Справа № 343/1395/16-к
Провадження № 11-кп/779/409/2016
Категорія ст.185 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Івано-Франківську, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Долинського районного суду від 28 липня 2016 року про задоволення подання начальника Долинського РС КВІ УДПтСУ у ІваноФранківській області про скасування його звільнення від відбування покарання з випробуванням, -

в с т а н о в и л а :
Вказаною ухвалою задоволено подання начальника Долинського РС КВІ УДПтС України в Івано-Франківській області та скасовано щодо засудженого ОСОБА_7 звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначене за вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2015 року. Визначеним вище вироком ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за ст.ст.185 ч.2, 289 ч.2, 70 Кримінального кодексу України (далі КК) на 5 років позбавлення волі, і на підставі ст.75 КК звільнений від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов"язків, передбачених ст. 76 цього ж Кодексу, а саме: періодично з"являтись для реєстрації в органи КВІ та повідомляти їх про зміну місця проживання. Вирок вступив в законну силу 13.11.2015 року. Вказане рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_7 неодноразово порушував покладені на нього судом обов`язки періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію. Крім того, не зважаючи на реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки, умисно і без повідомлення залишив місце постійного проживання, свідомо продовжив ігнорувати відповідні застереження, не надав жодних доказів з приводу поважності причин своєї неявки для реєстрації, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення.

Не погодившись з висновками суду, засуджений ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі (далі АС) покликається на незаконність ухвали з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, також зазначив, що судом першої інстанції при прийнятті вказаного рішення неповно і однобічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим прийнято необґрунтоване та неправильне рішення, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Просить оскаржувану ним ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити апеляційні вимоги, і залишити призначене йому судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі на 5 років, із звільненням його на підставі ст.75 КК від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов"язків, передбачених ст. 76 КК.

В судове засідання засуджений ОСОБА_7 не з`явився, хоча він був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, про що свідчить його особистий підпис в повідомленні про вручення. Також від апелянта не надходило повідомлення про перенесення розгляду справи.

За таких обставин, з`ясувавши думку прокурора, колегія суддів, вважає, що розгляд справи слід проводити за відсутності засудженого.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка заперечила доводи АС засудженого, ухвалу суду вважає законною і обґрунтованою, просить залишити її без зміни; перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що її слід залишити без задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Таких вимог закону суд першої інстанції в повній мірі дотримався.

Покликання засудженого ОСОБА_7 у своїй АС на незаконність ухвали з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, є необґрунтованими, зважаючи на наступне.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 78 КК та роз`яснень, що дані в п. 10 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які були покладені на нього судом.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був поставлений на облік у Долинський РС КВІ УДПтСУ у Івано-Франківській області 16.11.2015 року, а 19 листопада того ж року був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, а також обов`язками, покладеними на нього судом, з приводу цього того ж дня у нього було відібрано пояснення (а.с.19).

Згідно ч.2 ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Частиною 3 ст.166 КВК України визначено, що невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

За правилами ч.5 згаданої вище статті поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

У підпункті 5.1 п.5 розділу IV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених щодо таких покарань, затвердженої спільним наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства ВСУ за №270/1560 від 19.12.2003 року, зазначено, що звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти інспекцію про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до інспекції; не порушувати громадського порядку.

Згідно п.п.5.3 п.5 розділу IV Інструкції, якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами) або зникла з метою ухилення від контролю за її поведінкою з постійного місця проживання, то інспекція вносить до суду подання (додаток 44 до цієї Інструкції) про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

Як зазначено в ухвалі Долинського районного суду від 28 липня 2016 року, що з матеріалів особової справи, зокрема постанови про встановлення днів явки на реєстрацію від 19.11.2015 року, вбачається, що ОСОБА_7 зобов"язаний був з"являтись на реєстрацію до КВІ першого вівторка кожного місяця. Однак, в порушення викладеного, засуджений 05.01.2016 року, 02.02.2016 року, 01.03.2016 року, 05.04.2016 року, 04.05.2016 року, 07.06.2016 року та 05.07.2016 року для реєстрації в КВІ не з"явився, про що вказує і листок реєстрації.

21.01.2016 року органом КВІ до Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області було направлено подання про здійснення приводу засудженого ОСОБА_7 на 27.01.2016 року, яке не виконане в зв"язку з відсутністю останнього по місцю проживання.

Проведеними розшуковими заходами встановлено, що засуджений залишив місце постійного проживання, не повідомивши про це орган КВІ. Згідно відповідей на запити начальника Долинського РС КВІ, зокрема: голови Яворівської сільської ради-місце перебування ОСОБА_7 йому не відоме; начальника Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області- відносно ОСОБА_7 кримінальні провадження не порушувались, відомості в ЄРДР не вносились; головного лікаря Долинської ЦРЛ - ОСОБА_8 з грудня 2015 року на амбулаторному, стаціонарному лікуванні не перебував; начальника відділу ДРУЮ відділу ДРАЦС- відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.12.2015 року по 31.01.2016 року смерть не виявлена; військогового комісара Долинського ОМВК- ОСОБА_7 по мобілізації не призивався, інформація про його участь в АТО чи поранення відсутня (а.с. 30-41).

17.02.2016 року начальником РС КВІ до Долинського ВП Калуського ВПГУНП в Івано-Франківській області скеровано подання про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів.

Згідно повідомлення начальника Долинського ВП № 497 від 10.03.2016 року, 03.03.2016 року Долинським ВП заведено оперативно-розшукову справу категорії "Розшук" №25217 відносно ОСОБА_7 та проводяться заходи по встановленню його місця знаходження.

З даних повідомлення №2154 від 01.04.2016 року начальника Долинського ВП вбачається, що проведеними заходами оголошеного у розшук ОСОБА_9 встановлено, що 24.12.2015 року він виїхав за межі України і на даний час не повернувся.

Окрім цього судом першої інстанції вірно встановлено про те, що ОСОБА_7 за час перебування на обліку в КВІ до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю проживання характеризується позитивно, громадський порядок не порушував, скарги на його поведінку до виконкому чи у сільську раду не поступали, проживає у будинку тітки, стан помешкання задовільний, сирота, сім"я малозабезпечена та наявність у нього захворювання згідно довідок, які є наявні в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції достовірно встановлено, що засуджений ОСОБА_7 , незважаючи на роз"янення йому прав та обов"язків, передбачених ч.3 ст. 164 КВК України, та проведені бесіди, спрямовані на недопущення вчинення ним порушень, належних висновків для себе не зробив та неодноразово не з"являвся на реєстрацію до КВІ без поважних причин, змінив місце проживання та роботи без повідомлення КВІ. Колегія суддів приходить до висновку, що засуджений ухилявся від виконання обов`язків, покладених на нього вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.10.2015 року, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Зважаючи на викладене, покликання засудженого в АС на на незаконність ухвали з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, є безпідставними. Ухвалу суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 колегія суддів визнає законною і обґрунтованою. Підстав для її скасування, про що просить засуджений у своїй АС, відсутні.

За таких обставин, АС засудженого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 418, 419, 537-539 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області від 28 липня 2016 року щодо нього без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_4