08 листопада 2016 року сел. Підволочиськ
Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Загайці Підгаєцького району Тернопільської області, громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, працевлаштований не офіційно, не одруженого,
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
Обвинувачений ОСОБА_3 17 липня 2016 року близько 23:30 год, перебуваючи на одній з вулиць в с. Качанівка Підволочиського району Тернопільської області (біля приміщення будинку культури), на ґрунті неприязних відносин, вчинив словесний конфлікт із ОСОБА_5 , під час якого умисно наніс два удари по обличчю ОСОБА_5 , в результаті чого останній впав на землю. Після конфлікту ОСОБА_5 піднявся та направився до свого місця проживання. Однак, продовжуючи злочинні дії, з метою доведення свого злочинного з міру до кінця, ОСОБА_3 18 липня 2016 року близько 01:30 год прийшов на територію домогосподарства ОСОБА_5 , та, коли ОСОБА_5 вийшов з житлового будинку, ОСОБА_3 , підійшов до нього, умисно наніс два удари рукою по обличчю ОСОБА_5 , після чого штовхнув обома руками його в груди, як наслідок той впав на землю. Надалі ОСОБА_3 сів на ОСОБА_5 , який перебував у лежачому положенні, та наніс три удари долонями рук по обличчю та тулубі ОСОБА_5 .
В результаті свої злочинних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців повік очей, закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, закритих переломів кісток носа та верхньої стінки правої верхньощелепної пазухи без ознак консолідації (зрощення) та забою правої нирки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Допитаний судом ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому злочині за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав. Пояснив, що 17 липня 2016 року близько 23:30 год, перебуваючи біля будинку культури в с. Качанівка Підволочиського району, вчинив словесний конфлікт із ОСОБА_5 , під час якого умисно наніс два удари по обличчю ОСОБА_5 та їх розтягнули присутні на місці люди Після конфлікту ОСОБА_5 поїхав додому. Однак, щоб довести свої дії до кінця, ОСОБА_3 близько 01:00 год 18 липня 2016 року приїхав до будинку ОСОБА_5 , та, коли той вийшов на вулицю, ОСОБА_3 підійшов до нього та умисно наніс удари рукою по обличчю ОСОБА_5 , штовхнув його на землю та наніс удари руками по його обличчю та тулубі. При цьому зазначив, що розумів що робить. В скоєному щиро розкаявся, просив вибачення у потерпілого. Цивільний позов визнав в повному обсязі.
Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого знає давно і часом мав з ним конфлікти. Зазначив, що 17 липня 2016 року близько 23:30 год, перебуваючи біля будинку культури в с. Качанівка Підволочиського району, у них з обвинуваченим виникла сутичка, під час якої ОСОБА_3 наніс йому удари по обличчю та їх розтягнули присутні на місці люди. Після конфлікту потерпілий поїхав додому. Однак, ОСОБА_3 близько 01:00 год 18 липня 2016 року приїхав до місця його проживання, та, коли потерпілий вийшов на вулицю, обвинувачений підійшов до нього та наніс удари рукою по обличчю, штовхнув його на землю. Потерпілий пояснив, що детально пригадати усі події не може, оскільки від отриманих травм не повністю усвідомлював що відбувається. Обвинуваченого пробачив, просив покарати відповідно до закону.
Оскільки ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та не оспорював фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, судом безсумнівно встановлено правильність розуміння обвинуваченим змісту цих обставин і добровільність його позиції, суд за згодою учасників судового провадження, роз`яснивши ОСОБА_3 положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, за виключенням показань потерпілого та документів, які характеризують обвинуваченого, тобто розглянув провадження за правилами, передбаченими ч. 3 ст. 349 КПК України.
За таких обставин, суд вважає, що дії обвинуваченого відносно потерпілого були спрямовані на заподіяння йому тілесних ушкоджень, а тому кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд враховує те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, те, що він позитивно характеризується за місцем проживання, конкретні обставини справи, позицію потерпілого ОСОБА_5 , обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, а також вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 2 ст. 125 КК України, робить висновки про призначення обвинуваченому покарання в межах санкції, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, у виді штрафу.
До початку судового розгляду кримінального провадження від прокурора в інтересах держави в особі Підволочиської районної ради Тернопільської області поступив цивільний позов з покликанням на те, що, особа яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину в сумі 2055,76 гривень.
Згідно вимог ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Нормами ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ЦПК); доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Прокурор на підтвердження своїх вимог подав: довідку за підписом головного лікаря Підволочиської КЦРЛ, згідно з якою ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 18.07.2016 року по 25.07.2016 року та вартість лікування становить 2055,76 грн, медичну карту стаціонарного хворго №2290 та копію з журналу обліку прийому хворих у стаціонар та відмов у госпіталізації.
Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. А тому, оскільки внаслідок злочинних діянь ОСОБА_3 . Підволочиською комунальною центральною районною лікарнею на лікування потерпілого ОСОБА_5 витрачено 2055,76 грн, що підтверджено розрахунком лікувальної установи та визнано ОСОБА_3 , то суд вважає що із ОСОБА_3 необхідно стягнути на рахунок бюджету Підволочиського району понесені витрати у цій сумі.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 128, 129, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1