У Х В А Л А
Справа № 184/1583/16-к
Номер провадження 1-в/184/332/16

05.09.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Орджонікідзевського ВЦ УДПтС України у Дніпропетровській області № 79 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України відносно засудженої

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біляївка, Одеської області, громадянки України, із вищою освітою, заміжньої, не працюючої, до засудження проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

за участю: прокурора ОСОБА_4 , представника ОВЦ-79 ОСОБА_5 , засудженої - ОСОБА_3 ,-
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2016 року Орджонікідзевський ВЦ УДПтС України у Дніпропетровській області № 79 звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із поданням про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України ОСОБА_3 , мотивуючи його наступним. Засуджена ОСОБА_3 відбула 1/2 строку покарання. За період відбування покарання в ОВЦ-79 ОСОБА_3 має одне заохочення, стягнень немає. По прибуттю до Орджонікідзевського ВЦ №79 була працевлаштована до контрагентського об`єкту "Нікопольського заводу феросплавів". До праці ставиться сумлінно, даний об`єм роботи виконує. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання, критично ставиться до скоєного злочину, приймає участь у суспільно корисній роботі, тому є підстави для застосування щодо засудженої ст. 81 КК України.

Засуджена ОСОБА_3 в судовому засіданні подання підтримала та просила його задовольнити. Зазначила, що своїм ставленням до праці та поведінкою вона довела своє виправлення, вину у скоєнні злочину визнала, в скоєному злочині розкаюється та в майбутному має намір відшкодувати шкоду завдану кримінальним правопорушенням.
Представник Орджонікідзевського ВЦ №79 у судовому засіданні подання підтримала та просила його задовольнити.
У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення подання та застосування до ОСОБА_3 умовно-дострокового звільнення, посилаючись на те, що засуджена має лише одне заохочення в ОВЦ-79, за зразкову поведінку та ставлення до праці але це є її обов`язком а також засуджена не відшкодувала матеріальну та моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням, що свідчить про те, що засуджена в скоєному не розкаялася а тому своєю поведінкою та працею не довела своє виправлення.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
23.06.2014 року вироком Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки.
21.10.2014 року ухвалою апеляційного суду Одеської області вироком Біляївського районного суду Одеської області від 23.06.14 року було змінено та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.04.2015 року повернуто касаційну скаргу засудженої ОСОБА_3 ..
07.06.2016 року ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області засудженій ОСОБА_3 було частково зараховано у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23.06.2014 року по 21.10.2014 зараховано із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Таким чином, початок строку відбуття покарання - 23.06.2014 р., кінець строку - 23.02.2019р..
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у вигляді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за тяжкий злочин.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Станом на 05.09.2016 р. засуджена ОСОБА_3 відбула більше 1/2 з призначеного покарання у вигляді позбавлення волі призначеного їй покарання, має невідбуту частину покарання 2 роки 5 місяців 18 днів.

З пояснень засудженої та представника установи відбування покарання, відповідно до матеріалів особової справи засудженої та наданої характеристики, ОСОБА_3 по прибуттю до Орджонікідзевського ВЦ №79 була працевлаштована до бригади №51 контрагентського об`єкту "НЗФ", норму виробітку намагалась виконувати, з виробничої необхідності була переведена до бригади №50 господарського обслуговування на 1/4 ставки. До праці ставиться сумлінно. Даний об`єм роботи виконує. За період відбування покарання характеризується позитивно, має одне заохочення, стягнень не має. Вимоги режиму відбування покарання та правила внутрішнього розпорядку установи виконує. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Виконує господарські роботи по установі та здійснює прибирання у відділенні. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу "Професія", "Підготовка до звільнення". Згідно вироку суду має майновий позов, але не сплатила його.
Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Суд також зазначає, що сумлінна поведінка та ставлення до праці, як і виконання вимог адміністрації установи, є обов`язком кожного засудженого, а основною причиною для застосування ст.81 КК України щодо засудженого є саме доведення його виправлення.

