Справа № 163/998/16-к Провадження №11-кп/773/395/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 309 ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000126 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, на вирок Любомльського районного суду від 27 квітня 2016 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, раніше не судимого, засуджено:

- за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 визначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням якщо він протягом іспитового строку в 3 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Долю речових доказів та арештованого майна вирішено відповідно до вимог ст. 100 та ч. 4 ст. 174 КПК України.

Стягнуто з обвинуваченого в дохід держави процесуальні витрати в розмірі 921 грн. 60 коп., які були пов`язані з проведенням судових експертиз.

В С Т А Н О В И В:
За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він, в першій декаді листопада 2015 року, з метою незаконного виготовлення, зберігання та перевезення для особистого вживання наркотичного засобу, перебуваючи поблизу профтехучилища міста Почаїв, Кременецького району Тернопільської області, незаконно придав наркотичний засіб зірвавши листя дикоростучої коноплі, достовірно знаючи, що вони містять у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, які в подальшому незаконно висушив, подрібнив, та став зберігати у подрібненому вигляді у недобудованому сараї по вул. Макаренка в м. Почаєві, поруч з місцем свого проживання.

26 листопада 2015 року продовжуючи свої злочинні дії, перед поїздкою для працевлаштування в Республіку Польща, розділив наявний в нього наркотичний засіб на три частини, які, загорнувши у папір, помістив вказані пакунки в ліву кишеню своєї куртки та став незаконно перевозити при собі.

27 листопада 2015 року, близько 04 год. 40 хв., ОСОБА_8 слідуючи в якості пасажира рейсового автобуса марки "Івеко", реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , сполученням «Хмельницький Варшава» через пункт пропуску «Ягодин» Волинської митниці з України до Республіки Польща смугою спрощеного митного контролю «зелений коридор», намагався незаконно, з приховуванням від митного контролю способом, що утруднював виявлення, в кишенях власної куртки, перемістити через митний кордон України особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс загальною масою у перерахунку на висушену речовину 8,73 грама. Однак виконавши усі дії, які вважав для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки наркотичний засіб був виявлений та вилучений під час прикордонно митного контролю.

В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини, правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 , види та строки призначених йому покарань, як за кожен окремо злочин, в тому числі і з застосуванням ст. 69 КК України, так і на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, в той же час посилається на неправильне застосування кримінального закону, а саме, безпідставне застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. В обґрунтування зазначає, що суд у вироку не навів мотивів, як застосування ст. 75 КК України, так і визнання в якості обставини, що пом`якшує покарання молодого віку обвинуваченого, а також залишив поза увагою, що ОСОБА_8 , який тривалий час вживає наркотичні засоби, обидва злочини вчинив у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, один з яких є тяжкий.

У зв`язку з цим просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та постановити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_8 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав останню з мотивів викладених у ній, та в судових дебатах просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечили останню та в судових дебатах, а ОСОБА_8 і в останньому слові, просили залишити вирок суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження, та повторно частково дослідивши докази, що характеризують особу ОСОБА_8 , апеляційний суд приходить висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів за обставин викладених у вироку, повністю підтверджуються зібраними органами досудового розслідування у передбаченому законом порядку та належним чином перевіреними в ході судового розгляду доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України і які ніким не оспорюються.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про необґрунтоване застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України, що призвело до невідповідності призначеного йому покарання тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого внаслідок його м`якості, апеляційний суд вважає безпідставними.

Як вбачається з вироку, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, один з яких є тяжким, а інший середньої тяжкості, дані про його особу, а саме його молодий вік та виключно позитивну характеристику за місцем проживання.
З огляду на це доводи прокурора, що суд не дав правової оцінки тяжкості вчинених ОСОБА_8 злочинів, які вчинені у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а також безпідставно визнав в якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого його молодий вік, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки щодо першої обставини, то така оцінка фактично дана законодавцем при віднесенні інкримінованих засудженому злочинів до відповідних категорій тяжкості за ознакою їх суспільної небезпеки, яка фактично, була врахована судом, при призначенні йому покарання, а друга обставина взята судом до уваги лише в якості характеристики особи винного.

В якості ж обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд підставно визнав, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв у розкритті злочинів, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, а також наявність у нього на утриманні трьох малолітніх дітей.
Будь-яких обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні не встановлено.
Враховуючи, вищенаведені обставини, що пом`якшують покарання та дані про особу винного, які в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, пов`язаного із контрабандою особливо небезпечного наркотичного засобу, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість застосування до ОСОБА_8 ст. 69 КК України та призначення йому за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України покарання нижче від найнижчої межі передбаченої санкцією даної частини.

Посилання прокурора про не врахування судом при призначенні ОСОБА_8 покарання, що вчинення ним злочинів було обумовлене тривалим і систематичним вживання ним наркотичних засобів, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки, як вбачається із акту наркологічної експертизи ( а.с. кр.пр. 38) обвинувачений наркоманією не страждає. Наркотичні засоби вживав короткий проміжок часу та в незначних дозах.

Разом з тим, з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, особи винного, відсутність в останнього будь яких обставин, що обтяжують покарання, та корисливого мотиву при вчиненні злочинів, оскільки особливо небезпечний наркотичний засіб він незаконно придбав, виготовив, зберігав, а в подальшому намагався перемістити через митний кордон України на територію Республіки Польщі лише з метою для власного вживання, а також приймаючи до уваги, що з моменту вчинення інкримінованих йому дій пройшов значний проміжок часу, і за цей період він більше ні в чому протиправному помічений не був, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а тому підставно застосував до нього ст. 75 КК України з покладенням на останнього відповідних обов`язків згідно ст. 76 КК України.

З огляду на вищенаведене посилання прокурора на не зазначення судом у вироку мотивів застосування до ОСОБА_8 ст. 75 КК України, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки такі мотиви фактично були наведені судом в мотивувальній частині вироку.

Оскільки суд першої інстанції встановив, що в діях обвинуваченого відсутній корисливий мотив, і в подальшому звільнив його від відбування основного покарання з випробуванням, то у відповідності до вимог ч. 2 ст. 59 та ст. 77 КК України, обґрунтовано не застосував до нього додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Призначене ОСОБА_8 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
За таких обставин підстав для зміни, чи скасування вироку з мотивів наведених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, залишити без задоволення, а вирок Любомльського районного суду від 27 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: