АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 635/5318/16-к Головуючий 1-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/790/2329/16 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч. 5 ст. 72 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 липня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаною ухвалою Харківського районного суду Харківської області відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання.

В обґрунтування прийнятого рішення суд вказав на те, що ОСОБА_7 на час звернення до суду з клопотанням відбував покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року, в якому вже прийнято рішення про зарахування строку його попереднього ув`язнення в строк покарання як за вироком Київського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2015 року, так і за цим вироком. Після дослідження матеріалів провадження суд дійшов до висновку про те, що підстави для зарахування строку попереднього ув`язнення засудженого в строк покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України як за цим вироком, так і за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2010 року відсутні.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу районного суду та застосувати до нього зарахування строку попереднього ув`язнення в повному обсязі. Вказує на те, що після ухвалення вироку Ленінським районним судом м. Харкова від 29 вересня 2010 року він перебував в умовах слідчого ізолятору три місяці до набрання цим вироком законної сили, що не враховано судом першої інстанції при постановленні вказаної ухвали. Апеляційний розгляд просить провести без його участі.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк:

а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;

в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;

г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;

ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Колегією суддів встановлено, що розглядаючи в порядку ст. 539 КПК України клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, суд першої інстанції, враховуючи вимоги ст. 72 КК України, правильно дійшов висновку про те, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року зараховано весь період строку попереднього ув`язнення ОСОБА_7 у строк покарання.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження вироком Київського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, з врахуванням того, що ОСОБА_7 засуджується за вчинення злочину від 06.08.2015 року, скоєного ним до винесення вироку Київським районним судом м. Харкова від 17 вересня 2015 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, за сукупністю злочинів визначено покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та за сукупністю злочинів, із врахуванням вимог ст. 72 КК України, призначено остаточне покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано строк перебування його під вартою за вироком Київського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2015 року з 13.08.2015 року до 19.10.2015 року; строк перебування в установі попереднього ув`язнення з 09.02.2016 року для проведення слідчих дій та участі у судовому розгляді відповідно до ухвал Київського районного суду м. Харкова від 05.02.2016 року та від 14.03.2016 року по день набрання цим вироком законної сили. Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з 13.08.2015 року, враховуючи в час відбуття покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2016 року покарання, відбуте за попереднім вироком Київського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2015 року та строк попереднього ув`язнення.

Таким чином, суд діяв відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України та зарахував строк попереднього ув`язнення у строк покарання в межах того самого кримінального провадження.

Однак засуджений стверджу є про необхідність зарахування у строк покарання строк його перебування в умовах слідчого ізолятору в 2010 році до набрання законної сили вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2010 року у зв`язку з розглядом щодо нього судом іншої кримінальної справи.

Ці доводи апеляції засудженого задоволені бути не можуть, оскільки стосуються іншого кримінального провадження.

В зв`язку з вище викладеним, перевіривши судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 липня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий
Судді -