Провадження № 1-кп/200/256/16
Справа № 200/3929/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2016 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000045, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, має на утриманні неповнолітню доньку 2013 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
20 грудня 2015 року близько о 17 год. 30 хв., ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілемм «Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у м.Дніпропетровську по вул.Панікахи з боку вул.О.Гальченка, у напрямку вул. Запорізьке шосе.
На шляху руху, в районі будинку № 15, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, перед яким зменшив швидкість та зупинився транспортний засіб, ОСОБА_5 , що рухався по сусідній смузі, не зменшив швидкість і не зупинився, не переконався, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який перетинав проїжджу частину справа наліво за напрямком його руху по пішохідному переходу.
В результаті дорожньо-транспортної події пішоходу ОСОБА_4 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому медіального відростку правої великогомілкової кістки без зміщення уламків, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день).
Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_6 , управляючи автомобілем « Mitsubishi Lancer» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п.п. 18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, які свідчать:
-п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»;
-п. 18.4 «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпеки»,
невиконання яких, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Органом досудового розслідування, дії ОСОБА_5 , що виразилися в порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України.
Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.
Показами обвинуваченого ОСОБА_5 , який у судовому засіданні провину визнав повністю та пояснив, що 20 грудня 2015 року близько о 17 год. 30 хв., він керував технічно справним автомобілем марки «Mitsubishi Lancer» державний номерний знак НОМЕР_1 , й рухався в м.Дніпропетровську по вул.Панікахи, зі сторони вул.О.Гальченка в напрямку вул.Запорізьке шосе в крайній лівій смузі.
В процесі руху, під`їжджаючи до пішохідного переходу, зупинилось маршрутне таксі, він же продовжив рух, й потім побачив як із-за передньої частини цього маршрутного таксі, рухаючись справа наліво по пішохідному переходу йшов пішохід, на якого він здійснив наїзд. В подальшому постраждалим пішоходом виявився ОСОБА_4 .
Після дорожньо-транспортної пригоди він відвіз потерпілого ОСОБА_4 до лікарні.
В скоєному щиросердно покаявся.
Цивільний позов потерпілого з приводу відшкодування матеріальних збитків визнав при наявності відповідних чеків, щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 25 000 гривень не визнав, оскільки не згоден з розміром цієї шкоди, яка є значно завищеною.
Показами потерпілого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні вказав, що 20 грудня 2015 року близько о 17 год. 30 хв. він підійшов до пішохідного переходу через проїжджу частину вул.Панікахи в м.Дніпропетровську. В цей час, маршрутне таксі, яке під`їжджало до переходу, зупинилось, щоб його пропустити. Рухаючись по пішохідному переходу на нього здійснив наїзд автомобіль «Mitsubishi Lancer».
Після дорожньо-транспортної пригоди водій «Mitsubishi Lancer» ОСОБА_5 відвіз його до лікарні.
Просить стягнути з обвинуваченого в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7 000 грн., а також 25 000 грн. завданої моральної шкоди.
А також дослідженими письмовими доказами по справі:

Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілого ОСОБА_4 ( а.с.2).
Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 02 лютого 2016 року з фототаблицею та картою до нього, де зафіксоване місце дорожньо-транспортної пригоди в районі будинку №15 по вул.Панікахи у м.Дніпропетровську, вказані погодні умови, елементи вулиці та дороги, вид, тип та стан покриття, спосіб регулювання руху на даній ділянці, дорожні знаки, умови освітленості, відстань видимості з робочого місця водія ( а.с.36-39, а.с.41-42).
Схемою дорожньо-транспортної пригоди, якою встановлений напрямок руху транспортного засобу, місце наїзду на пішохода ОСОБА_4 (а.с.40).
Протоколом огляду від 02 лютого 2016 року з фототаблицею, яким оглянутий автомобіль марки «Mitsubishi Lancer» державний номерний знак НОМЕР_1 , встановлено пошкодження переднього бамперу, капоту, переднього реєстраційного номеру ( а.с.43 49), який визнано речовим доказом ( а.с.50) та залишено на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів.
Висновком судово-медичної експертизи №486е від 10 лютого 2016 року, відповідно до якого , у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому медіального відростку правої великогомілкової кістки без зміщення відламків.
Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини рухаючогося автозасобу, можливо за умов дорожньо-транспортної пригоди.
Враховуючи дані медичної документації, дані КТ дослідження, можливо вказати, що вони могли утворитися незадовго до надходження потерпілого до медичного закладу, тобто можливо і в термін на який вказує обстежений та слідчий у постанові.
За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день) ( а.с.68-70).
Даними судової автотехнічної експертизи №70/27-119 від 17.02.2016 року, відповідно до яких, в даній дорожньо-транспортній обстановці водій автомобіля «Mitsubishi Lancer» ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України.
Технічна можливість уникнути наїзду на пішоходів для водія автомобіля «Mitsubishi Lancer» ОСОБА_5 при заданому механізмові події, визначалося виконанням ним вимог п.п.18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України та для нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, яке не дозволили б йому виконати їх.
При заданому механізмові події, дії водія автомобіль «Mitsubishi Lancer» ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.п.18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з даної ДТП ( а.с.75-76).

Суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_5 , оскільки досліджені вищезазначені докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.
Так, під час судового розгляду встановлено, що саме ОСОБА_5 керуючи автомобілем «Mitsubishi Lancer» державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги Правил дорожнього руху України та скоїв наїзд на потерпілого ОСОБА_4 .
Ці обставини підтверджується висновками автотехнічної експертизи № 70/27-119 від 17.02.2016 року, яким встановлено, що дії водія ОСОБА_5 не відповідали вимогам п.п.18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, а ігнорування ним вимог цих пунктів правил дорожнього руху й є причиною дорожньо-транспортної пригоди.
При цьому, експертами зазначено, що водій автомобіля «Mitsubishi Lancer» ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 шляхом виконання вимог п.п.18.1 та 18.4 Правил дорожнього руху України, й в даній дорожній обстановці водію ОСОБА_5 необхідно було наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу стежити за зміною дорожньої обстановки та при виявленні, що перед пішохідним переходом зупинився попутний транспортний засіб, вжити заходів до зменшення швидкості, а при необхідності зупинитися, для того щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода або небезпека, й продовжувати рух тільки після того як він переконається, що на пішохідному переході немає пішоходів.
У суда немає сумнівів у достовірності даного висновку експертизи, яка проведена з дотриманням встановленого процесуального порядку в експертній установі, особою, що володіє спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ним питань і має тривалий стаж експертної роботи, для їх виконання експерту був наданий необхідний і достатній матеріал.
Також, потерпілий ОСОБА_4 як в ході досудового розслідування так і в судовому засіданні стверджував, що рухався по пішохідному переході, де на нього здійснив наїзд автомобіль «Mitsubishi Lancer» під керуванням водія ОСОБА_5 .

Дані покази не викликають у суду сумнівів у їх достовірності, оскільки узгоджуються з іншими доказами, зокрема протоколом огляду транспортного засобу та висновком судової автотехнічної експертизи.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його дії, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує, що злочин скоєний ОСОБА_5 є необережним, віднесений до злочинів невеликої тяжкості, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра на перебуває, має на утриманні неповнолітню доньку.
Щире каяття, сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 .

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами, із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язку, передбаченого п.3 ч.1 ст.76 КК України.

Призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання по цивільному позову потерпілого ОСОБА_4 щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 в рахунок відшкодування майнової шкоди, суд приходить до висновку про залишення його без розгляду, оскільки розмір вказаних вимог не підтверджені наданими матеріалами.
Роз`яснити потерпілому ОСОБА_4 право пред`явити такий позов в порядку цивільного судочинства.

Доводи щодо відшкодування завданої моральної шкоди потерпілому ОСОБА_4 суд вважає обґрунтованими та доведеними з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, суд повинен виходити з принципів законності, зваженості і справедливості.

Зокрема, при визначенні розміру грошового відшкодуванням моральної шкоди, судом враховуються тяжкість завданих тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , які віднесені до середнього ступеню тяжкості, вимушені зміни в життєвих і виробничих відносинах потерпілого, а також його моральні страждання, пов`язані із самими обставинами дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне частково задовольнити цивільний позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 15 000 грн. заподіяної моральної шкоди, що буде відповідати ступеню моральних та фізичних страждань потерпілого.
Керуючись ст.ст.368 371, 373-376 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року випробувального терміну не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п.3 ч. 1 ст. 76 КК України повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 суму завданих моральної шкоди в розмірі 15 000 грн.

В решті позовних вимог потерпілого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 7 000 грн. залишити без розгляду, роз`яснив право потерпілому пред`явити такий позов в порядку цивільного судочинства.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копії вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1