АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
Іменем України

29 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

переглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_7

представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

у с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000362 від 10.03.2015 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на підставі договору дарування серія та номер: 156, виданий 29.01.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , 29.01.2015 року зареєстрована за ОСОБА_10 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 15.07.1998 року Тернопільським МУ УМВС України у Тернопільській області.

В ухвалі слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, оскільки містить достатньо правових підстав для арешту майна.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/19596/16-к, про задоволення клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про накладення арешту на майно квартиру АДРЕСА_1 та постановити нову ухвалу, якою відмовити повністю у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 про накладення арешту на майно квартиру АДРЕСА_1 .

В обгрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що оскаржувана ухвала прийнята з істотним порушенням положень ч. 5 ст. 170 КПК України, оскільки слідчий суддя обґрунтував своє рішення про арешт майна третьої особи, яка не має статусу підозрюваного в кримінальному провадженні.

Також зазначає, що твердження слідчого судді про належність майна підозрюваному ОСОБА_6 не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_6 не набув статусу підозрюваного 20.01.2015 року, що підтверджується ухвалою Печерського райсуду м. Києва у справі 757/2115/ 15-к від 27 січня 2015 р. Цією ухвалою встановлено, що ОСОБА_6 не має процесуального статусу підозрюваного. Такі висновки ухвали обґрунтовані тим, що процедура вручення повідомлення про підозру на 27 січня 2015 року не виконана, даних про вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру слідчому судді не надано, підпис ОСОБА_6 про отримання повідомлення про підозру відсутній. Отже, на дату 20.01.2015 року, а також на дату відчуження квартири 29.01.2015 року ОСОБА_6 не був підозрюваним. Зазначена ухвала від 27.01.2015 року не оскаржувалася у апеляційному порядку і набула чинності.

Одночасно просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.04.2016 року, оскільки власник майна не був повідомлений про дату та час судового засідання у якому розглядалось клопотання слідчого про арешт майна, та про існування вказаної ухвали він, як захисник дізнався пізніше, одержавши 12 травня 2016 року у Печерському районному суді м. Києва на свій адвокатський запит від 10 травня 2016 р. копію оскаржуваної ухвали.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою вивчивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, при цьому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвалу від 25.04.2016 року було постановлено без виклику осіб, які її оскаржують, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження має бути поновлений, оскільки він був пропущений з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, управлінням з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000362 від 10.03.2015 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що колишній голова Правління ПАТ «ДПЗКУ» ОСОБА_11 та його заступник ОСОБА_6 , діючи спільно з метою розтрати грошових коштів ПАТ «ДПЗКУ», приблизно 05.07.2013 року підробили договір №300413/1/172 добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ, добровільного страхування майна з датою «01 травня 2013 року», укладений між ПАТ «ДПЗКУ» та ПрАТ «СК «Гарант Престиж», а також додатки до нього.

За таких обставин, діями ОСОБА_11 , який діяв спільно з ОСОБА_6 , спричинено матеріальну шкоду ПАТ «ДПЗКУ» у розмірі 177 078 486, 97 грн., що є сумою, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян і є особливо великим розміром.

25.04.2016 р. старший слідчий в ОВС четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка на підставі договору дарування серія та номер: 156, виданий 29.01.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , 29.01.2015 року зареєстрована за ОСОБА_10 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 15.07.1998 року Тернопільським МУ УМВС України у Тернопільській області.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на вказане майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Задовольняючи дане клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження №0000362 від 10.03.2015 року, про накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого, та дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку про необхідність накласти арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка на підставі договору дарування серія та номер: 156, виданий 29.01.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , 29.01.2015 року зареєстрована за ОСОБА_10 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 15.07.1998 року Тернопільським МУ УМВС України у Тернопільській області.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно на яке слідчий просить накласти арешт відповідає вимогам ст. 170 КПК України, оскільки є предметом злочину та може бути використано з метою забезпечення можливої конфіскації майна, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.

Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка на підставі договору дарування серія та номер: 156, виданий 29.01.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , 29.01.2015 року зареєстрована за ОСОБА_10 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 15.07.1998 року Тернопільським МУ УМВС України у Тернопільській області.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на викладене в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співрозмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Крім того, посилання автора апеляційної скарги на ті обставини, що арешт на майно накладено необґрунтовано, оскільки ОСОБА_6 не набув статусу підозрюваного 20.01.2015 року в даному кримінальному провадженні не спростовують висновків слідчого судді, зокрема тому, що арешт майна з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418 ч. 1, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва
п о с т а н о в и л а:

Поновити адвокату ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 квітня 2016 р., в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000362 від 10.03.2015 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС четвертого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих центрального апарату Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка на підставі договору дарування серія та номер: 156, виданий 29.01.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , 29.01.2015 року зареєстрована за ОСОБА_10 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 15.07.1998 року Тернопільським МУ УМВС України у Тернопільській області, залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 а с е н к о