ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8372/15-к
провадження № 1-кп/753/81/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" квітня 2016 р.

Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0011374 від 17.12.2014 р. відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
У Дарницькому районному суді м. Києва з 30 квітня 2015 року на розгляді перебуває кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: порушення вимог раніше обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, неодноразові неявки до суду, переховування від суду та просила врахувати дані про особу обвинуваченого, який є особою неодноразово судимою, не працюючою.

Потерпілий підтримав позицію прокурора.

Захисник ОСОБА_7 заявлене прокурором клопотання вважав необґрунтованим, ризики не доведеними та у зв`язку із цим просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання та обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту. Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Суд, заслухавши позицію сторін кримінального провадження, в вивчивши письмове клопотання та матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілих, свідків, які ще не допитані; перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Практика Європейського суду з прав людини, сформульована в рішенні «Лабіта проти Італії» від 6.04.2000 р., свідчить проте, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту термін дії якого сплив 23 жовтня 2015 року. Крім цього, обвинувачений неодноразово порушував вимоги обраного запобіжного заходу та 3.06.2015 р. судом ухвалено рішення про привід обвинуваченого (Т. 2 а.с. 45-46), а 19.06.2015 р. судове провадження було зупинено, а обвинуваченого ОСОБА_5 - оголошено у розшук (Т. 2 а.с. 62-63).

Разом з цим, після обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту 26.08.2015 р. (Т. 2 , а.с. 130-131), ОСОБА_5 вкотре порушив його вимоги та 20.01.2016 р., 11.03.2016 р. та судом повторно ухвалювались рішення про його привід.

За наведених обставин, колегія суддів вважає встановленим факт порушення обвинуваченим вимог раніше обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Ризиками, які свідчать про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та стверджує наявність конкретного суспільного інтересу з урахуванням встановлених обставин, на думку суду, є можливість ОСОБА_5 переховуватись від суду, впливати на свідків.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, не працює, вагомість доказів у даному кримінальному провадженні, його вік, репутацію та майновий стан. Крім цього, ОСОБА_5 порушив обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
З урахування того, що ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину вчиненого із застосуванням насильства, колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розміру застави, вважаючи, що тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 350 КПК України,

У Х В А Л И В:

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання (взяття) під вартою до 3 червня 2016 року включно.
ОСОБА_5 взяти під варту в залі суду негайно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
СУДДІ: