н/п 1-кп/640/791/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, Миколаївської області, українця, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 407 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
03 квітня 2014 року на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17.03.2014 року ОСОБА_4 був призваний на військову службу під час мобілізації та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 03 квітня 2014 року №73 по військовій частині НОМЕР_1 ОСОБА_4 було призначено на посаду кулеметника у вказаній військовій частині. 18.09.2014 року наказом №196 начальнику штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 було звільнено зі списків особового складу вказаної військової частини.
19.09.2014 року наказом №46 по особовому складу військової частини НОМЕР_2 , що дислокується АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 було призначено на посаду старшого кулеметника.
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 14 Закону України «Про Національну гвардію України», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 216-221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, захист конституційного ладу України, цілісності її території від спроб зміни їх насильницьким шляхом. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Однак, ОСОБА_4 в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України 03 листопада 2014 року вирішив стати на злочинний шлях та не з`явитися вчасно на службу.
Так, ОСОБА_4 27.10.2014 року було надано відпустку строком на 7 календарних днів, а саме з 27.10.2014 року по 03.11.2014 року, яку останній проводив вдома у м. Миколаїв. В подальшому, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, 03 листопада 2014 року в порушення ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 12 Закону України «Закону України «Про Національну гвардію України», за відсутності поважних причин, без дозволу командирів та начальників, ОСОБА_4 не з`явився вчасно військової частини НОМЕР_2 та до 12 вересня 2016 року до місця служби не повертався, а вільний час, що з`явився у зв`язку із цим, використовував на власний розсуд, обов`язків з військової служби не виконував.
Таким чином, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 14 Закону України «Про Національну гвардію України», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 216-221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, 03 листопада 2015 року не з`явився вчасно на військову службу до військової частини НОМЕР_2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , та до 12 вересня 2015 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використав на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченому ч.3 ст. 407 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно він, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, вчасно не повернувся до військової частини, а саме 03 листопада 2015 року.
В скоєному щиро розкаявся. Просив суд його строго не карати.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Під час судового розгляду відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорювалися. Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин,а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до наступного висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Оцінюючи у сукупності докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що його протиправні дії за ч.3 ст. 407 КК України кваліфіковані правильно, так як обвинувачений будучи військовослужбовцем не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочину середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.
Обставинами, згідно з положеннями статті 66 КК України, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненому.
Обставин, які згідно з положеннями статті 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Враховуючи обставини справи, ступень тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимого, не одруженого, неповнолітніх дітей або інших осіб на утриманні не має, є військовослужбовцем військової служби за призовом, за місцем мешкання характеризується позитивно, суд приходить до висновку про те, що досягти мети покарання, виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших правопорушень без ізоляції останнього від суспільства не можливо, тому на підставі ст. 69 КК України йому необхідно призначити покарання у виді арешту на гаупвахті.
Відповідно до ч.2 ст.60 КК України відбування арешту здійснювати на гауптвахті. Також підлягають застосуванню положення ч.5 ст.72 КК України.
Цивільний позов не заявлений.
Речові докази відсутні, судових витрат не має.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону із застосуванням ст.69 КК України у виді арешту строком на п`ять місяців з відбуванням покарання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Строк відбування покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_4 13 вересня 2016 року, зарахувавши в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст. 72 КК України.
Захід забезпечення кримінального провадження відносно ОСОБА_4 залишити без змін у вигляді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 до набуття вироком законної сили.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.
Суддя ОСОБА_1