У Х В А Л А
Справа № 126/295/16-к

Провадження № 1-кп/126/66/2016

11 липня 2016 року м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

із секретарем ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представників потерпілої

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000942 від 22.12.2015 року, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 152 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ :
В провадженні Бершадського районного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 по ст. 152 ч.3 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну його підзахисному міри запобіжного заходу із утримання під вартою на домашній арешт з тих підстав, що 22 грудня 2015 року о 18.00 годин ОСОБА_6 був затриманий у відповідності до статті 208 КПК України. 24 грудня 2015 року слідчим суддею Бершадського районного суду Вінницької області останньому було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк тримання під вартою ОСОБА_6 неодноразово продовжувався всупереч рішень Європейського Суду з прав людини та практиці Верховного Суду України. Утримання під вартою не повинно мати на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність. Згідно зі статтею 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите. Однак, на теперішній час ОСОБА_6 тримається під вартою в слідчому ізоляторі м. Вінниці, тобто останній знаходиться під вартою більше ніж шість місяців. З лютого 2016 року розглядається кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 в суді. За цей час у справі не вивчено жодного письмового доказу, не допитано свідків, потерпілої. Внаслідок неодноразових зривів судового засідання як через неявку потерпілої, так і через неявку законного представника потерпілої у справі, його клієнт безпідставно перебуває за ґратами, внаслідок чого нівелюються його права. Він психологічно подавлений та позбавлений можливості здійснювати належний захист від пред`явленого йому обвинувачення, чим і порушений принцип змагальності, передбачений ст. 22 КПК України. Під час розгляду вищезазначеного кримінального провадження прокурором не надано жодного доказу ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Доказів незаконного тиску на свідків та потерпілу у сторони обвинувачення не мається, як і підстав обгрунтовано припускати можливість знищення доказів у справі, які давно зібрані та зберігаються у сторони обвинувачення. Вважає, що на даний час відпала потреба у застосуванні саме такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою. Його клієнт не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків та потерпілу відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у обвинуваченого не має можливості та бажання, скоювати нові злочин останній не збирається. Він зацікавлений в досягненні істини по справі та прийняття судом законного рішення. ОСОБА_6 не порушив жодних покладених на нього процесуальних обов`язків. Відсутність підстав вважати, що підзахисний перешкоджатиме встановленню істини у справі, ухилятиметься від явки до суду, здійснення тиску на свідків та потерпілу свідчить про те, що немає підстав для подальшого тримання його під вартою. Оскільки взяття під варту є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом, який застосовується лише тоді, коли є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і належної поведінки, вважає, що є підстави для зміни запобіжного заходу із тримання під вартою на менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, на домашній арешт. Просить змінити запобіжний захід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з тримання під вартою на домашній арешт з покладенням на нього обов`язків: не залишати житло без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання, прибувати за кожною вимогою Бершадського районного суду Вінницької області.
Обвинувачений ОСОБА_6 підтримує думку свого захисника.

Прокурор ОСОБА_5 висловив думку, що клопотання захисника задоволенню не підлягає, оскільки залишаються наявними ризики, котрі були враховані при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою, письмові докази не досліджувалися, оскільки ще не допитані потерпіла та сам обвинувачений. Тому просить в задоволенні клопотання відмовити.

Потерпіла ОСОБА_8 та її представник ОСОБА_9 підтримують думку прокурора, просять не міняти міру запобіжного заходу обвинуваченому.

Представник потерпілої ОСОБА_10 заперечує проти зміни міри запобіжного заходу ОСОБА_6 , оскільки вважає, що до допиту потерпілої на неї можливий вплив зі сторони обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 08.06.2016 року ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 16.08.2016 року.

Враховуючи, що судове слідство не завершено, по справі не допитана неповнолітня потерпіла ОСОБА_8 , що по справі існує обґрунтована підозра ОСОБА_6 у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, він раніше судимий за тяжкий злочин, в нього немає сталих соціальних зв`язків, тобто ризики, передбачені п.п.3,5 ст. 177 КПК України, які були враховані під час обрання обвинуваченому ОСОБА_6 такого запобіжного заходу як тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою, не змінились.

А саме, він може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки в нього наявна непогашена судимість за вчинення тяжкого злочину, він може незаконно впливати на потерпілу, котра є неповнолітньою, і котра не допитана в судовому засіданні безпосередньо, інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, зважаючи на відсутність за таких умов даних, які свідчили б про порушення принципу співрозмірності між метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правом ОСОБА_6 на особисту недоторканість, суд приходить до висновку, що в клопотанні захисника ОСОБА_7 про зміну міри запобіжного заходу його підзахисному ОСОБА_6 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177 ч.1 п.п.3,5, 331 ч.ч.1,2, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
В клопотанні захисника ОСОБА_7 про зміну міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 із тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3