Справа № 509/1142/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2016 року смт.Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоселиця Семенівського району Полтавської області, українця, громадянин України, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей 2014 року народження та 2016 року народження, офіційно не працюючого, освіта вища, що зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , який в силу ст.89 КК України є таким, що судимості не має,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
21 квітня 2015 року, близько 04 годин 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (відповідно довідки № 1224 Одеського обласного наркологічного диспансеру від 22.04.2015 - вміст етилового спирту в сечі складав 2,51‰), ОСОБА_5 керував технічно справним автомобілем марки «ЗАЗ-1102», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », який зареєстрований у Семенівському МРЕВ при в Полтавській області на ОСОБА_6 , (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 17.11.1992), рухався по сухому асфальтобетонному покриттю вул. Центральної у селі Роксолани Овідіопольського району Одеської області, з боку смт.Овідіополь в напрямку села Кароліно-Бугаз. На передньому пасажирському сидінні зазначеного транспортного засобу водій ОСОБА_5 , перевозив пасажира ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, рухаючись у вказаному напрямку, водій ОСОБА_5 , будучи неуважним, на заокругленні дороги біля будинку № 7 по вул. Центральна, не вибрав безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку та допустив виїзд автомобіля за межі проїзної частини праворуч, де допустив наїзд на електроопору.

Дана дорожньо-транспортна пригода полягає у прямому причинному зв`язку з грубим порушенням водієм ОСОБА_5 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, зокрема:

- п.1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

- п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- п. 2.9 Водієві забороняється:

а) «керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;

- п.12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася з вини водія ОСОБА_5 ,який під час керування транспортним засобом, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, спричинив пасажиру автомобілю марки «ЗАЗ-1102», державний реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до висновку судово-медичного експерта № 76 від 22.02.2016, тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому верхньої третини лівої малогомілкової кістки; закритого осколкового перелому верхньої третини обох кісток правої гомілки, садна і синців лівої і правої гомілки, садна на кистях рук, які тягнуть за собою тривалий розлад здоров`я понад 21 день та згідно п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.), відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Своїми діями, яки виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю і у скоєному ним злочині щиросердо розкаявся, підтвердивши суду, що він дійсно скоїв злочин при вищенаведених фактичних обставинах, які ним не заперечуються, заявлений до нього цивільний позов прокурора визнав в повному обсязі. Цивільний позов потерпілої визнав частково. В частині стягнення матеріальної шкоди визнав в межах доведених витрат потерпілої на лікування, в межах стягнення моральної шкоди визнав 2000 грн.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, а тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що надалі він не матиме права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, відповідно до ст.349 КПК України, судом визнано недоцільним досліджувати докази фактичних обставин справи, які ніким не заперечуються та крім пояснень ОСОБА_5 підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Суд вважає провину обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ст.286 ч.1 КК України.

Призначення покарання ОСОБА_5 підлягає в межах санкції ст.286 ч.1 КК України.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, а у відповідності зі ст.12 КК України скоєний ОСОБА_5 злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого:

- раніше обвинувачений ОСОБА_5 один раз був засуджений, але в силу ст.89 КК України є таким, що судимості не має, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працює, характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також при призначенні покарання суд враховує:

наявність обставини, що обтяжує покарання (ст.67 КК України):

- вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння (п.13 ч.1 ст.67 КК України),

наявність обставин, що пом`якшують покарання:

- щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів (п.1 ч.1 ст.66 КК України);

- часткове добровільне відшкодування заподіяної шкоди, що підтверджується залученою до матеріалів кримінального провадження розпискою потерпілої від 29.04.2016 року (п.2 ч.1 ст.66 КК України).

З урахуванням наявності двох обставин, що пом`якшують покарання, особи обвинуваченого, а також позиції прокурора та потерпілої, які вважають можливим виправлення обвинувачених без ізоляції від суспільства, призначаючи покарання у вигляді обмеження волі, суд вважає за можливим застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Запобіжний захід не застосовувався.

Речові докази по справі відсутні.

Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

З урахуванням визнання обвинуваченим ОСОБА_5 заявленого прокурором в інтересах держави в особі Овідіопольської центральної районної лікарні та комунальної установи «міська клінічна лікарня № 1» цивільного позову у повному обсязі і, з урахуванням доведеності провини обвинуваченого в скоєнні інкримінованого злочину, заявлений цивільний позов прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди у сумі 40000 грн. та моральної шкоди у сумі 150000 грн. підлягає частковому задоволенню.

Суд вважає, що потерпілою ОСОБА_4 сума матеріальної шкоди, яку вона бажає стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 не доведена жодним допустимим доказом, оскільки як до позовної заяви та і в процесі судового розгляду потерпілою ОСОБА_4 не надано суду жодного документу, який би підтвердив понесені нею витрати на її лікування, в зв`язку з чим позов в частині стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі, відшкодовується особою, що її заподіяла, при наявності його провини.

Суд вважає, що потерпілою ОСОБА_4 доведено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди вона отримала моральну шкоду, яка проявилась у порушенні її звичайного стану життя, фізичних та моральних стражданнях понесених у результаті отримання середньої тяжкості тілесних ушкоджень, але при цьому, суд вважає значно завищеною заявлену потерпілою суму 150000 грн. на відшкодування моральної шкоди, в зв`язку з чим позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. З урахуванням характеру кримінального правопорушення, глибини душевних страждань потерпілої, інших обставин, які мають істотне значення та враховуючи вимогу розумності і справедливості, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 30000 грн., що є адекватним моральним стражданням потерпілої.

Враховуючи те, що обвинуваченим ОСОБА_5 в добровільному порядку потерпілій ОСОБА_4 відшкодовано 300 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (1 долар США дорівнює 24,89 грн.) на день винесення вироку складає 7467 грн., стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає 30000 грн. 7467 грн. = 22533 грн.

Процесуальні витрати по справі на залучення експерта в сумі 552,42 грн. відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст.349, 370, 373, 374 КПК України, ст.ст.1167, 1206 ЦК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.286 ч.1 КК України та призначити йому покарання 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік та 6 (шість) місяців.
У відповідності до ст.ст.75, 76 КК України визнати можливим звільнити ОСОБА_5 від призначеного основного покарання, якщо він протягом одного року та шість місяців іспитового строку не вчинить іншого злочину та виконає покладені на нього зобов`язання не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Цивільний позов прокурора - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Овідіопольської центральної районної лікарні вартість за стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_4 у сумі 6349,86 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Комунальної установи «Міська клінічна лікарня № 1» вартість за стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_4 у сумі 8750 грн.

Позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 22533 грн. на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Держави 552, 42 грн. процесуальних витрат по справі на залучення експерта.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом 30 днів після його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1