У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарях судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні 14 квітня 2016 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року у кримінальному провадженні № 120 131 100 800 117 81 від 14 жовтня 2013 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого: АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , громадянина України, непрацюючого, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Даним вироком ОСОБА_8 засуджений за ч. 4 ст. 187 КК України на 9 (дев`ять) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, за ч. 4 ст. 296 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі і на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_8 призначено у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Цим же вироком засуджені:
- ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 296 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції;

- ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 296 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вироком суду постановлено стягнути з ОСОБА_8 1.124,70 грн. процесуальних витрат за проведення експертиз.

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він 14.10.2013, приблизно в 00 год. 30 хв., за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на майданчику для сходів 9 поверху буд. АДРЕСА_4 , застосовуючи предмети, заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинили хуліганські дії відносно ОСОБА_11 , заподіявши останньому тілесні ушкодження.

Так, 13.10.2013 у вечірній час ОСОБА_8 , після вживання спиртних напоїв, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись по вул. Я.Колоса в м. Києві, вирішив вчинити хуліганські дії відносно свого знайомого ОСОБА_11 .
Цього ж вечора, ОСОБА_8 , знаходячись по вул. Я.Колоса в м. Києві, зустрівся зі своїми знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яким запропонував вчинити хуліганські дії відносно ОСОБА_11 з використанням заздалегідь приготовленого (пристосованими підготовленими) ним травматичного револьверу STALKER model RI-4х9, який був придбаний в ТРЦ Квадрат, що по вул. Г.Юри, 20, в м. Києві, та невстановлених слідством предметів схожим на дерев`яну биту, яку він дав ОСОБА_10 , а металеву биту ОСОБА_9 . На вказану пропозицію ОСОБА_9 та ОСОБА_10 погодились, тим самим вступивши в попередню злочинну змову.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_11 , 14.10.2013, приблизно о 00 год. 30 хв., ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прослідували до майданчику для сходів 9 поверху буд. 24 по вул. Львівській в м. Києві, грубо порушуючи громадський порядок, з хуліганських спонукань та явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, використовуючи заздалегідь заготовлені невстановленим слідством предмети, почали умисно наносили удари по різним частинам тіла ОСОБА_11 , а саме по спині верхніх кінцівках останнього.
Тим часом, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з метою продовження хуліганських дій, дістав травматичний револьвер STALKER model RI-4х9, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень та, утримуючи його в правій руці, здійснив 7-8 пострілів у ОСОБА_11 , чим умисно спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: забійних ран в потиличній ділянці по середній лінії, по передній поверхні лівого стегна в середній третині, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 3421 від 06.11.2013, відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Після чого ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли.

Крім того, ОСОБА_8 , 02.11.2013, приблизно о 05 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля магазину Дитяча країна, розташованого по вул. Г.Юри, 7, в м. Києві, вчинив розбійний напад, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 .
Так, 02.11.2013, приблизно о 05 год. 00 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поблизу нічного закладу Молотов, що по вул. Г.Юри, 7, в м. Києві, вирішив заволодіти чужим майном з використанням заздалегідь заготовленого травматичного револьвера STALKER model RI-4х9.

В цей час ОСОБА_8 , помітивши раніше невідомого йому ОСОБА_12 , який вийшов з приміщення вказаного закладу в стані алкогольного сп`яніння, вирішив вчинити розбійний напад, спрямований на заволодіння майном останнього, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи умисно заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_12 , дістав заздалегідь заготовлений револьвер STALKER model RI-4х9, тримаючи в правій руці, здійснив 2 постріли - в ділянку грудної клітини останнього, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді: проникаючих поранень грудної клітини (2 рани на відстані 0,5 см. на рівні нижньої третини грудини діаметром 0,5 см.) поранення грудини, поранення правого шлуночку серця, яке ускладнилось гемоперикардом; поранення нижньої долі правової легені, яке ускладнилось гемотораксом, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 122/Е від 27.01.2014 відносяться як у сукупності, так і кожне окремо, до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя). Від отриманих ушкоджень ОСОБА_12 втратив свідомість та впав на землю.

