У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1.,
суддів ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2016 року,

у с т а н о в и л а:

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ухвалою від 5 лютого 2016 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси.

Апеляційний суд Одеської області ухвалою від 16 лютого 2016 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 5 лютого 2016 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2016 року на підставі пункту 2 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на вказані вище судові рішення.

Як зазначено у заяві ОСОБА_4, він просить переглянути постановлені судові рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 статті 445 КПК. Однак, у мотивувальній частині заяви викладено його доводи щодо неоднакового, на його думку, застосування судом касаційної інстанції норм статей 309, 310 та частини 2 статті 424 КПК.

На обґрунтування неоднаковості правозастосування заявник надав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2014 року, якою скасовано ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Заявник стверджує, що в даному випадку, на відміну від судового рішення, яке оспорюється, касаційний суд дійшов правильного висновку про порядок оскарження ухвали слідчого судді в апеляційному порядку.

Також у якості судового рішення, наданого для порівняння, заявник долучив ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 лютого 2016 року, якою відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_4

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви і додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що передбачених законом підстав для відкриття провадження немає, виходячи з наступного.

Підстава, визначена пунктом 2 статті 445 КПК, може бути застосована для перегляду Верховним Судом України судових рішень, що набрали законної сили, за наявності наступних чинників у їх сукупності:

1) судом касаційної інстанції у різних справах (провадженнях) застосована одна й та сама норма (норми) чинного КПК;

2) при застосуванні такої норми (норм) касаційний суд припустився неоднакового (різного, відмінного) їх застосування;

3) унаслідок застосування такої норми (норм) КПК судом касаційної інстанції ухвалено судові рішення, які є різними за своїм змістом.

Згідно з ухвалою касаційного суду, в якій заявник заперечує правильність правозастосування, висновок суду полягає в тому, що ухвала слідчого судді, якою вирішено питання про відвід іншого слідчого судді, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Як видно з ухвали, таке судження суд касаційної інстанції зробив на підставі системного аналізу норми статті 310 та норми частини 2 статті 424 КПК.

Натомість, в ухвалі касаційного суду від 21 жовтня 2014 року встановлено порушення апеляційним судом вимог норми частини 2 статті 309 КПК, оскільки ухвала слідчого судді про повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора підлягала перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у зазначених судових рішеннях не мало місце застосовування касаційним судом одних і тих самих норм процесуального закону, що свідчить про відсутність підстави, передбаченої пунктом 2 статті 445 КПК.

Долучена до заяви ухвала суду касаційної інстанції від 2 лютого 2016 року стосується перевірки касаційної скарги на відповідність вимогам статті 427 КПК, а тому також не може бути прикладом неоднакового застосування вказаних у заяві ОСОБА_4 норм КПК.

Що стосується посилання заявника на пункт 1 статті 445 КПК, то таке міститься лише у назві заяви, а отже має формальний характер. Будь-якого обґрунтування цієї підстави для перегляду судових рішень заява не містить.

Отже, заява ОСОБА_4 є необґрунтованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 445, 451 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити ОСОБА_4 у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3