Справа №588/1048/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/412/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" травня 2016 р. колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 та першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_10 на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 09 лютого 2016 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки: АДРЕСА_1 , судимої: 08.12.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

визнаної винною за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст.15, ч. 2 ст.185, ч. 1 ст.309, 2 ст.309 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 240 годин громадських робіт; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 6 місяців арешту; за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за даним вироком остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 2 років позбавлення волі, при цьому вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 08.12.2015 року щодо ОСОБА_8 засудженої за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі та звільненої від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік, постановлено виконувати самостійно.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 1167 грн. 12 коп., пов`язані із залученням експертів.

Вирішено долю речових доказів в порядку ст.100 КПК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Відповідно до вироку суду ОСОБА_8 визнана винною і засуджена за те, що 18.06.2015 року в період з 05 год. 15 хв. до 05 год. 25 хв., перебуваючи у приміщенні торгового залу магазину Продукти - 488 ТОВ «АТБ - Маркет», розташованого за адресою: Сумська область, м. Тростянець, вул. Горького, 24, таємно викрала ряд товарів, завдавши ТОВ «АТБ - Маркет» шкоду на загальну суму 471,15 грн.

Крім того, 22.06.2015 року у період з 04 год. 25 хв. до 04 год. 31 хв., ОСОБА_8 , перебуваючи в приміщенні цього ж магазину, діючи повторно, намагалась викрасти товари з полиць магазину на загальну суму 301,90 грн., в той же час довести злочин до кінця не змогла з причин, що не залежали від її волі, оскільки була викрита охороною магазину на місці вчинення злочину.

У 20-х числах серпня 2015 року в денний період часу ОСОБА_8 , перебуваючи на полі неподалік АДРЕСА_2 , зірвала дикоростучу рослину коноплі, перенесла до свого господарства по АДРЕСА_1 , подрібнила, висушила листя та насіння вказаної рослини, чим незаконно виготовила особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс (маріхуана), вага якого в перерахунку на висушену речовину становить 51,01 г., при цьому вказаний наркотичний засіб вона перенесла до свого будинку в пакеті з полімерного матеріалу і почала його зберігати для особистого вживання без мети збуту.

Окрім того, 02.09.2015 року біля 5 год. ОСОБА_8 , перебуваючи на полі неподалік АДРЕСА_2 , зірвала 22 надземні частини рослин роду коноплі, що є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс (маріхуана), загальна вага якого у перерахунку на висушену речовину складає 795,98 г., принесла до свого домоволодіння та почала незаконно зберігати даний наркотичний засіб без мети збуту на території свого подвір`я за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 того ж дня у приміщенні літньої кухні на території свого домоволодіння з вказаних рослин коноплі незаконно виготовила особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс (маріхуана), загальна вага якого у перерахунку на висушену речовину складає 4,164 г., помістила у паперовий згорток і почала незаконно зберігати без мети збуту на шафі у приміщенні кухні.

Крім цього, у приміщенні кухні та будинку ОСОБА_8 зберігала без мети збуту два фрагмента фольги, на яких було виявлено екстракт канабісу, загальна маса якого становить 0,013 г.

Також 02.09.2015 року у приміщенні літньої кухні ОСОБА_8 з рослин коноплі незаконно виготовила (відвар) особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс (маріхуана), вага якого у перерахунку на висушену речовину складає 72,89 г., який стала незаконно зберігати без мети збуту для особистого вживання.

