Справа № 363/2892/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/466/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 27.04.2016

УХВАЛА
Іменем України
27 квітня 2016 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
представника потерпілого: ОСОБА_7
обвинуваченого: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 10 лютого 2016 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 10 лютого 2016 року

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грмачеле, Ланчхутського району, Республіка Грузія, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні 4-х неповнолітніх дітей, с середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 309 КК України до покарання:

- за ч.1 ст. 121 КК України у виді 6 років позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання визначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.

За ч.1 ст. 263 КК України ОСОБА_8 виправдано.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахується з дня затримання.

Позов ОСОБА_10 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 250000 грн.

В задоволенні позову щодо відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

Згідно із вироком, кримінальні правопорушення обвинуваченим були вчинені за наступних обставин.

31 січня 2015 року приблизно о 02 год. 30 хв. в приміщені бару «Своромський», який розташований в с. Лебедівка, Вишгородського району, Київської області, по вул. Сваромській 8-а між потерпілим ОСОБА_10 та барменом ОСОБА_11 виникла словесна суперечка. В результаті даної суперечки ОСОБА_11 зателефонувала своєму чоловіку ОСОБА_8 , який перебував за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 та повідомила, що один із відвідувачів бару - ОСОБА_10 принижує її та нецензурно висловлюється в її адресу. В цей час в ОСОБА_8 із мотиву помсти за образу, спричинену дружині, виникли неприязні відносини до потерпілого ОСОБА_10 та пов`язаний із ними умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень.З метою реалізації свого умислу ОСОБА_8 31.01.2015 близько 03 год. на власному автомобілі прибув до бару «Своромський», який розташований в с. Лебедівка, Вишгородського району, Київської області, по вул. Сваромській 8-а де зайшовши до приміщення бару, умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень за допомогою револьвера моделі «SAFARI 3» кал. 4 мм, № НОМЕР_1 , призначеного для стрільби патронами ОСОБА_12 здійснив не менше двох пострілів в бік ОСОБА_10 . В подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вийшли на вулицю біля приміщення бару, де між ними виникла сутичка. В ході сутички ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії та маючи на меті заподіяти тілесні ушкодження потерпілому, здійснив ще не менше чотирьох пострілів в бік ОСОБА_10 . Після цього ОСОБА_8 , кулаком правої руки наніс один удар в обличчя останньому, від якого той впав.
Від зазначених дій потерпілий ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у виді проникаючого вогнепального поранення грудної клітини зліва, непроникаючого вогнепального поранення грудної клітини справа, двох непроникаючих вогнепальних поранень м`яких тканин лівого стегна, а також перелому кісток носа.
Згідно висновку судово медичного експерта №17-Д-2015, із представленої медичної документації ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився на стаціонарному лікуванні:
а) Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги з 31.01.2015 року по 02.02.2015 року з діагнозом: «Проникаюче вогнепальне поранення грудної клітки зліва. Забій лівої легені. Непроникаючі вогнепальні поранення грудної клітки справа і м`яких тканин лівого стегна (2). Перелом кісток носа. Спирт в крові (0,95 %0)»;
б) в ДУ «Інститут серця МОЗ України» з 02.02.2015 по 04.02.2015 з діагнозом: «Проникаюче вогнепальне поранення грудної клітки зліва (чужорідне тіло лівої плевральної порожнини метал?). Забій лівої легені. Непроникаючі вогнепальні поранення грудної клітки справа і м`яких тканин лівого стегна. Перелом кісток носа.;
в) в хірургічному відділенні Вишгородської ЦРЛ з 04.02.2015 по 21.02.2015 з діагнозом: «Рани грудної клітини, лівого стегна (вогнепальне поранення 03.02.2015 року), нагноєння рани лівого стегна», які підтверджуються даними в наданій медичній документації.
Згідно консультативного заключення консультанта-рентгенолога КОБ СМЕ № 155 від 11.03.2015 року. «Визначається одиничне кулястої форми металевої щільності чужорідне тіло, діаметром в 5 мм в легеневій тканині лівої легені, розташоване латерально від лівої границі серця в проекції 3-го міжребер`я (рахунок спереду). Перелом кісток носа зі зміщенням уламків. Пошкодження можуть відповідати даті травми від 31.01.2015 року».
Такого характеру тілесні ушкодження (за виключенням перелому кісток носа) могли виникнути від дії вогнепальних знарядь (куль) при пострілі із вогнепальної зброї.
Перелом кісток носа міг виникнути від дії тупого предмету (в тому числі в результаті удару (ів) руками чи іншими тупими предметами).
Вказані тілесні ушкодження могли виникнути в термін і при обставинах, вказаних в постанові слідчого, і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечні для життя.
Виключається можливість утворення вище описаних тілесних ушкоджень в результаті падіння із вертикального положення тіла.
Крім того, на початку квітня 2015 року (точної дати слідством не встановлено) ОСОБА_8 у невстановленої слідством особи, за невстановлених обставин, незаконно придбав наркотичний засіб опій ацетильований, з метою власного вживання, без мети збуту, який в подальшому почав незаконно зберігати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
06.04.2015 в період часу з 17 год. 25 хв. до 18 год. 30 хв. в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено медичний шприц ємністю 20 мл із залишками рідини коричневого кольору, спортивну куртку, яка належить ОСОБА_8 , рукав якої просочений речовиною коричневого кольору, медичну пляшечку із залишками речовини коричневого кольору та ватні тампони.
Згідно висновку судово-хімічної експертизи №2-02/496 від 17.04.2015 представлена на експертизу рідина коричневого кольору об`ємом 0,5 мл, яка знаходиться в медичному шприці одноразового використання номінальною ємністю 20 мл, містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований.
На внутрішній частині однієї пляшечки із темного скла та на 24 ватних тампонах виявлено нашарування, які містять у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено опій ацетильований.
Маса наркотичного засобу (опію ацетильованого) в перерахунку на суху речовину становить 0,8520 г.
Крім цього, ОСОБА_8 прокурором обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме в тому, що у невстановлені слідством час та місце ОСОБА_8 незаконно придбав у невстановленої слідством особи чотири ручні гранати Ф-1 та одну ручну гранату РГД-33, які незаконно зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу.06.04.2015 в період часу з 17 год. 25 хв. до 18 год. 30 хв. в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , на території домоволодіння в приміщені погребу виявлено та вилучено чотири ручні гранати Ф-1 та одна ручна граната РГД-33 часів ВВВ. Згідно висновку судово-вибухотехнічної експертизи № 6-02/48 від 28.04.2015 предмети виявлені 06.04.2015 за адресою: АДРЕСА_1 , являються бойовими оборонними осколковими ручними гранатами Ф-1 та однією бойовою осколковою наступально-оборонною гранатою дистанційної дії РГД-33. Чотири гранати Ф-1 та одна граната РГД-33 являються вибуховими пристроями промислового виробництва та відносяться до боєприпасів, які випускались до та під час війни 1941-1945 рр.
Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 10.02.2016 року ОСОБА_8 за ч.1 ст. 263 КК України виправдано.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що вина ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження. Суд вважає, що дійсно за адресою проживання обвинуваченого ОСОБА_8 були виявлені вибухові пристрої, однак доказів про те, що саме ОСОБА_8 знайшов гранати, приніс їх додому та зберігав, суду не надано, а з довідки про склад сімї вбачається, що за адресою місця проживання ОСОБА_8 проживають 8 осіб.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанцій частково скасувати і в частині скасування ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_8 засудити за ч.1 ст. 121 КК України до мінімальної міри покарання 5 років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що призначаючи ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 121 КК України суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, має на утриманні 4-х неповнолітніх дітей, а дружина на даний час знаходиться на сьомому місяці вагітності. На думку захисника, враховуючи зазначене, суд міг обрати ОСОБА_8 покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Крім цього, апелянт вважає, що ОСОБА_8 за ч.1 ст. 309 КК України засуджений за надуманими мотивами, оскільки його вина нічим не підтверджена. Так ні слідством, ні судом не було встановлено де, коли, у кого, з якою ціллю придбав ОСОБА_8 наркотичний засіб. Також захисник стверджує, що на протоколі обшуку від 06.04.2015 року підпис від імені ОСОБА_8 виконано не ним, а іншою особою. Тому за ч.1 ст. 309 КК України захисник просить ОСОБА_8 виправдати, а вирок в частині його виправдання за ч.1 ст. 263 КК України залишити без змін.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу захисника підтримали та просили її задовольнити;

