01.08.16 Провадження № 1кп/200/223/16
Справа № 201/1236/16-к
У Х В А Л А
іменем УКРАЇНИ
1 серпня 2016 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

з участю

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву потерпілого ОСОБА_8 про відвід суддям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська 10 лютого 2016 року з апеляційного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт та додатки до нього у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

У підготовче судове засідання від потерпілого ОСОБА_8 надійшла заява про відвід головуючого судді ОСОБА_1 та судді ОСОБА_2 з наступних підстав. 15.02.2016 року під час постановлення незаконної та завідомо неправосудної ухвали Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , яке відбувалося на місці, без виходу до нарадчої кімнати, надчутливий мікрофон журналістів зафіксував той факт, що судді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , мали на меті повністю заборонити проведення в залі судового засідання відеозапису судового засідання, а також проведення звукозапису із застосуванням навіть портативної апаратури. Зазначене свідчить про те, що судді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які входять до колегії суддів, в провадженні якої знаходиться зазначене кримінальне провадження будуть в подальшому здійснювати свою судову функцію: незаконно, упереджено, однобічно, неповно, у зв`язку із існуючими між ними та стороною захисту обвинуваченого стійкими поза процесуальними відносинами, з єдиною метою сприянню останньому в уникненні від кримінальної відповідальності за вчинений ним особливо тяжкий злочин. Крім того, під час перерви у даному судовому процесі головуюча по справі суддя Бабушкінського райсуду ОСОБА_1 в супереч підтримання власним прикладом високих стандартів поведінки суддів, з метою укріплення суспільної довіри до судових органів, входячи у позапроцесуальні відносини із потерпілим ОСОБА_8 неодноразово вчиняла із останнім словесну перепалку, що згодом переросла у взаємні неприязні стосунки.

Потерпілий ОСОБА_10 повідомив суду, що він обставини викладені в заяві підтримує, але просив залишити заяву без розгляду з метою не затягування процесу, потерпіла ОСОБА_9 підтримала думку потерпілого ОСОБА_10 ..

Обвинувачений Золоторог та його захисник заперечували проти відводу суддів.

Прокурор просив залишити заяву про відвід без розгляду.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає за необхідне в задоволенні заяви про відвід суддів колегії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити з наступних підстав.

У відповідності зі ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. Відповідно до ч.2 цієї статті у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Відповідно до ст. 80 КПК України заяви про відвід під час судового розгляду подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Згідно до ч. 5 цієї статті відвід повинен бути вмотивованим.

Між тим заявлений відвід членам колегії суддів суддям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність вищезазначених підстав для відводу, подана заява фактично зводиться до незгоди потерпілого ОСОБА_10 з процесуальними діями та рішеннями, ухваленими складом суду під час проведення підготовчого судового розгляду кримінального провадження, та виражають його особисте ставлення до складу суду.

Одночасно колегія суддів вважає необхідним заявити самовідвід за зазначеним кримінальним провадженням з наступних підстав.

Після надходження обвинувального акту до суду з боку потерпілого ОСОБА_10 постійно здійснювався тиск на суддів шляхом здійснення публікацій та проведення публічних заходів під час яких висловлювалася та розповсюджувалася негативна інформація стосовно кожного з членів колегії щодо того, що вони є захисниками обвинуваченого Золоторога, отримують зарплату у конвертах від осіб, які підтримують обвинуваченого, при цьому учасники заходів вдавалися до закликів щодо фізичної розправи над суддями: «суддяку на гілляку». Таким чином зазначені дії осіб призвели до формування негативної думки спільноти щодо упередженого ставлення суддів даної колегії до сторін за зазначеним кримінальним провадженням. Крім того, потерпілий ОСОБА_10 неодноразово заявляв клопотання до апеляційного суду Дніпропетровської області про передачу кримінального провадження до іншого суду у зв`язку з його недовірою суддям колегії.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

У відповідності до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Як вбачається з практики Європейського Суду про захист прав людини найважливішим питанням здійснення правосуддя незалежним, неупередженим та безстороннім судом є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість в демократичному суспільстві. В ряді рішень ЄСПЛ: Падовані проти Італії від 26.02.1993 р., Фей проти Австрії від 28.02.1993 р., Пуллар проти Сполученого Королівства від 10.06.1996 на підставі тлумачення вищезазначеної статті Конвенції сформульовані загальні критерії безстороннього суду: суд повинен бути суб`єктивно та об`єктивно неупередженим жоден з членів суду не може відкрито проявляти упередженість та особисту небезсторонність, при цьому особиста неупередженість є, доки не буде доведено інше і суд повинен бути об`єктивно безстороннім, т.б. необхідні достатні гарантії, які виключають будь-які сумніви з цього приводу. При цьому вирішується питання, чи дозволяють певні факти, які можливо перевірити, незалежно від поведінки судді, поставити під сумнів його неупередженість і чи можуть ці побоювання сторони вважатися об`єктивно обґрунтованими. Обов`язкового встановлення доказів, які б свідчили про реальний прояв суддею заінтересованості в остаточному рішенні по справі або про його намір не об`єктивно його вирішити не потрібно, достатньо вже того, що є підстави допускати можливим прояв його неупередженості, навіть коли суб`єктом це не усвідомлюється.

Під час вирішення Європейським судом з прав людини справи «Білуха проти України» було підкреслено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення «Фей проти Австрії» від 24.02.1993 р., «Ветштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

З огляду на вищевказане «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться.». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення «Кастілло проти Іспанії»).

Отже, виходячи з вищевикладеного, та поведінки потерпілого ОСОБА_10 , який повідомив суд про наявність у нього недовіри колегії суддів, суд вважає, що у стороннього спостерігача може скластися враження про упередженість суду під час розгляду даної справи і тому з метою запобігання виникнення сумнівів учасників процесу або у сторонніх спостерігачів щодо справедливості та законності прийнятого судом рішення, колегія суддів приходить до висновку про не можливість приймати участь в розгляді даної справи.

Відповідно до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.ст.75-79 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

У п.2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 7, 9, 75, 80, 81 КПК України, суд
УХВАЛИВ

Заяву потерпілого ОСОБА_8 про відвід суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Колегії суддів у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 заявити самовідвід від участі в розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3