Окрім того, ОСОБА_8 у приміщення вказаного будинку з решти рослин коноплі також виготовила особливо небезпечний наркотичний засобіб - канабіс (маріхуана), загальна вага якого у перерахунку на висушену речовину складає 3,106 г., який стала незаконно зберігати без мети збуту у приміщенні свого будинку.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок суворості, просить вирок суду змінити та призначити покарання підзахисній за ч.2 ст. 309 КК України, з урахуванням положення ст.69 КК України, у виді арешту на строк 6 місяців, та на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточно призначити за даним вироком покарання у виді арешту на строк 6 місяців. Свої вимоги сторона захисту мотивує тим, що суд першої інстанції недостатньо оцінив характеризуючі дані ОСОБА_8 та надані в якості пом`якшуючих обставин докази щодо наявності на утриманні малолітніх дітей, скоєння злочину вперше, активного сприяння розкриттю злочинів, щирого каяття у скоєних кримінальних правопорушеннях, відшкодування шкоди, а також позитивної характеристики за місцем проживання останньої.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 , вважає вирок суду надто суворим, просить його скасувати та застосувати до неї положення ст. 69 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що вчинені нею злочини з огляду на положення ст.12 КК України відносяться до категорії невеликої та середньої тяжкості, вона раніше не судима, вину за пред`явленим їй обвинуваченням визнала, щиро розкаялась у скоєному, сприяла розкриттю злочинів, має позитивну характеристику за місцем проживання, завдана нею шкода відшкодована, претензії з боку потерпілої сторони відсутні, при цьому відсутні і обтяжуючі покарання обставини, що у сукупності давало суду підстави застосувати до неї положень ст. 69 КК України, окрім того вказує, що суд безпідставно у вступній частині вироку зазначив про те, що вона є раніше судимою, при цьому не в повній мірі зарахував строк її попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, а також при ухваленні оскаржуваного судового рішення не взяв до уваги тих обставин, що вона є матір`ю двох малолітніх дітей, водночас, разом з тим обвинувачена зауважує на недопустимості протоколу огляду місця події від 02.09.2015 р. як доказу, посилаючись на те, що під час проведення вказаної слідчої дії огляд житла був проведений без дозволу слідчого судді, без участі її захисника, а лише зі згоди обвинуваченої від 02.09.2015 р., що була підписана останньою після здійснення обшуку в її домоволодінні.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_8 , порушує питання про скасування вироку суду в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і ухвалити новий вирок, яким виключити кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч.1 ст. 309 КК України та кваліфікувати її дії за ч.2 ст.309 КК України, як вчинені повторно у великих розмірах, визнати ОСОБА_8 винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.309 КК України і призначити їй покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 240 годин громадських робіт; за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у виді 6 місяців арешту; за ч.2 ст.309 КК України у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 2 років позбавлення волі, відповідно до положень ч.4 ст.70 КК України, вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 08.12.2015 року щодо ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України, за яким останній призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік - виконувати самостійно, на підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк її попереднього ув`язнення з 05.10.2015 року до набрання вироком законної сили включно. Мотивація доводів сторони обвинувачення зводиться до того, що, в порушення вимог закону, суд першої інстанції зайво кваліфікував її дії за ч.1 ст.309 КК України, оскільки не врахував, що остання у подальшому повторно вчинила тотожній злочин, при цьому, кваліфікуючи дії обвинуваченої за ч.2 вказаної статті, суд першої інстанції не зазначив у рішенні в якості кваліфікуючої ознаки «повторність», окрім того, призначаючи покарання ОСОБА_8 на підставі положень ч.4 ст. 70 КК України, суд першої інстанції у резолютивній частині вироку не послався на вказану норму закону.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини кримінального провадження та зміст поданих апеляційних скарг, міркування прокурора ОСОБА_7 про обґрунтованість поданої прокурором апеляційної скарги і про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченої та захисника, пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_9 на підтримку поданих апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши частково матеріали кримінального провадження в частині даних, що характеризують особу обвинуваченої, обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а апеляційні скарги прокурора і обвинуваченої підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок суду в частині обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст.15, ч. 2 ст.185 КК України жодним з учасників судового провадження не оскаржується.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, які є достовірними, допустимими і достатніми.

Так, дані висновки суду підтверджуються показаннями самої обвинуваченої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні визнала свою вину та підтвердила, що наприкінці серпня 2015 року на полі неподалік АДРЕСА_2 виявила дикоростучі рослини коноплі і вирвала одну рослину, принесла до свого господарства, де листя і насіння подрібнила, висушила і зберігала з метою особистого вживання. 02.09.2015 року вона знову пішла на вказане поле, де зірвала декілька рослин коноплі, перенесла до свого будинку, де листя і насіння також подрібнила, перетерла і зберігала з метою особистого вживання, при цьому з частини речовини виготовила відвар.

