєї куртки та продовжував зберігати при собі.

22 листопада 2015 року, о 19 годині 15 хвилин ОСОБА_6 було виявлено працівниками поліції у першому під`їзді будинку АДРЕСА_2 , де під час його огляду в кишені куртки ОСОБА_6 у присутності понятих було виявлено та вилучено 30 патронів, які є боєприпасами до нарізної стрілецької зброї центрального бою, а саме бойовими патронами 5,45х39 мм., виготовлені заводським способом, придатні до здійснення пострілів.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, не оскаржуючи висновки суду щодо фактичних обставин провадження, його винуватості і правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити, застосувати до нього положення ст.75 КК України та звільнити від відбування призначеного судом покарання. Зазначає, що суд не надав належної оцінки щирому каяттю та активному сприянню розкриттю злочину з його боку, даним щодо його особи, відповідно до яких має на утриманні малолітню доньку, на даний час працевлаштувався, до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується задовільно. Звертає увагу, що вчинене кримінальне правопорушення не представляє великої небезпеки, оскільки самі по собі патрони без зброї не становлять небезпеку. Наведене, на його думку, свідчить про можливість його виправлення без відбуття покарання та звільнення від призначеного покарання з випробуванням.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурор, який здійснював повноваження прокурора у розгляді провадження в суді першої інстанції, вказує на відсутність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ст.75 КК України з огляду на тяжкість вчиненого ним злочину та даних щодо його особи, просить вирок щодо останнього залишити без змін.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги та законність судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, були зроблені на підставі його визнавальних показань, а провадження було розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст.263 КК України.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Призначене судом ОСОБА_6 покарання є таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України, що фактично також не оскаржується останнім в апеляційній скарзі.

Разом з тим, висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 лише в умовах ізоляції від суспільства, на думку колегії суддів, є необ`єктивним і необґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку суду, що було також предметом дослідження під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_6 не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та щиро розкаявся, сприяв його розкриттю, що доведено його процесуальною поведінкою як під час досудового розслідування, так й судового розгляду, характеризується задовільно, має на утриманні неповнолітню дитину, 2010 року народження, на даний час вже працевлаштований, про що свідчать відповідні документи та довідки. Крім того, як правильно зазначено у вироку суду першої інстанції, з чим також погоджується колегія суддів, ОСОБА_6 , хоча і вчинив тяжкий злочин, однак це не потягло тяжких наслідків, оскільки самі по собі патрони без зброї реальної небезпеки для інших осіб не становлять.

Зазначеним обставинам суд першої інстанції не дав належної оцінки, однак вони у своїй сукупності, на думку колегії суддів, істотно знижують ступінь суспільної небезпеки як вчиненого правопорушення, так і самої особи обвинуваченого ОСОБА_6 , свідчать про можливість виправлення останнього без відбування покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку з чим його слід звільнити від призначеного судом покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, та покладанням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, буде відповідати зазначеним вимогам закону та принципам індивідуалізації покарання.

Сам по собі факт перебування обвинуваченого ОСОБА_6 на обліку у лікаря-нарколога, хоча і свідчить про негативні риси та схильності останнього, але не спростовує зазначених висновків. Посилання прокурора у своїх запереченнях на місце затримання обвинуваченого, як таке, де нібито вживають наркотичні засоби, є необґрунтованим та недоведеним, суперечить конституційному принципу презумпції невинуватості.

А тому доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а вирок суду зміні на підставі ст.ст.408,414 КПК України.

Порушень судом вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або інших змін вироку у даному провадженні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Волноваського районного суду Донецької області від 21 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, з іспитовим строком два роки і з покладанням відповідно до ст.76 КК України на нього обов`язків: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і періодично з`являтися туди для реєстрації.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області