УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №278/3774/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.115 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №278/3774/15-к за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2016 року відносно
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки Російської Федерації, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить змінити вирок, як невідповідний призначеному судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, та призначити ОСОБА_9 більш м`який вид основного покарання, не зазначений в санкції ч.1 ст.115 КК України. Вважає, що судом при призначенні ОСОБА_9 міри покарання, належно не враховані обставини, що пом`якшують покарання, а саме її щире каяття та сприяння слідству у розкритті злочину. Не належно враховано пом`якшуючі обставини, що передбачені ч.1 ст.66 КК України, а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; намагання надати допомогу потерпілому безпосередньо після вчинення злочину; вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин; вчинення злочину під впливом погрози, примусу; вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними або аморальними діями потерпілого. Його підзахисна ОСОБА_9 не готувалася до вчинення злочину і такого наміру у неї не було, що виключає умисні спрямовані дії з боку ОСОБА_9 на вчинення вбивства свого співмешканця ОСОБА_10 .
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_9 до набрання вироком законної сили залишено попередній - тримання під вартою.
Строк попереднього ув`язнення з 27.10.2015 р. зараховано до призначеного покарання у відповідності до положень ч.5 ст.72 КК України.
Стягнуто із ОСОБА_9 у дохід держави витрати у сумі 368 грн. 28 коп. за проведені експертні висновки.
Питання про речові докази вирішено відповідно до норм ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 26.10.2015 р. о 21 год. 30 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи в кухні будинку АДРЕСА_1 , вживала спиртні напої з потерпілим ОСОБА_11 . У цей день та час до кухні у стані алкогольного сп`яніння з іншої кімнати зайшов ОСОБА_10 . Між останнім та обвинуваченою виникла сварка і бійка. Після чого, у ОСОБА_9 на грунті довготривалих неприязних стосунків виник умисел на вбивство ОСОБА_10 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_10 , обвинувачена взяла кухонний ніж і, тримаючи його у руці, підійшла до ОСОБА_10 та зі значною силою прикладання нанесла цим ножем один удар останньому в область розташування життєво-важливого органу - серця. І таким чином обвинувачена умисно вбила ОСОБА_10 .
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_9 , які просили пом`якшити покарання останній, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, його судовий розгляд проведено з додержанням вимог кримінального процесуального закону, висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені перевіреними у ній та викладеними у вироку доказами.
В суді першої інстанції обвинувачена ОСОБА_9 вину у вчиненні умисного вбивства потерпілого ОСОБА_10 визнала повністю та пояснила, що співмешкала з останнім у даному будинку з 2010 р. ОСОБА_10 у стані сп`яніння був агресивним, завжди влаштовував сварки, під час яких її бив. Протягом усього дня 26.10.2015 р. ОСОБА_10 вживав спиртні напої, вона також була на підпитку. Близько 20 год., цього ж дня, п`яний ОСОБА_10 розпочав з нею сварку, кинув металевий таз, потім почав її душити. Коли ОСОБА_10 взяв жаровню і з нею в руках почав наближатись до неї, вона схопила зі столу кухонний ніж із пластмасовою білою ручкою, і не пам`ятаючи як саме, вдарила ножем ОСОБА_10 . Згодом, взявши у батька потерпілого телефон, вона викликала швидку допомогу. В подальшому, не змогла пояснити чому ніж, яким вона нанесла смертельне поранення ОСОБА_10 , в подальшому був виявлений в тумбі на поличці. При цьому, підтвердила, що неправдиво повідомила батькові ОСОБА_10 про причетність до вбивства його сина сусіда ОСОБА_12 .
Наведені показання обвинуваченої підтверджуються даними слідчого експерименту за її участю, проведеного на місці вчиненого злочину.
Крім того, винуватість ОСОБА_9 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_11 , даними протоколу ОМП від 27.10.2015 р., висновками імунологічних експертиз за №1179, №180 від 26.11.2015 р., 18.11.2015 р., №1246 від 11.12.2015 р., висновком експертизи №996 від 15.12.2015 р., висновком додаткової експертизи №2696/62, висновком експертизи №2251/50 від 11.12.2015 р., висновком криміналістичної експертизи №277-МК, висновком цитологічної експертизи №282-ц від 04.12.2015 р., висновком судово-імунологічної експертизи №1178 від 26.11.2015 р., висновком судово-медичної експертизи №2202 від 27.10.2015 р.
Згідно до висновку судово-психіатричної експертизи №474-2015 року, обвинувачена ОСОБА_9 в період часу вчинення злочину та на час проведення дослідження, незважаючи на виявлення розладу особистості та поведінки, зумовлений тривалим вживанням алкогольних напоїв, могла усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, вчинки, які інкримінують обвинуваченій, були пролонгованими у часі, послідовними, ситуаційно обумовленими, з адекватною мовною продукцією. Зв`язок з навколишнім не втрачала, цілеспрямовано рухалася у просторі та розподіляла власну увагу, намагалася зняти з себе відповідальність, переклавши вину на іншу особу, в подальшому висувала власну версію подій, визнала свою вину.
Належно дослідивши та проаналізувавши у вироку вище наведені докази, суд першої інстанції, даючи юридичну оцінку діям обвинуваченої ОСОБА_9 за ч.1 ст.115 КК України, правильно врахував положення Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я» та обґрунтовано прийшов до висновку, що обвинувачена розуміла можливі наслідки своїх дій, у тому числі й ті, що фактично настали, при тому, що вона, завдаючи удар ножем в життєво важливий орган - в ліву половину грудної клітки, усвідомлювала небезпечний характер своїх дій, що посягають на життя ОСОБА_10 , і свідомо передбачала, що наслідком таких дій може стати смерть останнього.
Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції формально хоча і зазначив у вироку, що враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують її покарання, фактично вказані обставини, всупереч вимог ст.65 КК України, з достатньою повнотою не врахував, у зв`язку з чим, призначив покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 вчинила тяжкий злочин, по місцю проживання характеризується посередньо, не працює, вважається раніше не судимою, обставинами, що обтяжують її покарання вчинення злочину будучи в стані алкогольного сп`яніння, обставинами справи, що пом`якшують її покарання є щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, віктимна (неправомірна) поведінка загиблого.
Відповідно до положень ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
З врахуванням того, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, беручи до уваги зазначені вище обставини, у своїй сукупності, які істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого злочину і ступінь небезпечності обвинуваченої для суспільства, а тому, розцінюючи їх як виключні, апеляційний суд вважає, що вирок на підставі п.1 ч.1 ст.408 КПК України підлягає зміні з пом`якшенням ОСОБА_9 покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, шляхом його призначення нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.115 КК України.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково. Вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 10.02.2016 року в частині призначеного обвинуваченій ОСОБА_9 покарання змінити.
Призначити ОСОБА_9 за ч.1 ст.115 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою протягом того ж строку з дня вручення йому копії ухвали.
Судді :