Ухвала
іменем україни
02 серпня 2016 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000193,
в с т а н о в и в:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2015 року засуджено

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, зареєстрованого на АДРЕСА_1 , проживаючого на АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого останній раз 28 травня 2012 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, звільненого на підставі ст. 81 КК умовно-достроково на 7 місяців 6 днів,
за ч. 2 ст. 289 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без конфіскації майна.
Прийняте рішення щодо процесуальних витрат та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у тому, що він на початку січня 2015 року близько 07.00 год. біля будинку № 16 на вул. Замполіта Біляєва у м. Дніпро повторно незаконно заволодів автомобілем «Москвич-412», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_5 , чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду в сумі 4 488,12 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок суворості, просить вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції змінити, застосувавши щодо нього положення ст. 75 КК. З урахуванням даних про свою особу та обставин, які пом`якшують покарання, ОСОБА_4 вважає своє виправлення можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі.

Також просить поновити йому строк на касаційне оскарження у зв`язку з тим, що, перебуваючи під вартою, копію рішення суду апеляційної інстанції він отримав лише 04 лютого 2016 року. Після чого звертався за юридичною допомогою до захисника ОСОБА_6 , якій було відмовлено у поновленні строку на касаційне оскарження.

З урахуванням поважності причин пропуску ОСОБА_4 строку на касаційне оскарження у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 117 КПК колегія суддів вважає за необхідне поновити засудженому пропущений строк.

Разом з цим, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_4 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 2 ст. 289 КК у касаційній скарзі засудженим не оскаржені.
Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як убачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій судових рішень, обираючи ОСОБА_4 покарання, суд належним чином врахував тяжкість вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, задовільно характеризується, обставини, що пом`якшують покарання визнання вини та щире каяття, та відсутність обставин, що його обтяжують.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, в тому числі і ті, на які засуджений послався у касаційній скарзі, суд визнав їх такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та призначив ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 289 КК із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки без конфіскації майна, яке є нижчим від найнижчої межі, встановленої санкцією відповідної норми.

Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через суворість колегія суддів не убачає.

Перевіривши вирок за апеляцією засудженого, доводи якої є аналогічними доводам його касаційної скарги, апеляційний суд обґрунтовано визнав їх неспроможними та з наведенням відповідних мотивів ухваленого рішення правильно залишив вирок місцевого суду без зміни.

Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій про виправлення засудженого в умовах ізоляції від суспільства колегія суддів вважає правильними, а доводи касаційної скарги у цій частині необґрунтованими.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги засудженого та доданих до неї копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

Поновити засудженому строк на касаційне оскарження.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3