В судовому засіданні засуджена пояснила, що визнавала вину у вчиненні злочину та каялась, але така позиція засудженої суперечить висловленій позиції засудженої у копії вироку Біляївського районного суду Одеської області від 23.06.2014 року, в якому зазначено, що ОСОБА_3 вину визнавала частково, а визнання вини під час розгляду апеляції не визнано щирим каяттям відповідно висновку судової колегії у копії ухвали Апеляційного суду Одеської області від 21жовтня 2014 року в якій зазначено, що поведінка обвинуваченої як безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення так і на момент розгляду апеляції, ніяким чином не свідчить про те, що вона щиро покаялася у скоєному та зробила для себе належні висновки.
Крім того, ОСОБА_3 відбуває покарання у Орджонікідзевському ВЦ №79 з 04.02.2015 року. При цьому, у характеристиці від 29.08.2016 року та поданні на застосування умовно-дострокового звільнення від 29.08.2016 року не зазначено, що засуджена вину визнала і освідомила та щиро розкаялась.
Засуджена зазначила, що вона має намір відшкодувати потерпілому матеріальну шкоду в майбутньому. Але суд звертає увагу на той факт, що після засудження за вироком Біляївського районного суду Одеської області від 23.06.2014 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 21.10.2014 року, якою зазначений вирок частково змінений, засуджена тривалий час відбувала покарання, але намір відшкодувати шкоду в неї не виник, засудженою не виконано жодних дій, пов`язаних з відшкодуванням матеріальної шкоди та моральної шкоди за цивільним позовом, та матеріальна шкода та моральна шкода досі не відшкодована а часткове відшкодування спричиненої потерпілому шкоди у розмірі 19996 грн. відбулося 21.10.2014 року, тобто в останній день апеляційного розгляду а суму у розмірі 10 тисяч гривен, що відбулося 26.11.2014 року тобто до початку розгляду справи касаційною інстанцією, що свідчить про пристосовницьку поведінку засудженої.
Суд також звертає увагу на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання враховував особу обвинуваченої, а також те, що обвинувачена належних висновків для себе не зробила, знову вживала алкогольні напої та 13.05.2013 року була притягнута Овідіопольським районним судом Одеської області до адміністративної відповідальності за ст.124, 130 ч.1 КУпАП, скоєння тяжкого злочину, інші обставини справи, та призначив покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення особи. Апеляційний суд Одеської області не погодився з таким покаранням та змінив його, а саме призначив покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_3 фактично відбула лише половину покарання із покарання призначеного, тому, на тверде переконання суду, мета виправлення засудженої за такий короткий строк не досягнута.

Крім того, суд звертає увагу на той факт, що засуджена та адміністрація установи посилалися на наявність заохочення , що підтверджує зразкову поведінку та сумлінне ставлення засудженої до праці, однак наявність лише одного заохочення за весь час відбуття покарання не може свідчити про виправлення засудженої.

При цьому, Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ неодноразово звертали увагу судів на те, що під час вирішення питання про сумлінну поведінку та ставлення до праці в разі вирішення питання про можливість застосування до засудженого ст.81 КК України, слід відрізняти пристосовування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання. Також суд враховує у якості факту не виправлення особи та не усвідомлення вини, бездіяльність засудженої, щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, що підтверджується довідкою бухгалтерії Орджонікідзевського ВЦ №79 від 01.08.2016 року, згідно якої за ОСОБА_3 значиться виконавчий документ на суму 472 741, 78 грн., з якої 243 846,10 грн. на відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_6 та за яким загальне утримання складає 0,00 грн..

Таким чином, з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що засуджена не довела своє виправлення, не досягла такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів, її поведінка не може свідчити про її виправлення, а тому у задоволенні подання необхідно відмовити.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.371, 372, 376, 392, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання Орджонікідзевського ВЦ УДПтС України у Дніпропетровській області № 79 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України відносно засудженої ОСОБА_3 - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція протягом семи діб з дня її оголошення в апеляційний суд Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1