Вказані висновки суду підтверджуються, крім особистих показань ОСОБА_8 протоколом огляду місця події від 02.09.2015 року з фототаблицею і відеозаписом, згідно яких за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_8 у АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: на території домоволодіння 22 рослини, в приміщенні літньої кухні - речовину подрібнену рослинного походження зеленого кольору, насіння рослини, речовину рослинного походження зеленого кольору, в шматку марлі вологу речовину рослинного походження темно-зеленого кольору, фрагмент фольги (наперсток) з нагаром темного кольору, в будинку з тумби для шиття - речовину рослинного походження зеленого кольору, у чашці - насіння рослини, фрагмент фольги (наперсток) з нагаром темного кольору, з сумки - висушена речовина рослинного походження, з підносу - подрібнену висушену речовину рослинного походження схожі на рослини коноплі з характерним запахом, (Т.1 а.с. 180-189 ), ці дані підтвердили в суді і свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які були присутні в якості понятих під час проведення даної слідчої дії; висновком експерта №1140 від 14.09.2015 року, згідно якого надані на дослідження, вилучені під час огляду місця події 02.09.2015 року по АДРЕСА_1 , речовина рослинного походження з пакету №1 є особливо небезпечним наркотичним засобом - канабіс, вагою у висушеному стані 795, 98 г, речовини рослинного походження в конвертах з написами пакет № 2,3,4,5,7,10,11 - є особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, загальною вагою 131,17 г., при цьому на двох фрагментах фольги виявлено нашарування екстракту канабісу, вагою у висушеному стані 0,009 г. та 0,006 г. відповідно (т.1 а.с.191-199); протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваною ОСОБА_8 від 06.10.2015 року та фототаблицею, в ході якого остання добровільно, в присутності понятих, детально вказала на місце, де вона придбала наркотичні засоби, де і як за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 виготовляла та зберігала наркотичні засоби (т.1 а.с. 173-179).

Всі обставини кримінального провадження досить повно були досліджені судом при розгляді справи.

Тому, колегія суддів вважає, що сумніви обвинуваченої з приводу того, що її вина доведена допустимими доказами в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 309 КК України, не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються дослідженими у провадженні доказами.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 про недопустимість доказу, а саме протоколу огляду місця події від 02.09.2015 року, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до дослідженого судом першої інстанції протоколу огляду місця події від 02.09.2015 року з фототаблицею і відеозаписом ( т.1 а.с.180-189) встановлено, що слідча дія проведена і відповідно складено протокол з дотриманням вимог ст. 104, ч.7 ст. 223, ч.1 ст. 233, ст. 237 КПК України, ці обставини підтвердили і свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , які були присутні під час проведення слідчої дії в якості понятих і разом з обвинуваченою ОСОБА_8 і іншими учасниками засвідчили своїми підписами вірність складеного протоколу. Доводи апеляційної скарги обвинуваченої про визнання протоколу огляду місця події недопустимим доказом з тих підстав, що під час проведення вказаної слідчої дії огляд житла був проведений без дозволу слідчого судді, без участі її захисника, а лише зі згоди обвинуваченої від 02.09.2015 р., що була підписана останньою після здійснення обшуку в її домоволодінні, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки огляд місця події, а саме будинку і іншого володіння ОСОБА_8 в АДРЕСА_1 , проведений відповідно до ч.2 ст. 237, ч.1 ст. 233 КПК України за добровільною згодою обвинуваченої і в такому випадку огляд проводиться без ухвали слідчого судді. При цьому ОСОБА_8 на час проведення огляду місця події не заявляла клопотання про участь при проведенні слідчої дії захисника. Як вбачається з письмової заяви про надання дозволу на огляд житла та іншого володіння від 02.09.2015 року, ОСОБА_8 письмово підтвердила добровільну згоду, при цьому їй було роз`яснино право бути присутньою із захисником під час проведення слідчої дії і робити заяви. Доводи обвинуваченої про те, що вказану заяву вона підписала після проведення огляду, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки добровільна згода на огляд домоволодіння ОСОБА_8 дала до початку слідчої дії, що зазначено також і в самому протоколі огляду місця події від 02.09.2015 року. Тому судом цілком обґрунтовано визнано допустимим доказом і покладено в основу вироку протокол огляду місця події від 02.09.2015 року з фототаблицею. З огляду на викладене підстави, передбачені ст.. 87 КПК України для визнання цього доказу недопустимим, відсутні.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції зайво кваліфікував дії обвинуваченої за ч.1 ст.309 КК України, а кваліфікуючи дії обвинуваченої за ч.2 вказаної статті, не зазначив у рішенні в якості кваліфікуючої ознаки «повторність», колегія суддів вважає необґрунтованими виходячи з наступних підстав.

