АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 641/5346/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/941/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: В порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисників ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.06.2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Комінтернівського ВП ГУНП в Харківської області капітана поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України строком на 60 днів у Харківському слідчому ізоляторі УДПтС України в Харківській області.

13.06.2016 року матеріали досудового розслідування за даним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за за даним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001256 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КПК України.

13.06.2016 року ОСОБА_10 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

13.06.2016 року ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування у відношенні ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та обгрунтованість пред`явленої підозри.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу і просить скасувати ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.06.2016 року про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 також подала апеляційну скаргу і просить скасувати ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.06.2016 року про задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановити нову якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисники обгрунтовують апеляційні скарги порушенням КПК України при винесенні ухвали та невідповідністю фактичним обставинам справи, а також вважають підозру не обгрунтованою, а кваліфікацію скоєного не вірною.

Захисник ОСОБА_8 належним чином повідомлена про час та місце слухання справи в судове засідання з невідомих причин не прибула, що згідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України не є перепоною для апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 , який наполягав на задоволенні апеляцій, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у скоєнні злочину, та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України і з цим погоджується колегія суддів.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Виклавши мотиви свого рішення в ухвалі, слідчий суддя врахував положення ст.ст. 176,178,183 КПК України і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України; наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_10 більш м*яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою ( а.с.2,3).

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Так, слідчий суддя встановив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України, які свідчать про :

1.наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України ;

2.наявність реальних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

3.недостатність застосування до ОСОБА_10 більш м*яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України (а.с.22-24). З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Доводи апелянтів щодо необґрунтованості підозри у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України, є неспроможними оскільки ця кваліфікація є лише попередньою.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об*єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов*язана мати докази, достатні для пред*явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов*язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред*явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Виклавши мотиви свого рішення в ухвалі, слідчий суддя врахував майновий та сімейний стан підозрюваного та положення ст.ст. 176,178,183 КПК України, а також край негативну репутацію підозрюваного і дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування у відношенні підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За викладених обставин у сукупності колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов*язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, тому застосування більш м*яких запобіжних заходів до ОСОБА_10 є недостатнім.

Посилання захисників на необхідність застосування при розгляді апеляційної скарги Рішення ЄСПЛ заслуговує на увагу, натомість колегія суддів вважає, що прийняте судом рішення цілком узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі і з правовими позиціями, викладеними у зазначеному рішенні.

Між тим, судова колегія приходить до висновку, що при винесені оскарженої ухвали слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_10 був затриманий в порядку ст.208 КПК України 13.06.2016 року (а.с.9,10) а тому визначаючи в ухвалі строк тримання під вартою підозрюваному з моменту взяття під варту слідчий суддя не врахував вимоги ч.2 ст.197 КПК України.

За наведених обставин обставин судова колегія вважає можливим апеляційну скаргу захисників задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 червня 2016 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати в частині визначення обчислення строку тримання під вартою та строку дії ухвали.

На виконання вимог ч.3 ст.407 КПК України винести нову ухвалу в цій частині та визначити що строк тримання під вартою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з моменту його затримання, а саме з 13.06.2016 року до 11 серпня 2016 року. В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 червня 2016 року щодо обрання у відношенні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати в частині визначення обчислення строку тримання під вартою та строку дії ухвали.

Визначити, що строк тримання під вартою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з моменту його затримання, а саме з 13.06.2016 року до 11 серпня 2016 року. В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: