Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря
судового засіданняОСОБА_4 ,
прокурораОСОБА_5 ,
розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2016 року в кримінальному провадженні № 0000396 щодо ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:
У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування судових рішень у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, посилаючись на те, що суд безпідставно не вирішив питання про стягнення процесуальних витрат з ОСОБА_7 , яка хоч і визнана винною, однак звільнена від кримінальної відповідальності.
Також від ОСОБА_6 на адресу суду надійшла заява про здійснення касаційного розгляду за її відсутності.
У запереченнях ОСОБА_7 , посилаючись на безпідставність доводів, викладених у касаційній скарзі ОСОБА_6 , просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без зміни.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15 квітня 2015 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 цього Кодексу у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрито, а цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду.
Цієї ухвали в апеляційному порядку оскаржено не було.
Разом із тим ОСОБА_6 звернулася до Галицького районного суду м. Львова із заявою про стягнення процесуальних витрат із ОСОБА_7 , понесених при розгляду кримінального провадження, у задоволенні якої скаржнику було відмовлено за безпідставністю.
Апеляційний суд Львівської області ухвалою від 02 червня 2016 року зазначену ухвалу районного суду залишив без змін.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка вважала, що скарга не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали провадження й обговоривши наведені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Приписами Глави 8 КПК України регулюються питання про вирішення цивільного позову та процесуальних витрат під час судового провадження у першій інстанції.
Як убачається з ухвали районного суду від 15 квітня 2015 року такі питання вирішено не було, а тому їх може бути вирішено в порядку цивільного судочинства і на стадії виконання судового рішення.
Постановленою 04 березня 2016 року ухвалою в порядку КПК України, суддя, яка розглядала матеріали заяви ОСОБА_6 , не послалася на норми цього Кодексу, які стосуються стадії розгляду. Проте виходячи зі змісту самої ухвали, її постановлено на стадії виконання судового рішення, бо інші вже закінчилися.
Проте рішення, постановлені в порядку виконання вироків, не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Зазначене вказує на те, що судом касаційної інстанції помилково відкрито касаційне провадження з витребуванням матеріалів за заявою ОСОБА_8 про стягнення процесуальних витрат, а тому його має бути закрито.
За наявності нових даних стосовно процесуальних витрат скаржниця не позбавлена права звернення щодо них до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 433, 436 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 02 червня 2016 року закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3