Органом досудового розслідування і судом кваліфіковано дії ОСОБА_8 щодо незаконного придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту у 20-х числах серпня 2015 року за ч.1 ст. 309 КК України без кваліфікуючих ознак, а дії щодо незаконного придбання, виготовлення, зберігання наркотичних засобів у великих розмірах без мети збуту 02 вересня 2015 року - за ч.2 ст. 309 КК України, тобто з однією кваліфікуючою ознакою і отримали окрему кваліфікацію за сукупністю злочинів, з чим погоджується і колегія суддів. Окрім того ОСОБА_8 обвинувачення за ч.2 ст. 309 КК України з кваліфікуючою ознакою «повторність» не пред`являлось, а тому суд першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст. 337 КПК України розглянув кримінальне провадження в межах висунутого ОСОБА_8 обвинувачення відповідно до обвинувального акта і відповідно суд апеляційної інстанції згідно вимог ч.4 ст. 404 КПК України не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції, додержуючись вимог ст. 65 КК України, урахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно вимог ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості, обставини вчинення злочинів, особу винної, яка свою вину визнала, раніше не судима, не працююча, характеризується позитивно, має на утриманні малолітніх дітей, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у скоєному, сприяння слідству, відшкодування завданої злочином, передбаченим ч.1 ст. 185 КК України шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання і вмотивовано призначив обвинуваченій покарання у виді громадських робіт за ч.1 ст. 185 КК України, у виді арешту за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі за ч.1 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції ч.2 ст. 309 КК України та застосував ч.1 ст. 70 КК України.

Таким чином судом враховані в тому числі і обставини, на які посилаються в апеляційних скаргах обвинувачена ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 .

Враховуючи в сукупності дані про особу обвинуваченої, в тому числі і кількість, обставини вчинення кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують покарання, колегія суддів вважає, що підстави для пом`якшення призначеного покарання в тому числі і за ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, як про це порушується питання у апеляційних скаргах обвинуваченої і захисника, відсутні.

Проте, вирок суду підлягає скасуванню у частині призначеного обвинуваченій ОСОБА_8 покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування ч.4 ст. 70 КК України.

Так, після постановлення вироку щодо ОСОБА_8 08.12.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 75, 76 КК України з призначенням покарання у виді 1 року позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, встановлено, що ОСОБА_8 винна ще і в інших злочинах, вчинених нею 18.06.2015 року, 22.06.2015 року, в 20-х числах серпня 2015 року, 02.09.2015 року, тобто до постановлення попереднього вироку, але суд першої інстанції всупереч вимог ч.4 ст. 70 КК України не призначив покарання за сукупністю злочинів.

З огляду на викладене доводи прокурора про необхідність скасування вироку та ухвалення в цій частині нового вироку заслуговують на увагу.

Таким чином, суд першої інстанції призначив покарання обвинуваченій ОСОБА_8 невірно, а тому вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 09 лютого 2016 року в цій частині підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність на підставі п.3 ч.1 ст.407, п.4 ч.1 ст. 409, п.2 ч.1 ст. 420 КПК України із ухваленням у цій частині нового вироку.

Колегія суддів вважає, що відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів необхідно призначити ОСОБА_8 2 роки позбавлення волі та покарання, призначене вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 08.12.2015 року за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік зі звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України, при цьому кожне покарання належить виконувати самостійно, оскільки одне покарання призначено до реального відбування, а інше із звільненням від відбування покарання.

У зв`язку з набранням чинності 24 грудня 2015 року нової редакції ч.5 ст. 72 КК України щодо зарахування засудженим до позбавлення волі строку їх попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, колегія суддів, з`ясувавши, що обвинувачена ОСОБА_8 перебуває під вартою в порядку запобіжного заходу з 05.10.2015 року до даного часу, вважає за необхідне ухвалити рішення на виконання вищевказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність і зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання по 17 травня 2016 року включно, а тому і доводи апеляційних скарг обвинуваченої і прокурора в цій частині є обґрунтованими.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченої про безпідставне посилання у вступній частині вироку на те, що вона раніше судима, то колегія суддів вважає їх частково обґрунтованими, оскільки після вчинення злочинів за цим вироком, ОСОБА_8 08.12.2015 року була засуджена Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, а тому у вступної частині вироку суд зайво зазначив слово «раніше».

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_10 і обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити частково, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 09 лютого 2016 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення їй покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і ухвалити свій вирок.

ОСОБА_8 вважати засудженою за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст.15, ч. 2 ст.185, ч. 1 ст.309, 2 ст.309 КК України з призначенням покарання: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт на строк 240 годин; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - у виді арешту на строк 6 місяців; за ч. 1 ст. 309 КК України - у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; за ч. 2 ст. 309 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_8 2 роки позбавлення волі та покарання, призначене вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 08.12.2015 року за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік зі звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік і покладенням обов`язків, передбачених п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України, при цьому кожне покарання належить виконувати самостійно.

Зарахувати ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 05 жовтня 2015 року по 17 травня 2016 року включно в порядку, визначеному ч.5 ст. 72 КК України із співвідношення: один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженою в той же строк з моменту отримання копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

.