Ухвала
іменем України 2 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002437, за обвинуваченням
ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки
Закарпатської області, проживаючої по АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

за касаційною скаргою представників потерпілого юридичної особи ТОВ «Магазин «Взуття», директора ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 23 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а :

У касаційній скарзі представники потерпілого юридичної особи ТОВ «Магазин «Взуття», ставлять питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції через істотні порушення кримінального процесуального закону, неправильність кваліфікації дій засудженої, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженої, внаслідок м`якості. Вважають, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК, оскільки апеляційний суд не перевірив належним чином усі доводи апелянтів про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неналежну оцінку доказів, що потягло неправильну кваліфікацію дій винної та, як наслідок, м`якість призначеного ОСОБА_5 покарання. Вказують, що невірно визначено момент закінчення злочину, а відтак і кваліфікація дій засудженої неправильна. Зазначають про невідшкодування шкоди, заподіяної привласненням та розтратою майна у великих розмірах.
В надісланих запереченнях засуджена ОСОБА_5 ухвалу апеляційного суду вважає законною та обґрунтованою і просить залишити без зміни, а касаційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді; пояснення представника потерпілого ОСОБА_7 на підтримку доводів, викладених у касаційній скарзі; думку прокурора, який підтримав доводи касації і просив скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи касаційної скарги; колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 6 травня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 191 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форм власності, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України засуджену звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави 1743,36 грн. за проведені у кримінальному провадженні експертизи.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 23 листопада 2015 року вирок суду залишено без зміни.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнана винною у тому, що вона, перебуваючи на посаді директора товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин Взуття», розташованого в м. Ужгороді по вул. Корко, 17, будучи службовою особою та виконуючи організаційно-розпорядчі обов`язки по здійсненню оперативного керівництва діяльністю товариства та розпорядженню майном товариства, включаючи фінансові кошти, за рішенням та погодженням із зборами учасників Товариства в період часу з 07.07.2011року по 26.04.2013року привласнила та розтратила грошові кошти ТОВ «Магазин Взуття» на загальну 95 000 гривень. Злочин вчинено за наступних обставин.

7 липня 2011 року на підставі протоколу № 7 зборів учасників ТОВ «Магазин Взуття» від 06 липня 2011 року, яким зафіксовано рішення учасників товариства про продаж вбудованих приміщень магазину, які належать товариству за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 134,8 кв. м, ОСОБА_5 , як директор підприємства, на підставі статуту ТОВ «Магазин Взуття» (далі Товариство), затвердженого 19.04.2005 року загальними зборами учасників і зареєстрованого 05.05.2005 року, зокрема п. 8.10.2 «Розпоряджатись майном Товариства, включаючи фінансовими коштами за погодженням із Зборами Учасників Товариства», п. 8.10.4 «Без довіреності діяти від імені Товариства, представляти його інтереси в усіх установах, фірмах та організаціях як на території України, так і поза її межами», оформила договір купівлі-продажу і, як наслідок, відчужила громадянину ОСОБА_9 вбудовані приміщення, загальною площею 134,8 кв. м, які належать ТОВ «Магазин Взуття» що знаходяться за адресою: м. Ужгород, вул. Корко, 17, за ціною 142 000 гривень.
Договір був посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за реєстровим № 1332 від 07.07.2011 року.
ОСОБА_5 , отримавши грошові кошти в сумі 142000 гривень за продаж об`єкта нерухомості, внесла від імені ОСОБА_9 на рахунок, відкритий ТОВ «Магазин Взуття», грошові кошти чотирма різними платежами: 28.09.2011 року 12000 гривень, 19.12.2011 року 10000 гривень, 20.03.2012 10000 гривень, 24.09.2012 року 15000 гривень, всього на загальну суму 47000 гривень.
Внаслідок цього ОСОБА_5 , в період часу з 07.07.2011 року по 26.04.2013 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність та караність своїх дій, зловживаючи своїм службовим становищем, розпорядилась фінансовими коштами Товариства без погодженням із зборами учасників Товариства, не внесла решту грошових коштів на рахунки ТОВ «Магазин Взуття» за продаж об`єкту нерухомості, який знаходився у спільній власності та був розподілений рівними частинами між всіма учасниками товариства, і таким чином привласнила та в подальшому розтратила грошові кошти в загальній сумі 95 000 гривень.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення, в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Як убачається з ухвали суду апеляційної інстанції, ці вимоги закону при перегляді кримінального провадження апеляційним судом залишились не виконаними.

Зокрема, в апеляційній скарзі з доповненнями представників потерпілого юридичної особи, ставилося питання про скасування вироку у зв`язку невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неповнотою судового розгляду, неналежною оцінкою доказів, істотними порушеннями кримінального процесуального закону, що потягло неправильну кваліфікацію дій винної та, як наслідок, м`якість призначеного ОСОБА_5 покарання і звільнення від його відбування. Також, наголошувалося на неправильному визначенні розміру спричиненої шкоди, невірній кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 191 КК України, неврахуванні вчинення нею злочину шляхом підробки та використання підроблених документів.

Одночасно апелянти посилалися на неправильне визначення моменту закінчення злочину, що впливає на кваліфікацію дій винної, невідшкодування спричиненої шкоди, заподіяної привласненням та розтратою майна в великих розмірах.

Крім того, в апеляції вказано про порушення кримінального процесуального закону на стадії підготовчого засідання через невідповідність призначеного до розгляду обвинувального акту вимогам закону, не дослідження письмових доказів в суді першої інстанції, на незаконне звільнення обвинуваченої на підставі ст. 75 КК України як від основного, так від додаткового покарання.

Тобто, на обґрунтування своїх апеляційних вимог представники потерпілого навели конкретні доводи, які мали бути ретельно перевірені апеляційним судом. Також заявлено клопотання про дослідження доказів апеляційним судом, відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги формально стисло зазначив зміст апеляційних вимог, не зазначив усіх апеляційних доводів представників потерпілих, з достатньою повнотою їх не перевірив, докладні відповіді на них не дав.

Апеляційний суд в своїй ухвалі, не виклавши власних висновків щодо доводів представників потерпілого, не погодившись з їх апеляцією, відповіді на доводи апелянта не надав, їх ретельно не перевірив та не проаналізував. Зосередившись виключно на висновках, викладених у вироку, не спростував інші твердження щодо незаконності судового рішення, мотивів залишення апеляції без задоволення за всіма доводами не навів.
Наведене перешкодило апеляційному суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що згідно ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотним порушенням кримінального процесуального закону.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвалу апеляційного суду необхідно скасувати через її невідповідність вимогам ст. 419 КПК України та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Під час апеляційного перегляду слід повно та всебічно перевірити доводи поданої на вирок апеляції з доповненнями, врахувати інші доводи касаційної скарги і в залежності від встановленого, постановити рішення, яке буде відповідати вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу представників потерпілого юридичної особи ТОВ «Магазин «Взуття» директора ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 23 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3