Номер провадження 1-кп/201/535/2016
У Х В А Л А

25 листопада 2016 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 05 вересня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000783 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з Дніпровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 05 вересня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000783 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висловив думку про можливість призначення судового розгляду за даним обвинувальним актом, вважаючи його відповідним вимогам ст. 291 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 підтримали позицію прокурора і просили суду призначити судовий розгляд за даним обвинувальним актом.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 не погодився із думкою прокурора і вважав за не можливе призначення судового розгляду за вказаним обвинувальним актом, мотивуючи свою позицію тим, що йому та його підзахисному вручено обвинувальний акт, не затверджений прокурором і який має певні відмінності із наявним у суду обвинувальним актом, а тому вважав, що це є беззаперечною підставою для повернення обвинувального акту прокурору. При цьому, надав суду для огляду обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, отриманий у слідчого, звернувши увагу суду на відсутність підпису прокурора, який його затвердив.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника у повному обсязі.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши наданий суду обвинувальний акт, матеріали, додані до нього, а також обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування, наданий стороною захисту, суд приходить до висновку про неможливість призначення судового розгляду за цим обвинувальним актом, з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, ст. 291 цього кодексу, з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити наступні відомості, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а саме безумовно усіх обставин, передбачених ст. 91 КПК України.

Пунктом 3 (а) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення повинен бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

Як вбачається з обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_8 інкримінується вчинення таємного повторного викрадення чужого майна (крадіжка), тобто вчинення закінченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

При цьому, виходячи із змісту наданого суду обвинувального акту, вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прокурором не були виконані належним чином, оскільки прокурором при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які він вважає встановленими, допущено суттєві протиріччя щодо наявності у ОСОБА_7 умислу на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, зокрема, спочатку зазначено, що у ОСОБА_7 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , а в подальшому, з незрозумілих причин, вказано, що ОСОБА_7 безпричинно наніс потерпілому удари, що свідчить про не встановлення органом досудового розслідування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що, в свою чергу, зумовило всупереч вимогам закону пред`явлення обвинуваченому неконкретного обвинувачення, а отже зазначене у обвинувальному акті формулювання обвинувачення порушує право ОСОБА_7 на захист від конкретного та зрозумілого обвинувачення.

Отже, наведені вище порушення вимог кримінального процесуального закону призвели до пред`явлення ОСОБА_7 неконкретного обвинувачення, чим суттєво порушено право останнього на захист, що в свою чергу, позбавляє суд можливості призначити судовий розгляд за наданим суду обвинувальним актом, оскільки наведені порушення закону не можуть бути усунені під час судового розгляду, а суттєво порушене право обвинуваченого на захист під час досудового розслідування не може бути поновлене судом.

Більш того, суд не може залишити поза увагою доводи захисника ОСОБА_6 щодо вручення слідчим йому та його підзахисному ОСОБА_7 обвинувального акту, не затвердженого прокурором, який під час проведення підготовчого судового засідання захисник надав суду для огляду. При цьому, захисник ОСОБА_6 наполягав на тому, що наявний у суду обвинувальний акт ні він, ні його підзахисний взагалі не отримували.

Так, із дослідженого обвинувального акту, наданого стороною захисту для огляду, вбачається, що цей обвинувальний акт не затверджений прокурором, оскільки відсутній підпис останнього, а також він не відповідає обвинувальному акту, наявному у суду, що в свою чергу, викликає об`єктивні сумніви щодо належного виконання прокурором вимог ст. 293 КПК України в частині вручення стороні захисту та обвинуваченому обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Отже, за таких обставин, суд вважає за необхідне обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 05 вересня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000783 обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України, зокрема ст. 291 цього кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 05 вересня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000783 обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, повернути прокурору Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області, з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після спливу семиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для її оскарження. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1