Ширяївський районний суд Одеської області
17.06.2016 Справа №: 499/375/14-к
Провадження № 1-кп/518/1/2016

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2016 року Ширяївський районний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4 ,
13 січня 2007 року, о 13.00 годині, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, бажаючи завести потерпілого в оману, використовуючи довірливі стосунки, які раніше склалися та засновані на приятельських відносинах, зателефонував мешканцю с. В. Куяльник Іванівського району Одеської області ОСОБА_6 та повідомив неправдиві відомості про те, що йому негайно потрібно 3000 кг зерна пшениці під приводом повернення комусь боргу. На дане прохання потерпілий ОСОБА_6 , довіряючи ОСОБА_5 та не здогадуючись про його злочинні наміри дав свою добровільну згоду на отримання ОСОБА_5 від нього 3000 кг зерна.
Продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, направлені на заволодіння чужим майном, 13 січня 2007 року ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні складу, який розташований за межами с. В. Куяльник, Іванівського району, Одеської області, шляхом обману, шахрайським шляхом, зловживаючи довірою, не маючи в подальшому цілі на повернення отриманого зерна, заволодів зерном пшениці в кількості 3000 кг, вартість якого згідно довідки № 02-28/58 від 13.02.2014 наданої управлінням агропромислового розвитку Іванівського району Одеської області складає 680 гривень за 1 тону, про що ним власноруч була написана розписка про отримання та повернення зерна пшениці ОСОБА_6 , в якій ОСОБА_5 вказав, що отримав від ОСОБА_7 3000 кг зерна пшениці та поверне йому 5000 кг пшениці до 1 вересня 2007 року, чим зацікавив ОСОБА_6 у вигідності складення між ними договору.
З моменту отримання майна - 3000 кг зерна пшениці, до моменту подання заяви ОСОБА_6 до Іванівського РВ ГУМВС України в Одеській області про прийняття законних мір відносно ОСОБА_5 , за фактом неповернення ним 3000 кг зерна пшениці, останній не прийняв жодних мір направлених на повернення заборгованого майна та жодного разу не повідомив ОСОБА_6 про неможливість повернення йому боргу, що свідчить про намір ОСОБА_5 не виконувати свої обов`язки перед ОСОБА_6 до моменту отримання зерна. ОСОБА_5 своїх зобов`язань не виконав та заподіяв ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 2040 гривень.
Факт небажання виконувати своїх зобов`язань перед ОСОБА_6 підтверджується також тим, що ОСОБА_5 при бажанні мав можливість виконати свої зобов`язання, так як працював водієм в СФГ ім. Шевченко та отримував заробітну платню в розмірі 1450 гривень, неофіційно здійснював перевезення пасажирів на автобусі та на край випадок отримував пенсію.
Повторно, в квітні 2010 року ОСОБА_5 , не розрахувавшись з ОСОБА_6 , з метою реалізації своїх злочинних намірів, направлених на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, бажаючи завести потерпілого в оману, використовуючи довірливі стосунки, які раніше склалися раніше та засновані на приятельських відносинах, під приводом оформлення необхідної документації на земельну ділянку, вирішив прибути за місцем мешкання ОСОБА_8 , 1939 року народження, до квартири АДРЕСА_2 .
В квітні 2010 року, точна дата не встановлена, ОСОБА_5 прибув до місця мешкання ОСОБА_8 , де повідомив останньому неправдиві відомості про те, що йому необхідні гроші в сумі 8000 гривень для оформлення необхідної документації на земельну ділянку. ОСОБА_8 , з особистих довірчих стосунків, які раніше склалися між ним та ОСОБА_5 , дав свою добровільну згоду на отримання ОСОБА_5 від нього грошей в сумі 8000 гривень.
ОСОБА_5 , користуючись довірою останнього, навмисно, повторно, шахрайським шляхом, зловживаючи довірою, не маючи в подальшому цілі на повернення отриманих грошей, отримав від ОСОБА_8 гроші в розмірі 8000 гривень.
Отриманими, таким шляхом, грошима ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, причинивши при цьому потерпілому ОСОБА_8 матеріальний збиток на суму 8000 гривень.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 , не маючи наміру на виконання своїх обов`язків перед ОСОБА_6 , але маючи постійний заробіток та можливість повернення грошей останньому, повторно, шахрайським шляхом заволодів грошима ОСОБА_8 .
З моменту отримання грошей в сумі 8000 гривень від ОСОБА_8 , до моменту подання заяви ОСОБА_9 до Іванівського РВ ГУМВС України в Одеській області про прийняття законних мір відносно ОСОБА_5 , за фактом неповернення ним грошей в сумі 8000 гривень, останній не прийняв жодних мір направлених на повернення грошей, та жодного разу не повідомив ОСОБА_9 про неможливість повернення йому боргу, що свідчить про намір ОСОБА_5 не виконувати свої обов`язки перед ОСОБА_10 .
Факт небажання виконувати своїх зобов`язань перед ОСОБА_8 підтверджується також тим, що ОСОБА_5 при бажанні мав можливість виконати свої зобов`язання, так як працював водієм в СФГ ім. Шевченко та отримував заробітну платню в розмірі 1450 гривень, неофіційно здійснював перевезення пасажирів на автобусі та на край випадок отримував пенсію.
Повторно, 30 травня 2011 року ОСОБА_5 , не розрахувавшись з ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , з метою реалізації своїх злочинних намірів, 30 травня 2010 року ОСОБА_5 під приводом оформлення необхідної документації на земельну ділянку, бажаючи завести потерпілого в оману, маючи намір на заволодіння грошовими коштами в сумі 4000 доларів США, вирішив прибути за місцем мешканця ОСОБА_12 , 1957 року народження, до квартири АДРЕСА_3 .
30 травня 2011 року ОСОБА_5 прибув до місця мешкання ОСОБА_12 , та повідомив останньому неправдиві відомості про те, що йому необхідні гроші в сумі 4000 доларів СІЛА, під приводом необхідності оформлення документів на земельну ділянку. ОСОБА_12 , з особистих довірчих стосунків, які раніше склалися між ним та ОСОБА_5 , внаслідок особистого знайомства та трудових відносин, дав свою добровільну згоду на отримання ОСОБА_5 від нього 4000 доларів США, про що останнім власноруч була написана розписка про отримання та повернення позичених грошей ОСОБА_12 в строк до 20.06.2011.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 , не повернувши борг ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не маючи наміру на виконання своїх обов`язків перед ОСОБА_12 , але маючи постійний заробіток та можливість повернення грошей останньому, повторно, шахрайським шляхом заволодів грошима ОСОБА_12 .
Факт небажання виконувати своїх зобов`язань перед ОСОБА_12 підтверджується також тим, що ОСОБА_5 при бажання мав можливість виконати свої зобов`язання, так як працював водієм в СФГ ім. Шевченко та отримував заробітну платню в розмірі 1450 гривень, неофіційно здійснював перевезення пасажирів на автобусі та на край випадок отримував пенсію.
Повторно, 13 червня 2011 року ОСОБА_5 , не розрахувавшись з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , з метою реалізації своїх злочинних намірів, 13 червня 2011 року ОСОБА_5 , під приводом необхідності грошей в сумі 4600 доларів США для здійснення збору врожаю, бажаючи завести потерпілого в оману, вирішив прибути за місцем мешкання ОСОБА_13 , 1946 року народження, за адресою: АДРЕСА_4 .
13 червня 2011 року ОСОБА_5 до місця мешкання ОСОБА_13 та повідомив останній неправдиві відомості про те, що йому необхідні гроші в сумі 4600 доларів США для здійснення збору врожаю.
ОСОБА_13 , з особистих довірчих стосунків, які раніше склалися між ним та ОСОБА_5 , внаслідок особистого знайомства та трудових відносин, дала свою добровільну згоду на отримання ОСОБА_5 від неї 4600 доларів США, про що ним власноруч була написана розписка про отримання та повернення грошей ОСОБА_13 в строк до 13.06.2011.
Враховуючи вищевикладене ОСОБА_5 , не повернувши борг ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , не маючи наміру на виконання своїх обов`язків перед ОСОБА_13 , але маючи постійний заробіток та можливість повернення грошей останній, повторно, шахрайським шляхом заволодів грошима ОСОБА_13 .
Факт небажання виконувати своїх зобов`язань перед ОСОБА_13 підтверджується також тим, що ОСОБА_5 при бажання мав можливість виконати свої зобов`язання, так як працював водієм в СФГ ім. Шевченко та отримував заробітну платню в розмірі 1450 гривень, неофіційно здійснював перевезення пасажирів на автобусі та на край випадок отримував пенсію.
Повторно, в 15 листопада 2011 року ОСОБА_5 , не розрахувавшись з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з метою реалізації своїх злочинних намірів, під приводом оформлення необхідної документації на земельну ділянку, бажаючи завести потерпілого в оману, маючи намір на заволодіння грошима в сумі 2400 доларів США, вирішив прибути до приміщенні автостанції, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_15 , 1948 року народження.
15 листопада 2011 року ОСОБА_5 прибув до приміщення автостанції, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 та повідомив ОСОБА_15 неправдиві відомості про те, що йому необхідні гроші в сумі 2400 доларів США для оформлення документів на земельну ділянку.
ОСОБА_15 , з особистих довірчих стосунків, які раніше склалися між ним та ОСОБА_5 , внаслідок особистого знайомства та трудових відносин, дав свою добровільну згоду на отримання ОСОБА_5 від нього 2400 доларів США, про що ним власноруч була написана розписка про отримання та повернення грошей ОСОБА_15 в строк до 01.12.2011.
Враховуючи вищевикладене ОСОБА_5 , не повернувши борг ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , не маючи наміру на виконання своїх обов`язків перед ОСОБА_15 , але маючи постійний заробіток та можливість повернення грошей останньому, повторно, шахрайським шляхом заволодів грошима ОСОБА_15 .
Факт небажання виконувати своїх зобов`язань перед ОСОБА_15 підтверджується також тим, що ОСОБА_5 при бажання мав можливість виконати свої зобов`язання, так як працював водієм в СФГ ім. Шевченко та отримував заробітну платню в розмірі 1450 гривень, неофіційно здійснював перевезення пасажирів на автобусі та на край випадок отримував пенсію.
Повторно, 15 листопада 2011 року ОСОБА_5 , не розрахувавшись з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 з метою реалізації своїх злочинних намірів, під приводом необхідності грошей в сумі 1000 доларів США для захоронення сина та дружини, бажаючи завести потерпілого в оману, вирішив прибув до місця мешкання ОСОБА_17 , 1960 року народження, за адресою: АДРЕСА_6 .
25 лютого 2013 року ОСОБА_5 прибув до місця мешкання ОСОБА_18 та повідомив останньому неправдиві відомості про те, що йому необхідні гроші в сумі 1000 доларів США для проведення захоронення сина та дружини.
ОСОБА_19 , з особистих довірчих стосунків, які раніше склалися між ним та ОСОБА_5 , внаслідок особистого знайомства та трудових відносин, дав свою добровільну згоду на отримання ОСОБА_5 від нього 1000 доларів США, про що ним власноруч була написана розписка про отримання та повернення грошей ОСОБА_20 в строк до 25.02.2011.
ОСОБА_5 , користуючись довірою ОСОБА_18 , навмисно, повторно, шахрайським шляхом, зловживаючи довірою, не маючи в подальшому цілі на повернення отриманих грошей, отримав від ОСОБА_18 гроші в розмірі 1000 доларів США, що складає 8145 гривень, при курсі долару відносно гривні в установах ВАТ «Ощадбанк», станом на 25 лютого 2013 року, за 100 доларів США 814,50 гривень.
