Справа № 182/2363/16-к
Провадження № 1-кп/0182/376/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.05.2016 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
з участю секретаря
судового засідання - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя кримінальне провадження № 0001375 по обвинуваченню:
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, освіта середня, має на утриманні сина 2013 року народження, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-22.05.2007 року Нікопольським міськрайонним судом, Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, 69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 104 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
-29.07.2009 року Фастовським районним судом, Київської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
-03.10.2011 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, 70,71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29.05.2013 року звільнений 06.06.2013 року умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 24 дні,
по обвинуваченню у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 353 КК України,-
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_3 09.04.2016 року приблизно о 21.40 год. діючи умисно, достовірно знаючи, що ОСОБА_5 не підтримує стосунків зі своїм сином ОСОБА_6 , вирішив шахрайським шляхом заволодіти її грошовими коштами. Реалізуючи свій злочинний намір, з метою заволодіння чужим майном, він зателефонував ОСОБА_5 на мобільний телефон, відрекомендувався працівником поліції, таким чином привласнив владні повноваження з метою вчинення суспільно-небезпечного діяння. В телефонній розмові ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_5 , що їм необхідно зустрітися і продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_3 прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де пред`явив свій військовий квиток, який ОСОБА_5 прийняла за посвідчення працівника поліції. В розмові він шляхом обману завірив ОСОБА_5 , що її син ОСОБА_6 начебто скоїв розбійний напад, але в разі якщо буде відшкодовано матеріальну шкоду потерпілому, розбирань не буде. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_3 в той же день, приблизно о 22.50 год. поблизу дитячого кафе «Весела бджілка», розташованого по вул. В.Усова, 20 в м. Нікополі, Дніпропетровської області, незаконно, умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом обману, заволодів грошовими коштами ОСОБА_5 в сумі 1 000 грн., спричинивши тим самим потерпілій матеріальний збиток на вказану суму. Після скоєння злочину ОСОБА_3 з отриманими грошима пішов з місця події та витратив їх на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно. Також його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 353 КК України, як самовільне привласнення владних повноважень, поєднане із вчиненням суспільно-небезпечного діяння.
До даного висновку суд прийшов аналізуючи наступні докази.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що знаходився у скрутному матеріальному положенні. Був знайомий з сином потерпілої ОСОБА_5 . Вирішив заволодіти грошима шахрайським шляхом. Зателефонував до потерпілої Шевякової. Номер її мобільного телефону знав. Потім вони зустрілися. Розповів їй історію, що син її знаходиться у розшук. Сказав, що якщо заплатити потерпілому 1 000 грн. то все буде владнано Показував Шевяковий військовий квиток. Потерпіла повірила, що він працівник поліції. Переконав її заплатити гроші. Вона передала йому 1 000 грн. Частково, спричинену потерпілій шкоду відшкодував, а саме сплатив їй 190 грн. У скоєному щиро кається. Просив суд суворо його не карати.
Враховуючи, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину в інкримінованих йому органом досудового розслідування діяннях, передбачених ч. 2 ст. 190 та ч. 1 ст. 353 КК України і у суду відсутні будь-які сумніви добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне дослідження інших доказів по справі, які ніким не оспорюються, крім тих, що характеризують особу обвинуваченого.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, встановлених по справі всіх пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних злочинів, які згідно ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості (ч. 1 ст. 353 КК України) та злочином середньої тяжкості (ч. 2 ст. 190 КК України). Стосовно відомостей про особу обвинуваченого, то зокрема, як встановлено у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , раніше притягався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується задовільно, має постійне місце проживання.
До обставини, що пом`якшують покарання, слід віднести визнання вини та щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 рецедив злочинів.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що покарання ОСОБА_3 має бути обрано в межах санкції статей за якими кваліфіковано його дії у вигляді позбавлення волі, але в зв`язку з визнанням вини та щирим каяттям, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України, тобто призначити покарання з іспитовим строком з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення.
По справі цивільний позов не заявлено.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим в скоєні кримінального злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання згідно санкції даної статті у вигляді 3 років позбавлення волі, його ж визнати винним в скоєні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 353 КК України та призначити покарання в вигляді 2 років обмеження волі.
На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
На підставі ст. 76 ч. 1 п.п. 2, 3 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку не покидати межі України без дозволу кримінально виконавчої інспекції та повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання продовжити до вступу вироку у законну силу, після чого скасувати.
Речовий доказ: грошові кошти в сумі 190 грн., передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити у користуванні потерпілої.
Речовий доказ: військовий квиток на ім`я ОСОБА_3 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження, повернути ОСОБА_3 .
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Головуючий :