прокурора та представника потерпілого, які проти апеляційної скарги захисника заперечували та просив відмовити в її задоволенні;

перевіривши матеріали справи, вислухавши учасників судового розгляду в дебатах та обвинуваченого з останнім словом, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі ст. 404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Висновки суду про виправдання обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.1 ст. 263 КК України учасниками процесу не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо того, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України не підтверджується доказами зібраними під час досудового розслідування та судового розгляду, а висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження не знайшли свого підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновки суду в частині доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України за обставин, наведених у вироку, підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: показами обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він знайшов шприц з рідиною та приніс його додому; показами свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які були під час обшуку понятими і підтвердили, що в їх присутності були виявлені медичний шприц із залишками речовини, ватні тампони та джемпер зі слідами речовини темного кольору зі специфічним запахом; даними, зафіксованими в протоколі обшуку від 06.04.2015 року, висновку судово-хімічної експертизи №2-02/496 від 17.07.2015 року та іншими матеріалами кримінального провадження.

Суд першої інстанції оцінивши в сукупності зібрані та дослідженні докази по справі, прийшов до обгрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у незаконному придбані, зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, та кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст. 309 КК України, з яким колегія суддів погоджується.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, одне із яких за ч.1 ст. 121 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні 4-х неповнолітніх дітей, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, а також те, що після скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, обвинувачений скоїв ще одне кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України, врахувавши думку потерпілого та прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе тільки в умовах ізоляції його від суспільства та призначив йому покарання за ч.1 ст. 121 КК України в межах санкції статті у виді 6 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі та на підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання визначив шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 6 років позбавлення волі.

При вирішенні питання про можливість виправлення особи без відбування покарання, суд відповідно до вимог ст. 75 КК України має врахувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи.

Суд першої інстанції, врахувавши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 та оцінивши в сукупності зібрані та дослідженні докази по справі прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Такий висновок суду є належним чином обґрунтований, з яким погоджується і колегія суддів.

Доводи, на які захисник посилається в обґрунтування своїх вимог щодо суворості призначеного покарання та можливості застосування ст. 75 КК України не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та є безпідставними, оскільки обвинувачений вчинив тяжкий злочин з застосуванням спеціально призначеної для стрільби зброї та завдав потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, а після цього скоїв ще одне умисне кримінальне правопорушення, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в скоєному не розкаявся, шкоду потерпілому не відшкодував, а також те, що потерпілий наполягав на призначенні обвинуваченому реального строку відбування покарання.

Зазначені в апеляційній скарзі обставини, а саме позитивна характеристика з місця проживання та перебування на утриманні 4-х дітей були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 .

На підставі вище викладеного, колегія суддів вважає, що вирок Вишгородського районного суду Київської області від 10 лютого 2016 року щодо ОСОБА_8 відповідає вимогам закону, у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 424, 426 КПК України колегія суддів;-

у х в а л и л а :
Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 10 лютого 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4