АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за апеляційною скаргою прокурора Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01.03.2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.03.2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, оскільки в обвинувальному акті всупереч вимогам ст. 291 КПК України відсутні достовірні відомості фактичного місця проживання (перебування) обвинуваченого ОСОБА_6 , а також будь-які інші контактні дані, за якими можна здійснити виклик останнього. При цьому на виконання ухвал Шевченківського районного суду м. Києва про примусовий привід обвинуваченого ОСОБА_6 надійшли матеріали, з яких вбачається, що здійснити привід останнього не виявляється можливим, оскільки ОСОБА_6 за місцем реєстрації не перебуває.

Прокурор Київської місцевої прокуратури №10 ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, а матеріали провадження повернути до суду першої інстанції на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого засідання.

Обґрунтовуючи апеляцію, прокурор зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема, прокурор вказує, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні містить ті анкетні дані та адресу фактичного місця реєстрації, які вказував ОСОБА_6 . Крім того, доводи, які наводить суд у своїй ухвалі чинним кримінальним процесуальним законодавством не визначені як істотні порушення вимог КПК України, як це зазначено судом. При цьому оскаржувана ухвалу суду не містить посилань на зобов`язання прокурора виправити будь-які недоліки, не зазначено які конкретно недоліки слід виправити, не встановлено розумного строку, який має бути достатнім для виправлення недоліків.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Вимоги до обвинувального акту у кримінальному провадженні визначені ст. 291 КПК України.

Зокрема, п.2 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні дані кожного обвинуваченого.

Проте, як вбачається з матеріалів судового провадження, обвинувальний акт містить лише місце реєстрації підозрюваного ОСОБА_6 , яка не є фактичним місцем його проживання (перебування).

Разом з тим, судом першої інстанції на виконання вимог ст. 323 КПК України неодноразово було повідомлено підозрюваного ОСОБА_6 про дату, час та місце судового засідання, шляхом направлення поштової кореспонденції.

Однак, ОСОБА_6 у судові засідання не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв.

Крім того, з метою забезпечення явки ОСОБА_6 у судове засідання ухвалами Шевченківського районного суду м. Києва від 15.01.2016 року, від 01.02.2016 року та від 09.02.2016 року було застосовано примусові приводи останнього. Контроль виконання даних ухвал було покладено на керівника Київської місцевої прокуратури №10, тобто на сторону обвинувачення.

З матеріалів, які надійшли на виконання даних ухвал суду вбачається, що здійснити привід ОСОБА_6 у судове засідання не виявляється можливим, оскільки останній за вказаною адресою не проживає, а встановити його фактичне місцезнаходження (перебування) також не виявилось можливим (а.с. 64).

Таким чином, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні не відповідає вимогам кримінального процесуального закону України, оскільки в порушення вимог п.2 ч.2 ст. 291 КПК України у ньому невірно зазначено анкетні дані підозрюваного, а саме фактичне місце його проживання (перебування).

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору є законним та обґрунтованим, а апеляція прокурора такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 19.11.2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 186, ч.2 ст. 186 КК України, повернуто прокурору прокуратури Голосіївського району м. Києва для усунення недоліків, без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3