В подальшому ОСОБА_8 з метою особистого збагачення, перевіривши вміст кишень одягу ОСОБА_12 , користуючись його безпорадним станом на той момент, заволодів його мобільним телефоном Нокіа 1280, вартістю 400 грн., та з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок місцевого суду скасувати в повному обсязі.
При цьому, обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що судом першої інстанції не були взяті до уваги докази, які б могли істотно вплинути на його висновки, а саме:
- не було взято до уваги показання свідка ОСОБА_13 відносно того, що її чоловік ОСОБА_14 був знайомий з потерпілим ОСОБА_12 ще до того, як ОСОБА_12 були нанесені тяжкі тілесні ушкодження;

- суд першої інстанції не дослідив характер відносин між потерпілим ОСОБА_12 і свідком ОСОБА_14 і не виявив чи були між ними сварки, неприязні стосунки, конфлікти;

- не встановлено мотиви нанесення ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень;

- не досліджені показання потерпілого ОСОБА_12 в частині того, хто саме допоміг йому дійти додому після отриманих ним тяжких тілесних ушкоджень та показання сусідки ОСОБА_12 ОСОБА_15 , яка бачила хлопця поряд з потерпілим, який був нижче росту, чим він сам;

- в суд першої інстанції не була викликана ОСОБА_15 для допиту її в якості свідка та проведення впізнання нею його ОСОБА_8 та ОСОБА_14 з метою встановлення факту того чи був хтось з них тим саме хлопцем, який довів потерпілого додому безпосередньо після нанесення йому тяжких тілесних ушкоджень.

Посилається на те, що потерпілий ОСОБА_12 не запам`ятав особу, яка вчинила відносно нього злочин в нічний час, не запам`ятав одяг нападаючих та не може з в певністю сказати, що постріли здійснював саме він - обвинувачений ОСОБА_8 , при цьому також не маючи до останнього претензій.
Наголошує обвинувачений ОСОБА_8 і на тому, що в ніч на 02.11.2013 ОСОБА_14 був одягнутий в світлі брюки, що і було підтверджено відеозаписом з камер спостереження, але суд першої інстанції вказану обставину залишив поза увагою.
При цьому, сам ОСОБА_14 не спростовує той факт, що злочин відносно потерпілого ОСОБА_12 міг бути скоєний за допомогою револьвера та патронів, які в ту ніч зберігалися в барсетці при ньому.

Отже, підсумовуючи вищенаведене, обвинувачений ОСОБА_8 , не визнаючи свою вину у вчиненні кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_12 , зазначає, що оскільки обвинувальний вирок ґрунтується виключно на показаннях свідка ОСОБА_14 , які є сумнівними в їх правдивості та достовірності, що, в свою чергу, на підставі положень ст. 62 Конституції України, повинно тлумачиться на користь обвинуваченого.
Звертає увагу обвинувачений ОСОБА_8 і на висновок судово-медичної експертизи № 3421 від 06.11.2013, який, як зазначає обвинувачений, повністю підтверджує показання його, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в частині того, що потерпілого ОСОБА_11 ніхто дерев`яною та металевою битою не бив, оскільки, як зазначено в експертизі, - потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження від попадання в нього металевих кульок, і показання потерпілого ОСОБА_11 в частині його побиття ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не відповідають дійсності. Показання ж свідка ОСОБА_16 не можна брати до уваги, оскільки вона є зацікавленою особою в провадженні і таким чином намагається допомогти своєму хлопцю ОСОБА_11 .

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 просить закрити кримінальне провадження щодо його обвинувачення за ч. 4 ст. 187 КК України на підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 417 КПК України, а за обвинуваченням його за ч. 4 ст. 296 КК України закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.

В суді апеляційної інстанції 05.04.2016 обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, по епізоду від 14.10.2013 відносно потерпілого ОСОБА_11 , проте вважав за необхідне закрити кримінальне провадження за ч. 4 ст. 187 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 417 КПК України по епізоду від 02.11.2013 відносно потерпілого ОСОБА_12 .

Вирок суду першої інстанції щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в апеляційному порядку не оскаржений.

Від обвинуваченого ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд провадження у його відсутність.

Обвинувачений ОСОБА_10 та потерпілі ОСОБА_11 і ОСОБА_12 належним чином повідомленні про час, дату та місце розгляду провадження.
Їх неявка в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , який в суді апеляційної інстанції повністю визнав свою винуватість у вчиненні хуліганства по епізоду від 14.10.2013 відносно потерпілого ОСОБА_11 та просив доводи апеляційної скарги в цій частині не досліджувати, проте вважав за необхідне закрити кримінальне провадження за ч. 4 ст. 187 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 417 КПК України по епізоду від 02.11.2013 відносно потерпілого ОСОБА_12 , пояснення захисника ОСОБА_7 , що підтримала позицію свого підзахисного в суді апеляційної інстанції, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_8 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в обсязі, підтриманому стороною захисту в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому стороною захисту в суді апеляційної інстанції відносно обвинуваченого ОСОБА_8 по епізоду від 02.11.2013, щодо якого висунуте обвинувачення у даному кримінальному провадженні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

При цьому, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 по епізоду від 14.10.2013 відносно потерпілого ОСОБА_11 у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), вчиненому групою осіб, із застосуванням іншого предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які колегія суддів не перевіряє відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, оскільки дані обставини повністю визнані обвинуваченим ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції, як і правильність правової кваліфікації дій за ч. 4 ст. 296 КК України.

Що стосується висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 (розбій) за обставин, викладених у вироку, то вони є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами.

Так, сам ОСОБА_8 в суді першої інстанції, в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції не заперечував обставин належності йому револьверу STALKER model RI-4х9.

01.11.2013 він після 23.00 години зустрівся з ОСОБА_14 , з яким прогулювався по парку Колібріс. Після 01.00 години 02.11.2013, коли вони продовжували відпочивати, ходили до магазину Сільпо, а потім до нічного кіоску, розташованого біля магазину Дитяча Країна, до них приєднався невідомий чоловік на ім`я ОСОБА_17 , з яким вони спілкувалися. ОСОБА_14 пішов додому, а він з ОСОБА_17 мали намір потрапити до нічного клубу Молотов. Оскільки їх охорона не пропустила до клубу, він-обвинувачений з ОСОБА_17 повернулися до кіоску. Він телефонував ОСОБА_14 , який, посварившись з дружиною, прийшов до нього з ОСОБА_17 . У ОСОБА_14 була його-обвинуваченого барсетка, в якій містився револьвер STALKER model RI-4х9, про що ОСОБА_14 знав. Барсетку останній передав йому- ОСОБА_8 , потім вони продовжили відпочинок - поїхали до кафе, розташованому на вул. В.Окружна, потім направились до АЗС на Кільцевій дорозі, в напрямку заводу Електронмаш, до шиномонтажу, де він-обвинувачений декілька разів вистрілив в повітря, на що отримав зауваження та вибачився. Оскільки він намагався зателефонувати з свого мобільного телефону, але в нього не виходило, ОСОБА_14 біля 08 години подарував йому мобільний телефон Нокіа, в який він помістив свою сім-карту та почав телефонувати. Після сварки ОСОБА_14 з ОСОБА_17 , останній пішов від них, а невдовзі ОСОБА_14 показав йому мобільний телефон Асус, який начебто випав з кишені ОСОБА_17 . Даний телефон вони здали в ломбард на ім`я знайомого ОСОБА_18 , кошти від реалізації якого розділили між собою. Він-обвинувачений показував ОСОБА_19 телефон Нокіа, вказуючи, що його подарував йому ОСОБА_14 , при цьому останній вказаного не заперечував. Після вживання пива, він- ОСОБА_8 пішов до ОСОБА_20 .

Крім того, в 05.00 годин він- ОСОБА_8 був біля кіоску, що поряд з магазином Дитяча Країна, але пострілів не чув.

Свідок ОСОБА_14 суду першої інстанції показав, що під час загальної з ОСОБА_8 та невідомим йому хлопцем ОСОБА_17 прогулянки за викладених обставин після 01.00 години, вони всі вживали спиртні напої. Біля магазину Дитяча Країна ОСОБА_8 відходив від них до 5-ти хвилин, а, повернувшись, запропонував добре відпочити, у зв`язку з чим вони поїхали на вул. Жмеринську до сауни, але їх не впустили, оскільки сауна вже не працювала, що не сподобалося ОСОБА_8 . Між ними з одного боку за ініціативи ОСОБА_8 та хлопцями, що під`їхали на таксі, з іншого, виник конфлікт, під час якого ОСОБА_8 стріляв з пістолета по автомобілю та в салон, де перебували люди. Потім вони на АЗС на Кільцевій дорозі в м. Києві, придбали горілку, яку розпивали на СТО, в процесі чого ОСОБА_8 стріляв по стінах, на що їм зробили зауваження та запропонували піти. Незнайомий хлопець - ОСОБА_17 , що перебував з ними, злякавшись, втік. Коли він-свідок прибирав, то побачив загублений телефон ОСОБА_17 , якого показав ОСОБА_8 . Останній зателефонував комусь і вони на документи хлопця, якому телефонував ОСОБА_8 , здали телефон в ломбард, після чого ОСОБА_8 дав йому-свідкові 200 грн., після чого всі розійшлися.
Також додав, що під час вказаних подій ОСОБА_8 говорив, що намутив якісь гроші.
Крім того, під час спільного відпочинку, коли ОСОБА_8 відходив від компанії, хоча виходу з клубу Молотов він-свідок не бачив, але чув з того боку хлопки, зрозумівши пізніше, що це постріли. За виключенням цих приблизно 5-ти хвилин, коли ОСОБА_8 був відсутнім, останній всю ніч був з ним-свідком та частково з ОСОБА_17 .

ОСОБА_8 мав при собі гроші. Також ОСОБА_8 переставляв в якихось телефонах сім-картки.

Потерпілого ОСОБА_21 він-свідок до подій взагалі не знав.

Свідок ОСОБА_14 свої показання підтвердив під час проведення слідчого експерименту 11.01.2014, під час якого він вказав час та місце, куди відійшов ОСОБА_22 , після чого він почув два постріли.

Протокол слідчого експерименту та відеозапис його були досліджені судом першої інстанції, і які за своїм змістом узгоджуються з протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_23 від 17.01.2014 та відеозаписом даної слідчої дії.

Як пояснив суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_12 , він 02.11.2013 разом з товаришем ОСОБА_24 пішов до нічного клубу Молотов, який знаходиться біля магазину Дитяча Країна та ринку Колібріс. Вийшовши на вулицю поговорити по телефону, він почув, як ззаду до нього хтось підходить, а повернувшись, відразу ж почув постріл та втратив свідомість. Йому хтось допоміг дійти додому, звідки викликали карету швидкої медичної допомоги і його відвезли до лікарні № 17.
Про те, що стріляв в нього саме ОСОБА_8 , він стверджувати не може, але за зростом та тілобудовою він підпадає під ту особу, яка в нього стріляла.

У нього пропав мобільний телефон Нокіа.

Згідно з висновком експерта №122/Е від 27.01.2014, у ОСОБА_12 на момент госпіталізації виявлені наступні тілесні ушкодження: проникаючі вогнепальні поранення грудної клітки (2 рани на відстані 0,5 см. на рівні нижньої третини грудини діаметром 0,5 см.) - поранення грудини, поранення правого шлуночка серця, яке ускладнилося гемотораксом. Характер та морфологічні властивості виявлених ушкоджень (а також наявність в порожнині перикарду і в нижній долі правої легені металевих куль) свідчать про те, що вони утворились від двократної дії тупого предмету з обмеженою поверхнею контакту, що могло бути внаслідок пострілу набоями, які були споряджені металевими кулями, за давністю можуть відповідати терміну вказаному у постанові, тобто 02.11.2013 та як у сукупності, так і кожне окремо відносяться до тяжких тілесних

Дані протоколу огляду місця події від 04.11.2013, вказують, що в кабінеті ординаторського відділення політравми за адресою: м. Київ, пров. Лабораторний, 14, були виявлені та вилучені два шарика схожі на кулі пневматичної зброї.
При цьому, лікар-хірург ОСОБА_25 пояснив, що дані шарики були вилучені з тіла ОСОБА_26 під час проведення операції 02.11.2013.

Як показав суду першої інстанції свідок ОСОБА_20 , під час огляду його квартири АДРЕСА_5 була виявлена та вилучена сумка чорного кольору, що належала ОСОБА_8 , який у нього декілька раз залишався на ніч, в якій знаходився револьвер, два види куль, один з яких - патрони-кульки, мобільний телефон, сім-картка та інші речі.

Вказані показання свідка ОСОБА_20 узгоджуються з даними протоколу огляду місця події від 03.11.2013, відповідно до яких, в присутності власника ОСОБА_20 та понятих, в барсетці були виявлені та вилучені предмет схожий на пістолет STALKER, з другої сторони надпис CAL 4 мм 2,5 та номер НОМЕР_1 , в барабані пістолету відсутні патрони, пластикова кругла коробка з двома паперовими згортками, в одному знаходились 8 предметів схожих на гільзи та 9 кульок, в другому - 14 предметів схожих на набої, товарний чек від 03.10.2013р. з написом пістолет STALKER mobel Rl-4x9 2.5 № НОМЕР_2 , паспорт на ім`я ОСОБА_8 .

Згідно з висновком експерта № 360 від 10.01.2014, предмет схожий на револьвер з маркуванням STALKER № НОМЕР_1 , вилучений 03.11.2013 при огляді місця події, а саме кв. АДРЕСА_5 , до вогнепальної зброї не відноситься, а є револьвером моделі STALKER № НОМЕР_1 , калібру 4 мм. Даний револьвер виготовлений промисловим способом та призначений для стрільби патронами Флобер калібру 4 мм кільцевого спалаху, до стрільби придатний.
Предмети вилучені 03.11.2013 при огляді місця події, а саме кв. АДРЕСА_5 , з них: 14 предметів схожих на патрони, є патронами Флобер кільцевого запалювання калібру 4 мм, промислового виробництва фірми Selier&Bellot (Чеська Республіка), до стрільби з револьвера STALKER № НОМЕР_1 придатні, до боєприпасів не відносяться; 8 предметів схожі на гільзи, є частинами (не стріляними гільзами з револьвера STALKER № НОМЕР_1 ) патронів Флобер кільцевого запалювання калібру 4 мм, промислового виробництва фірми Selier&Bellot (Чеська Республіка), до боєприпасів не відносяться; 9 предметів схожих на кулі, є частинами (не стріляними кулями з револьвера STALKER №0513-035327) патронів Флобер кільцевого запалювання калібру 4 мм, виготовлені промисловим способом, до боєприпасів не відносяться; 2 предмети схожі на кулі вилучені 04.11.2013, за адресою: АДРЕСА_6 , є частинами (стріляними кулями) патронів Флобера кільцевого запалювання калібру 4 мм, промислового виробництва, до боєприпасів не відносяться. Дані кулі, могли бути стріляні з наданого на дослідження револьвера STALKER № НОМЕР_1 .

Дані предмети постановою від 27.01.2014 визнані речовими доказами, які долучені до провадження.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що 01.11.2013 вони з чоловіком та сусідкою щось святкували, вживаючи коньяк. Коли направлялися до квартири, зустріли ОСОБА_8 , який чекав на її чоловіка - ОСОБА_14 . Приблизно в 0-30 годин ОСОБА_14 виходив за молоком, а коли повернувся, то вона заснула. Безпосереднім очевидцем подальших подій в ніч з 1 на 2 листопада 2013 року вона не була. Прокинулася вранці. Про події дізналася від чоловіка, сусідів та приятелів ОСОБА_8 . В подальшому чоловік заперечував обставини дарування ним телефону ОСОБА_8 . Зі слів чоловіка та сусідів довідалася, що ОСОБА_8 стріляв по парканах.
ОСОБА_8 , після отримання ним травми голови, охарактеризувала як агресивного та такого, що міг напасти на людей з незначного приводу. Прояви агресії у нього виникали і після вживання алкогольних напоїв.

Пояснення свідка ОСОБА_13 щодо знайомства її колишнього чоловіка ОСОБА_14 з потерпілим ОСОБА_12 до подій 02.11.2013 - на увагу не заслуговують, оскільки носять неконкретних характер щодо їх знайомства чи наявності у них спільного знайомого та спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_12 і свідка ОСОБА_14 в цій частині.

Не можуть вказувати на обставини такого знайомства і збір коштів за поясненнями ОСОБА_27 на лікування потерпілого, про що їй повідомила ОСОБА_13 .

За наведеним, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що суд повинен був дослідити більш ретельно відносини потерпілого ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_14 до подій 02.11.2013., зокрема чи були у них сварки і конфлікти, - є явно надуманими.

Свідок ОСОБА_28 - мама обвинуваченого та свідок ОСОБА_27 - сестра обвинуваченого про досліджувані події 02.11.2013 дізналися пізніше з чужих слів.

При цьому, як указала свідок ОСОБА_28 в суді першої інстанції, про наявність у сина пістолета вона знала. В ніч на 02.11.2013 ОСОБА_8 вдома не було, а зателефонував він їй приблизно о 07.00 годин ранку.

Даними графіка використання мобільного телефону за номером НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_8 , отриманого на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 13.12.2013 та протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 03.01.2014, встановлено, що ОСОБА_8 02.11.2013р. в 3 години 33 хвилини перебував в м. Києві по вул. Я.Колоса, 10, AZ=220, а в 5 годин 33 хвилини та 5 годин 44 хвилини 02.11.2013 перебував в АДРЕСА_7 , що поряд з місцем вчинення розбійного нападу на ОСОБА_12 .

У відповідності до даних протоколу огляду місця події від 03.11.2013, в кабінеті № 208 за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 109, в Святошинському РУ ГУ МВС України в м. Києві у ОСОБА_8 виявлено та вилучено мобільний телефон NOKIA-1280, серійний номер НОМЕР_4 , який, згідно даних протоколу пред`явлення речей для впізнання від 23.01.2014, потерпілий ОСОБА_12 впізнав як свій, що був у нього викрадений 02.11.2013.

На підставі даних протоколів перегляду CD-R дисків відеозапису із камер відеоспостережень, що знаходяться, відповідно, за адресою м. Київ, вул. Г.Юри, 11, ломбардне відділення ПТЗТ Скарбниця, та адресою м. Київ, вул. Г. Юри, 20, супермаркет Сільпо, - встановлено, що ОСОБА_14 , як в першому випадку, так і в другому, знаходився в одному одязі та взутті і не перевдягався.
Це - світлий одяг, а не темний, в якому, як вказав потерпілий, був вдягнутий нападник.

Дані обставини не залишені судом поза увагою, на зворотність чого вказав в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 .

Крім цього встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_14 зайшли в супермаркет Сільпо в 4 години 34 хвилин 02.11.2013, в 4 години 45 хвилин підійшли до каси супермаркету, а в 4 години 46 хвилин вийшли з супермаркету.

Ці дані, як і показання свідка ОСОБА_14 , спростовують пояснення ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_14 ходив додому та був відсутній приблизно до 05.00 годин 02.11.2013.

Вказане узгоджується з даними слідчих експериментів за участі ОСОБА_14 та ОСОБА_23 щодо часу та місця їх перебування разом з ОСОБА_8 02.11.2013.

Згідно акту амбулаторної комплексної комісійної судової психолого-психіатричної та наркологічної експертизи № 987 від 03.12.2013, ОСОБА_8 у періоди кримінальних правопорушень страждав на органічний емоційний лабільний (астенічний) розлад (Б 06.6 згідно МКХ-10), за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
У теперішній час ОСОБА_8 страждає на органічний емоційно лабільний (астенічний) розлад, здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, здатний правильно сприймати обставини, які мають значення по справі, і давати про них показання, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
У теперішній час ОСОБА_8 на хронічний алкоголізм та наркоманію не страждає і лікування з цього приводу не потребує.

За викладеним, суд першої інстанції, дослідивши всі матеріали провадження, в їх сукупності, на переконання колегії суддів, прийшов до ґрунтовного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у нападі на ОСОБА_12 з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень (розбій), кваліфікувавши його дії за ч. 4 ст. 187 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що судом не був установлений мотив спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому - є безпідставними, оскільки ці ушкодження потерпілому були спричинені саме ОСОБА_8 з метою заволодіння майном ОСОБА_12 .

Не є такими, що можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні розбою, і доводи апеляційної скарги останнього щодо того, що у кримінальному проваджені невстановлена особа, яка допомогла потерпілому ОСОБА_12 дійти до його будинку після отримання тілесних ушкоджень чи показання недопитаною судом першої інстанції сусідки потерпілого - ОСОБА_15 , яка бачила хлопця, що вів потерпілого, який був нижчий за зростом, ніж ОСОБА_12 , оскільки потерпілий ОСОБА_12 в суді першої інстанції, хоча і не наполягав на тому, що напад на нього учинив ОСОБА_8 , у зв`язку з чим він претензій до нього не пред`являв, але категорично стверджував, що обвинувачений за зростом та тілобудовою був схожий на нападника.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку та закриття провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 417 КПК України по епізоду від 02.11.2013, про що поставила питання в апеляційній скарзі та в суді апеляційної інстанції сторона захисту.

Що стосується призначеного ОСОБА_8 покарання, то воно відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України: ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі винного.

При цьому, при призначенні ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, що відносяться до тяжкого та особливо тяжкого злочинів, та конкретні обставини провадження.

Також суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 врахував особу обвинуваченого, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, задовільно характеризується, не працює, стан здоров`я, відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та ґрунтовно прийняв рішення про призначення ОСОБА_8 покарання не у максимальних межах, встановлених в санкції ч. 4 ст. 296 та ч. 4 ст. 187 КК України, з урахуванням положень ч. 2 ст. 416 КПК України, застосовуючи при призначенні покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Грунтовно до ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 187 КК України та за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК України застосовано додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю, оскільки обвинувачений вчинив корисливий злочин.

За викладеним, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року у кримінальному провадженні № 120 131 100 800 117 81 від 14 жовтня 2013 року щодо ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 296 КК України - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_8 , який утримується під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3