ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
___________________________________________________________________
УХВАЛА
07 листопада 2016 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі подання інспектора Бабушкінського МВ КВІ в Жовтневому районі УДПтСУ у Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання і направлення для відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Широке Широківського району Дніпропетровської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а також ознайомившись з матеріалами особової справи № 187/15, -

ВСТАНОВИВ:
Інспектор Бабушкінського МВ КВІ в Жовтневому районі УДПтСУ у Дніпропетровській області звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з поданням про скасування звільнення від відбування покарання і направлення для відбування покарання ОСОБА_3 , у зв`язку з невиконанням останньою покладених на неї обов`язків.

В обґрунтування даного подання вказується, що вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2015 року ОСОБА_3 була визнана винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та засуджено до двох років обмеження волі. У відповідності до ст. 75 КК України ОСОБА_3 було звільнено від відбування призначеного покарання із застосуванням дворічного іспитового строку та відповідно до ст. 76 КК України на останню було покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися до органів кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

30 жовтня 2015 року ОСОБА_3 з`явилась в кримінально-виконавчу інспекцію Жовтневого району м. Дніпропетровська, де засудженій було письмово роз`яснено порядок відбування покарання, відібрана підписка, винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, а також останню було попереджено про необхідність повідомляти інспекцію, про зміну свого місця проживання та роботи.

За період відбуття покарання засуджена ОСОБА_3 неодноразово не з`являвся на реєстрацію у встановлені дні, зокрема 18 липня 2016 року, 15 серпня 2016 року та 05 вересня 2016 року.

Суд, вивчивши подання інспектора кримінально-виконавчої інспекції, матеріали особової справи ОСОБА_3 , вважає, що дане подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 78 КК України та ст. 166 КВК України (в редакції Закону від 05.10.2016 р.), якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки, що може свідчити про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного йому покарання. Відповідно з ч. 3 ст. 166 КВК України (в редакції Закону від 05.10.2016 р.), невиконанням обов`язків засудженим вважається таке, коли засуджений не виконав хоча б один з обов`язків, які поклав на нього суд. В тому числі, якщо засуджена не буде періодично з`являтися в органи кримінально-виконавчої інспекції за встановленими для неї днях реєстрації та не буде повідомляти про зміну свого місця мешкання, про що і стверджується в поданні посадової особи органу виконання покарань.

Зі змісту ч. 5 ст. 166 КВК України (в редакції Закону від 05.10.2016 р.) випливає, що для визнання неявки засудженого для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи, як невиконання ним обов`язків покладених судом, необхідно встановити відсутність у засудженого поважних причин для такої неявки - відсутність несвоєчасно отриманого виклику, хвороби чи інших обставин, які фактично позбавили його можливості прибути за викликом і які документально підтверджені. В той же час, органом виконання покарання не перевірені обставини на які вказувала засуджена в своїх письмових поясненнях про те, з яких саме причин вона не могла з`явитися на реєстрацію та чи були такі причини поважними.

В той же час, як випливає з листка реєстрації засудженої, після того як неявки ОСОБА_3 до кримінально-виконавчої інспекції мали місце 18 липня 2016 року, 15 серпня 2016 року та 05 вересня 2016 року, остання продовжила з`являтись на реєстрацію за встановленими для цього днях, що свідчить про відсутність умисного систематичного ухилення від покладених на засуджену обов`язків періодично з`являтися в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

Аргументи посадової особи органу виконання покарань відносно того, що ОСОБА_3 також було порушено покладений на неї обов`язок повідомляти про зміну місця проживання, суд вважає неприйнятними, оскільки під час дослідження особової справи ОСОБА_3 було встановлено, що засудженою, під час надання власних пояснень, кожного разу повідомлялись органи кримінально-виконавчої системи про зміну її місця проживання. При цьому, в даному випадку слід враховувати умови життя засудженої ОСОБА_3 , яка неодноразово повідомляла, що не має постійного місця проживання та місця роботи, що значно підвищує ймовірність більш частішої зміни місця проживання останньою та ніяким чином не свідчить про її небажання стати на шлях виправлення, чи ухилення від покладених на неї обов`язків.

Посилання інспектора КВІ в даному поданні на те, що засуджена ОСОБА_3 продовжує не сплачувати аліменти на утримання її неповнолітніх дітей, виходить за рамки перевірки обставин, які підлягають дослідженню при вирішенні питань про скасування звільнення від відбування покарання, оскільки має кримінально-правовий характер доказування та встановлюється лише під час нового досудового розслідування або судового провадження за даним фактом, отже судом не беруться до уваги вказані вище відомості.

Крім того, слід звернути увагу на той факт, що прохаючи скасувати іспитовий строк для ОСОБА_3 , яка засуджена до обмеження волі, кримінально-виконавчою інспекцією не було врахованого вимог ч. 2 ст. 61 КК України, відповідно до яких обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи. Як встановлено з копії вироку Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2015 року відносно ОСОБА_3 , у останньої є двоє малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а отже остання не може бути направлена для відбування покарання у виді обмеження волі.

Також, як випливає з матеріалів особової справи ОСОБА_3 , з моменту засудження вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 січня 2015 року не притягалась до кримінальної або ж адміністративної відповідальності, що належним чином характеризує поведінку засудженої у соціумі під час її виправлення.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 не порушувала вимог ч. 2 ст. 78 КК України, які б давали змогу направити засуджену для відбування покарання, так як остання виконує обов`язки покладені на неї судом, сумлінно продовжує з`являтися в органи виконавчої інспекції для реєстрації та не вчинила нового кримінального правопорушення в період іспитового строку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, ст.ст. 164, 166 КВК України (в редакції Закону від 05.10.2016 р.), суд, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні подання інспектора Бабушкінського МВ КВІ в Жовтневому районі УДПтСУ у Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання і направлення для відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом семи діб з дня проголошення ухвали суду.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1