"06" жовтня 2016 р. Справа № 363/3227/16-к

У Х В А Л А
Іменем України
6 жовтня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Вишгороді обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000564 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2016 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000564 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

Ухвалою судді Вишгородського районного суду Київської області від 13 вересня 2016 року призначено підготовче судове засідання.

В ході підготовчого засідання адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він не відповідає вимогам ст..291 КПК України, оскільки обвинувачення є не конкретним, невірно зазначено місце та обставини скоєння кримінального правопорушення, не зазначено, чому складав обвинувальний акт прокурор, крім того, в реєстрі зазначені потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_5 клопотання адвоката підтримав.

Прокурор ОСОБА_3 проти повернення обвинувального акту заперечив, вважає можливим призначити справу до розгляду.

Потерпілий ОСОБА_7 щодо заявленого клопотання послався на розсуд суду.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право прийняти такі рішення- повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ст.. 292 ч.2 п.5 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення , які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. З даної норми Основного Закону випливає, що формулювання обвинувачення, зазначене в обвинувальному висновку, повинно бути конкретним.

Разом з тим згідно вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні обов`язковому доказуванню підлягають:

подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Вивчивши та дослідивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , встановлено, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.2 ст.292 КПК України , обвинувачення є не конкретним, а саме про те, які саме тілесні пошкодження заподіяні обвинуваченим ОСОБА_5 ОСОБА_8 під час бійки в с.Катюжанка в період часу з 1.30 до 1.40 годин 20 травня 2016 року. Є неконкретними обставини кримінального правопорушення , оскільки вказано, що обвинувачений ОСОБА_5 після бійки затягнув ОСОБА_8 до автомобіля та попрямував в невідомому напрямку, після чого близько 3 години ОСОБА_8 прийшов до домоволодіння за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , та знаходячись в господарському приміщенні близько 6 години від отриманих тілесних пошкоджень помер.

З пояснень потерпілого ОСОБА_7 . ОСОБА_8 не мав місця проживання.

Крім того, зазначаючи прокурором обтяжуючу обставину скоєння кримінального правопорушення особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, жодного посилання в обвинуваченні та у встановлених обставинах на саме цю обставину немає.

До обвинувального акту додано реєстр матеріалів, в якому вказано , що матеріали містять рапорт від 24 квітня 2016 року (п.1), протокол заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25 квітня 2016 року (п.2), разом з тим, кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 вчинене 20 травня 2016 року. В п.9 зазначено, що відповідно до протоколу огляду предметів кросівки та залишки футболки надані під розписку потерпілому ОСОБА_6 , однак даний потерпілий по справі не значиться. В реєстрі взагалі відсутня постанова про визнання особи потерпілою.

За таких обставин суд позбавлений можливості призначити справу до судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314-315, 395, 484 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 задовільнити.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000564 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -повернути прокурору Вишгородського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду до Апеляційного суду Київської області може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1