Справа №451/611/16-к
Провадження № 1-кп/451/87/16
ВИРОК
іменем України
24 червня 2016 року

Радехівський районний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Радехів кримінальне провадження №0000167 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Зарічне Радивилівського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , з неповною вищою освітою, працюючого приймальником-відправником у ТОВ «Промислово-комерційна фірма Євростар», одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не депутата, військовозобов`язаного, згідно ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 діючи умисно, в порушення Закону України «Про металобрухт» від 05.05.1999 року №619-XIV (із змінами та доповненнями), не будучи зареєстрованим, як суб`єкт господарювання, що здійснює операції з металобрухтом, за допомогою автомобіля марки ЗІЛ-5301, реєстраційний номер НОМЕР_1 та механічних промислових ваг, 11.04.2016 року, близько 09 години, придбав у жителя смт.Лопатин Радехівського району ОСОБА_6 брухт чорних металів загальною вагою 260кг за ціною2 гривні 40 копійок за 1кг, який в подальшому перевозив вищевказаним транспортним засобом на ділянці дороги між смт.Лопатн та с.Бебехи Радехівського району до моменту виявлення та вилучення брухту металу працівниками поліції.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України визнав повністю та показав, що проживає він у м.Дубно Рівненської області із своєю дружиною та двома неповнолітніми дітьми, одна із яких є інвалід з дитинства. У березні 2016 року він із дружиною придбали вживаний автомобіль ЗІЛ-5301, який мали намір використовувати для власних потреб. На початку місяця квітня цього року він їхав зазначеним автомобілем у смт.Лопатин і по дорозі до нього підсів пасажиром чоловік, прізвище якого, як стало йому відомо пізніше було ОСОБА_6 .. У розмові із ОСОБА_6 , йому стало відомо, що той має в наявності різного плану металеві речі, зокрема куски арматури та бляхи, що могли бути використані ним для ремонту кузова у транспортному засобі ЗІЛ і такі останній мав намір продати за ціною металобрухту. Відповідно, ним було прийнято рішення придбати металеві речі, що знаходилися у володінні ОСОБА_7 і він узгодив ціну за брухт та те, що на протязі незначного періоду часу він приїде за ним. У подальшому, 11.04.2016 року, близько 9 години, він приїхав автомобілем ЗІЛ-5301 у смт.Лопатин та зустрівся із ОСОБА_6 , при цьому зауважив, що запропоновані останнім металеві речі не є належної якості, однак відступати уже не мав наміру. Зваживши метал на вазі, яку він взяв із собою, брухт був завантажений на транспортний засіб і проведено розрахунок із продавцем. Під час перевезення металу до себе додому, по дорозі його автомобіль було зупинено працівниками поліції і брухт із транспортним засобом - вилучено. Зазначає, що розуміє протиправність своїх дій, просить кримінальну справу щодо себе закрити у зв`язку із зміною обстановки.

Учасники судового провадження не заперечили стосовно визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, зокрема тих, що лягли в основу обвинувачення ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, переконавшись у правильності розуміння ними обставин кримінального провадження та в добровільності їх позиції за відсутності заперечень і сумнівів, роз`яснивши при цьому їм, що в подальшому вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів поданих на підтвердження подій кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України і дав суду покази, що відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином, на думку суду, винність обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, доведено повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.213 КК України, як здійснення прйому брухту чорних металів фізичною особою, відомості про яку не включені до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом.

Під час визначення обвинуваченому ОСОБА_5 міри покарання, суд в якості обставини, що пом`якшує покарання, визнає йому щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, в діях обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом до уваги приймаються суспільна небезпека скоєного та приведена вище пом`якшуюча покарання обставина.

У відповідності до наведеного, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а щодо міри покарання, таку слід призначити в межах санкції статті обвинувачення, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні, а запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

До речових доказів у кримінальному провадженні віднесено - автомобіль марки ЗІЛ-5301, реєстраційний номер НОМЕР_1 , механічні промислові ваги та брухт чорних металів вагою 260кг.

За змістом статей 368 і 369 ЦК України та статей 60 і 63 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і вони мають рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном.

Судом встановлено, що автомобіль марки ЗІЛ-5301, реєстраційний номер НОМЕР_1 , придбаний подружжям ОСОБА_8 у березні 2016 року, тобто за час шлюбу і, відповідно є майном спільної сумісної власності.

З огляду на наведене, суд вважає за неможливе прийняти рішення у розумінні ст.100 КПК України щодо конфіскації даного транспортного засобу.

Керуючись ст.ст.368-371,373,374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.213 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

Згідно ст.75 КК України засудженого ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та призначити йому іспитовий строк терміном на один рік.

Відповідно до ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_5 покласти обов`язки не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.

Речові докази у справі:

- автомобіль марки ЗІЛ-5301, реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_5 , жителю АДРЕСА_1 ;

- механічну промислову вагу №21466, 1968 року випуску та брухт чорних металів вагою 260кг, конфіскувати.

На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області, шляхом подання її через Радехівський районний суд Львівської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження - на їх вимогу.

ГоловуючийОСОБА_1