УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №285/78/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого-судді. . . . . . . . . . . ОСОБА_2
суддів . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання. . . . . . ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
за участю прокурора . . . ОСОБА_7 обвинуваченого . . . . . ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а :
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати та постановити новий вирок, яким його виправдати.
Посилається на незаконність та необґрунтованість вироку, однобічність та неповноту судового розгляду, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням Закону про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що його було позбавлено права на справедливий судовий розгляд, оскільки при постановленні обвинувального вироку суд не взяв до уваги докази, які мають істотне значення по справі, дав невірну оцінку показам свідків та іншим доказам.
Вважає, що суд у вироку не сформулював належним чином обвинувачення, яке визнано ним доведеним та послався на висновок судово- медичної експертизи від 26.10.2015 року, якого в матеріалах провадження не міститься.
У судовому засіданні не було доведено факт нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень і не з`ясовано того, чи дійсно вони йому були нанесені саме 15.07.2015 року, оскільки не зважаючи на показання потерпілого ОСОБА_8 про те, що останній наступного дня, 16.07.2015 року, звернувся за медичною допомогою, в протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.10.2015 року цим же ОСОБА_8 зазначено, що він за медичною допомогою не звертався.
Вважає, що вирок суду ґрунтується на недопустимих доказах.
Так, в дослідній частині висновку СМЕ від 06.11.2015 року, міститься посилання на довідку видану ОСОБА_8 про те, що він дійсно звертався до Новоград-Волинського ТМО з описом взятих до уваги експертом ушкоджень ОСОБА_8 , однак вказана довідка в матеріалах кримінального провадження відсутня, номер кримінального провадження в рамках якого проведена СМЕ у висновку експерта не зазначено.
Крім того, зазначає, що матеріали кримінального провадження відповідно до вимог ст. 290 КПК України йому фактично не відкривались, обвинувальний акт із роз`ясненням права на захист не вручався, чим було порушено його право на захист. Також зазначає, що суд не викликав та не допитав в якості свідків очевидців події, а саме водія автобуса, який міг підтвердити ознаки перебування потерпілого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння, та те, що ОСОБА_6 із значними тілесними ушкодженнями залишився на автовокзалі м. Новоград-Волинський, а потерпілий ОСОБА_8 без будь-яких явних ушкоджень поїхав далі в автобусі. Крім того, судом не було викликано та опитано інших свідків пасажирів автобуса, оскільки в той день автобус був майже заповнений пасажирами, а залучено лише два свідки, які перебувають в особистих приятельських стосунках з потерпілим.
Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20.05.2016 року визнано винним ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді 150 годин громадських робіт.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 не обирався і підстав для його обрання не має.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, ОСОБА_6 15.07.2015 року, о 19 годині 40 хвилин, перебуваючи в салоні автобусу зі сполученням «Житомир-Ємільчино», який знаходився на автовокзалі по вул. Шевченка, 45, в м. Новоград-Волинський Житомирської області, під час словесного конфлікту з неповнолітнім ОСОБА_8 , який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, вирішив умисно спричинити йому тілесні ушкодження.
З цією метою ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння тілесних ушкоджень, підійшов до сидячого на сидінні в автобусі ОСОБА_8 , та кулаком правої руки вдарив тричі останнього в ділянку носа. Після чого, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 знову вдарив ОСОБА_8 кулаком правої руки тричі в ділянку лівого ока та долонею правої руки вдарив ОСОБА_8 по щоці.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_6 , відповідно до висновку судово-медичного експерта № 650 від 26.10.2015 року потерпілому ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження, які належать до легких тілесних ушкоджень.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши вирок суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про порушення його права на захист колегія суддів вважає обґрунтованими.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, даних про виконання вимог п.3 ч.4 ст.291 КПК України не має, оскільки відсутня розписка підозрюваного ОСОБА_6 про отримання ним копії обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування. Відправлення вказаних документи обвинуваченому поштою не свідчить про те, що він їх отримав, оскільки в матеріалах провадження відсутній відповідний документ про отримання, а він сам заперечує їх отримання.
Крім того, у матеріалах кримінального провадження відсутня інформація про виконання ст.290 КПК України, а саме дані про повідомлення підозрюваного про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, а також відсутні дані про роз?яснення прав та обов?язків підозрюваному. Ці порушення КПК України залишились поза увагою суду 1-ї інстанції.
Із журналів судового засідання та технічного запису судового провадження убачається, що докази досудового розслідування у одному томі були передані суду під час підготовчого судового засідання. Суд вибірково, згідно опису, сам оголосив матеріали кримінального провадження в якості доказів обвинувачення замість того, щоб приєднати до провадження лише ті документи, які є дійсно доказами, бо сторона, що оголошує надані нею докази доводить їх належність та допустимість.
Суд не дотримався цих принципів, а прийняв від прокурора матеріали досудового розслідування, назвавши їх без будь-якого обґрунтування доказами і оголосив їх без постановлення рішення про приєднання їх до кримінального провадження, як докази.
Колегія суддів вважає, що суд дослідив докази в порушення вимог ч.1 ст. 349, ст. 358 КПК України.
У судовому засіданні не перевірено показання обвинуваченого щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_6 , оскільки обвинувачений заявляв, що він першим звернувся до правоохоронних органів з приводу його побиття потерпілим, а також не було перевірено висновок судово-медичної експертизи огляду обвинуваченого про тяжкість спричинених йому тілесних ушкоджень, оскільки обвинувачений зазначає, що він захищався від ударів потерпілого. Поза увагою суду залишилось клопотання обвинуваченого про виклик свідків - очевидців цієї події, що свідчить про порушення судом вимог ст.22 КПК України.
Відповідно до ст.ст. 409, 412 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Вказані порушення є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону і є таким порушеннями, які перешкоджають суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
У зв?язку з цим колегія суддів скасовує вирок суду і оскільки при скасуванні вироку остаточно розглянути це кримінальне провадження за наведених порушень кримінально-процесуального закону в апеляційному порядку є неможливим, а ч.1 ст.415 КПК України не передбачено таку підставу для скасування вироку з призначенням нового розгляду у суді 1-ї інстанції та за відсутності інших положень процесуального закону, які б регулювали це питання кримінального провадження, апеляційний суд вважає за можливе застосувати вимоги ст.7, ч.6 ст. 9 КПК України, та скасувати вирок, призначити кримінальне провадження до нового розгляду в суді першої інстанції.
При новому розгляді цього провадження необхідно врахувати зазначене в цій ухвалі, більш ретельно дослідити докази, дати їм належну оцінку, а також перевірити доводи апеляційної скарги і в залежності від встановленого прийняти рішення по провадженню.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково, а вирок Новоград - Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 20 травня 2016 року щодо нього скасувати.
Призначити судовий розгляд провадження в суді 1-ї інстанції.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
С у д д і: