Справа № 405/3843/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2016 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника Кіровоградської ВК № 6 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді в режимі відеоконференції з Кіровоградською ВК управління ДПтС України в Кіровоградській області (№6) клопотання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юр`ївка, Новоукраїнського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22.10.1998 року Ленінським районним судом м.Кіровограда за ч. 2 ст. 141 КК України до покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 11.11.1999 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 140 КК України до покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі;

- 12.12.2006 року Кіровським районним судом м.Кіровограда за ч.2 ст.185, ч.3 ст.289, ст.70 КК України до покарання у вигляді 13 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 26.07.2010 року змінено строк покарання, вважається засудженим за ч.2 ст.185, ч.2 ст.187, ч.3 ст.289, ст.70 КК України до покарання у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09.03.2016 року відповідно до положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, зараховано в строк відбування покарання час перебування під вартою в слідчому ізоляторі з 31.01.2006 року по 10.04.2007 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме 1 рік 2 місяці 11 днів,
початок строку 31.01.2006 року, кінець строку 20.11.2016 року,

про умовно-дострокове звільнення,

ВСТАНОВИВ:

засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення, відповідно до ст.81 КК України.
В судовому засіданні прокурор заперечив проти застосування умовно дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_5 , зазначивши, що засуджений не довів своє виправлення сумлінною поведінкою, має стягнення у вигляді догани, яка на момент розгляду клопотання не погашена.

Засуджений ОСОБА_5 підтримав подане клопотання, просив застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення.
Дослідивши матеріали клопотання та особової справи № 264-П-15 суд приходить до наступного.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Також, відповідно до п.2 б) Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Сумлінне ставлення до праці, насамперед, передбачає, що особа бере участь у суспільно корисній праці в одній із існуючих організаційно-правових форм. Сумлінне ставлення до праці передбачає добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів, сплата податків та інших обов`язкових платежів. Сумлінне ставлення до праці проявляється у поліпшенні кількісних та якісних показників виконуваної роботи, підвищенні виробничої кваліфікації, бережливому ставленні до обладнання та інструментів, додержанні правил охорони праці та техніки безпеки.

Відповідно до матеріалів характеристики засудженого на день розгляду відбув 11 років 7 місяців 26 днів призначеного покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого № 264-П-15 за час відбування покарання він мав 5 заохочень та 20 стягнень різного характеру, одне з яких у вигляді догани від 09.03.2016 року за скоєння акту членоушкодження на момент розгляду клопотання у встановленому законом порядку не погашена, ОСОБА_5 працевлаштований на виробництвах установи, де проявляв сумлінне ставлення до праці, вчасно та якісно виконував виробничі завдання, проявляв трудову ініціативу, однак поряд з цим розкаюючись стосовно скоєного злочину, робить це з метою отримати поблажливість, міру покарання призначену судом вважає надто суворою, не завжди адекватно реагує на критику в свою адресу, стосунки із засудженими негативної спрямованості не підтримує, однак піддається їх впливу, правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом дотримується з метою встановлення неслужбових стосунків, свідомо не утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має неохайний зовнішній вигляд, зневажливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, також свідомо не виконує передбачені законом вимоги персоналу установи та публічно демонструє зневажливе ставлення до цих вимог, умисно уникає виконання робіт із самообслуговування, не бачить необхідності в самостійному їх виконання, особистої участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає, хоча і брав участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», але свідомого прагнення до її реалізації не проявляв, участь в роботі самодіяльних організацій не брав, соціально-корисну активність в організації їх роботи не проявляв.

З вищевказаного можна зробити висновок, що сумлінною поведінкою ОСОБА_5 не довів своє виправлення, а тому не підлягає задоволенню клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про застосування умовно дострокового звільнення залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 7 днів з дня оголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_1