Отриманими таким шляхом грошима ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд, причинивши при цьому потерпілому ОСОБА_20 матеріальний збиток на суму 8145 гривень.
Враховуючи вищевикладене ОСОБА_5 , не повернувши борг ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , не маючи наміру на виконання своїх обов`язків перед ОСОБА_21 , але маючи постійний заробіток та можливість повернення грошей останньому, повторно, шахрайським шляхом заволодів грошима ОСОБА_18 .
З моменту отримання грошей в сумі 8145 гривень від ОСОБА_18 , до моменту подання заяви ОСОБА_21 до Іванівського РВ ГУМВС України в Одеській області про прийняття законних мір відносно ОСОБА_5 , за фактом неповернення ним грошей в сумі 8145 гривень, останній не прийняв жодних мір направлених на повернення грошей, та жодного разу не повідомив ОСОБА_18 про неможливість повернення йому боргу, що свідчить про намір ОСОБА_5 не виконувати свої обов`язки перед ОСОБА_21 .
Факт небажання виконувати своїх зобов`язань перед ОСОБА_21 підтверджується також тим, що ОСОБА_5 при бажання мав можливість виконати свої зобов`язання, так як працював водієм в СФГ ім. Шевченко та отримував заробітну платню в розмірі 1450 гривень, неофіційно здійснював перевезення пасажирів на автобусі та на край випадок отримував пенсію.
В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину не визнав та пояснив, що він дійсно позичав у потерпілих кошти, але з кожним з них розрахувався, з ким продукцією, а з ким грішми. Просить суворо не карати.
Не дивлячись на те, що обвинувачений не визнає своєї вини та цивільних позовів, його вина повністю доведена поясненнями потерпілих, які пояснили, що дійсно ОСОБА_5 позичив у потерпілого ОСОБА_6 3000 кг зерна пшениці, яку не повернув до цих пір, у інших потерпілих позичив грошові кошти, які декому частково повернув. Позови ними заявлено в межах не повернутих коштів, які просять стягнути з обвинуваченого.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1ст. 190 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є - заволодіння чужим майном шляхом обману.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України кваліфікуючими ознаками якого є - заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , передбачені ст. 66 КК України не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , передбачені ст. 67 КК України не встановлено.
При обранні виду та міри покарання суд враховує суспільну небезпеку кримінального правопорушення, його тяжкість, особу обвинуваченого, його характеристику.
За викладених обставин суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства .
Заявлені позовні вимоги потерпілих підлягають задоволенню повністю.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 досяг пенсійного віку на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» (із змінами, внесеними згідно із Законом №1246-VII від 06.05.2014), він підлягає звільненню від покарання на підставі п. »г» ст..1 зазначеного Закону.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 349,370,371,373-374 КПК України, суд,
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст.ст. ч. 1 ст. 190 та ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання:
-за ч.1 ст.190 КК України у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян;
-за ч.2 ст.190 КК України у вигляді двох років позбавлення волі.
Відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді двох років позбавлення волі.
Згідно зі ст.ст. 75,76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк один рік та поклавши на нього наступні обов`язки:
1.повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, навчання.
2.не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції.
Іспитовий строк обвинуваченому обчислювати з дня проголошення вироку.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_15 24 480 гривень в рахунок відшкодування заподіяних збитків.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_12 40 800 гривень в рахунок відшкодування заподіяних збитків.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 6 648 гривень 60 коп. в рахунок відшкодування заподіяних збитків.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_13 49 920 гривень в рахунок відшкодування заподіяних збитків.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_17 24 167, 48 гривень в рахунок відшкодування заподіяних збитків.
Відповідно до ст.1 п.»г» Закону України «Про амністію у 2014 році» (із змінами, внесеними згідно із Законом №1246-VII від 06.05.2014) засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, звільнити.
На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області через Ширяївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: