Справа № 344/4080/16-к
Провадження № 11-кп/779/369/2016
Категорія ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 серпня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000576 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, без постійного місця проживання, громадянин України, з середньою-спеціальною освітою, неодружений, непрацюючий, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судимий:

- 19.04.2016 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и л а :
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2016 року більш суворим призначеним покаранням, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі з відбуванням у кримінально-виконавчій установі.

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишено раніше обраний - тримання під вартою.

Строк відбування покарання обвинуваченому постановлено обчислювати з 23.11.2015 року - з моменту фактичного затримання. Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення: з 23.11.2015 року по день набрання вироком законної сили, за правилами, передбаченими ст.72 КК України - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави 2970 гривень 50 копійок судових витрат у кримінальному провадженні за проведення експертиз.

Вирішено питання про речові докази в порядку передбаченому ст. 100 КПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна, повторно.

Злочин вчинено за наступних обставин.

12.02.2016 року приблизно о 16.45 год., ОСОБА_7 перебуваючи на першому поверсі у під`їзді будинку АДРЕСА_1 , який був прив`язаний велосипедним кодовим замком до металевої конструкції, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення цього велосипеду. З метою таємного викрадення чужого майна ОСОБА_7 підійшов до вказаного велосипеда та пошкодивши кодовий замок на металевому тросі, від`єднав його від металевої конструкції, після чого викотив велосипед із приміщення вказаного під`їзду будинку. У подальшому, ОСОБА_7 почав котити викрадений велосипед в напрямку вул. Вовчинецької в м. Івано-Франківську, де був зупинений із викраденим майном потерпілим ОСОБА_8 та його братом ОСОБА_9 . Таким чином, ОСОБА_7 таємно викрав велосипед «Україна», вартість якого згідно висновку експертизи становить 360 грн., власником якого є ОСОБА_8 . Таким чином ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 360 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок Івано-Франківського міського суду від 31 травня 2015 року несправедливим, оскільки призначене йому покарання є занадто суворим. Вважає, що при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував обставини вчиненого злочину, те що він позитивно характеризується, його стан здоров`я та те, що він перебуває на обліку у лікаря-кардіолога з діагнозом «Порок мітрального клапану» та лікаря-офтальмолога з діагнозом «Міопія високого ступеню», а також його сімейні обставини, а саме те, що він сирота.

Просив вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2016 року змінити в частині призначеного покарання та призначити йому більш м`яке покарання.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_7 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив змінити вирок в частині, призначеного йому покарання та призначити йому більш м`яке покарання;

- прокурор заперечила з приводу поданої апеляційної скарги, вважає, що суд призначив обвинуваченому законне та обґрунтоване покарання, а тому просила вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження з приводу поданої апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оскаржує правильність встановлених судом фактичних обставин, правильність кваліфікації його дій та доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує на те , що призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого та є занадто суворим.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, який не працює, не має постійного місця проживання та вчинив злочин під час розслідування провадження по попередньому злочину .

Разом з тим, суд першої інстанції неповною мірою врахував фактичні обставини вчиненого злочину, вартість викраденого велосипеда, який був повернутий потерпілому, відсутність претензій матеріального характеру до обвинуваченого, його вік та сімейне становище.

Суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 66 КК України обґрунтовано визнав обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття обвинуваченого.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 занадто суворе покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого і є несправедливим.

Колегія суддів вважає, що враховуючи вищевказані обставини обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, яке є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Остаточну міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити на підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, яке призначено обвинуваченому за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2016 року у виді 100 годин громадських робіт більш суворим покаранням у виді обмеження волі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вироку суду строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 вирішено обчислювати з 23.11.2015 року з моменту фактичного затримання. Разом з тим, як вбачається з пояснень обвинуваченого ОСОБА_7 та матеріалів кримінального провадження, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому було обрано 24 березня 2016 року.

Колегія суддів вважає, що на підставі п.1 ч.1,ч.5 ст.72 КК України необхідно зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строк його попереднього ув`язнення з 24 березня 2016 року по теперішній час з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

В зв`язку з призначенням обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не пов`язаного з позбавленням волі, колегія суддів вважає за необхідне звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 з під варти в залі суду.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати, що вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 31 травня 2016 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19.04.2016 року більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання 1 (один) рік 6 (шість) місяців обмеження волі.

На підставі п.1 ч.1,ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк призначеного покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 24 березня 2016 року до 09 серпня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та один день позбавлення волі за два дні обмеження волі.

Негайно звільнити ОСОБА_7 з під варти в залі суду.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4