Справа № 520/8239/16-к
Провадження № 1-кс/520/1525/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.07.2016 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , слідчого СВ Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання потерпілої ОСОБА_5 , по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002815 від 13.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з клопотання, у провадженні слідчого відділу Київського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 13.07.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002815 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відомості до ЄРДР по вказаному кримінальному провадженню були внесені на підставі заяви ОСОБА_5 , яку вона подала 13.07.2016 до Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області про те, що у 2013 році, ОСОБА_6 запропонував їй придбати об`єкт нерухомості, а саме приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на зазначений об`єкт нерухомості було зареєстровано за його матерю ОСОБА_7 .

У зв`язку з тим, що вказаний об`єкт нерухомості був обтяжений іпотекою банку, то їм за для врегулювання відносин з банком та зняття обтяження, необхідно був час та грошові кошти.

З метою підтвердження наміру ОСОБА_5 на придбання вказаного об`єкту нерухомості та з метою врегулювання ними відносин з банком та зняття обтяжень з вказаного об`єкту нерухомості, 20.03.2013 між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було укладено попередній договір, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_7 , зобов`язується передати ОСОБА_5 у власність житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 та укласти з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу в строк не пізніше 10.04.2013. У відповідності до умов укладеного попереднього договору, ОСОБА_5 передала грошові кошти у розмірі 120 000 доларів США.

У подальшому, 10.04.2013 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за реєстровим номером 586, посвідчено договір про внесення змін до попереднього договору, який укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , відповідно до якого остання взяла на себе зобов`язання передати мені у власність (продати) об`єкт нерухомості визначений у попередньому договорі від 22.03.2013, у строк не пізніше до 22 квітня 2013 року.

Однак, свої зобов`язання за попереднім договором від 22 квітня 2013 року, ОСОБА_7 у встановлений строк не виконала.

Крім того, у подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_9 почали заперечувати той факт, що вони мали намір на продаж вищевказаного нерухомого майна, а також, що ОСОБА_7 укладала з ОСОБА_5 попередній договір від 20.03.2013, договір про внесення змін до попереднього договору від 10.04.2013 та те, що ОСОБА_9 надавав письмову нотаріально посвідчену згоду своїй дружині - ОСОБА_7 на укладення зазначених договорів з ОСОБА_5 .

Разом з цим, зазначені особи наполягають, що вони при укладені попереднього договору від 20.03.2013 не отримували від ОСОБА_5 грошових коштів у сумі 120 000 доларів США. Поряд з цим, згідно умов попереднього договору від 20.03.2013 у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором винна у такому порушенні сторона повинна сплатити іншій стороні штраф у розмірі 100 відсотків від суми 120 000 доларів США.

Зазначеними діями, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , ОСОБА_5 спричинено матеріальний збиток на загальну сумі 1 927 600 грн., що у шістсот і більше разів перевищує неоподаткований податком мінімум доходів громадян на момент скоєння кримінального правопорушення.

У ході досудового розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, ОСОБА_5 було вручено пам`ятку потерпілого, допитано у якості потерпілого, прийнято цивільний позов, тим самим визнаноїї цивільним позивачем у кримінальному провадженні.

Під час проведення досудового розслідування встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 13.07.2016, у власності ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебуває об`єкт нерухомого майна, а саме домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 9725089) (свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 26.01.2005).

Цивільний позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про арешт на нерухоме майно, а саме на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 9725089), яке належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 (свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 26.01.2005), обґрунтовуючи його тим, що нею був заявлений цивільний позов та з метою його забезпечення та відшкодування спричинених їй матеріальних збитків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_7 .

В судовому засіданні ОСОБА_10 підтримала подане нею клопотання в повному обсязі та просила його задовольнити.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання, вважаючи, що воно підлягає задоволенню в повному обсязі.

Власник майна у судове засідання не викликався за клопотанням цивільного позивача ОСОБА_5 , яка зазначила, що просить суд розглядати клопотання без виклику особи, власника майна, з метою забезпечення арешту майна.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників процесу, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до п. 1, 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно до ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Згідно ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно до ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна;2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні(якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4частини другої статті 170 цього Кодексу);31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою(якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так слідчим суддею встановлено, що 13.07.2016 року до ЄРДР внесені відомості за заявою ОСОБА_5 про скоєння кримінального правопорушення за № 0002815 за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. ОСОБА_5 вручено пам`ятку про права та обов`язки потерпілого. 14.07.2016 року ОСОБА_5 подано цивільний позов до ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 по даному кримінальному провадженню у загальній сумі 1 927 600 гривень. 14.07.2016 року цивільний позивач звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна. Метою застосування арешту майна є забезпечення цивільного позову, відшкодування спричинених потерпілій матеріальних збитків які виникли внаслідок дій ОСОБА_7 .

Так, слідчий суддя приходить до висновку, що цивільним позивачем ОСОБА_5 наведені підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна, а саме надані докази, які дають підстави вважати існування факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.Враховуючи зазначену мету арешту майна, а також те, що у даному кримінальному провадженні заявлений цивільний позов у сумі 1 927 600 гривень, разом з цим, вартість майна, на яке належить накласти арешт є частково співмірною розміру шкоди, завданої зазначеним кримінальним правопорушенням, з метою забезпечення його схоронності та виключення можливості перепр одажу або іншого відчуження, що в подальшому може унеможливити перехід майнових прав на будинок до законного власника, вважаю необхідним задовольнити клопотання цивільного позивача ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання цивільного позивача ОСОБА_5 - задовольнити.

Накласти арешт на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 9725089), яке належить на праві приватної власності ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 (свідоцтво про право власності НОМЕР_2 від 26.01.2005).

Виконання ухвали покласти на слідчого та прокурора.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до апеляційного суду Одеської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1