У Х В А Л А
28 жовтня 2016 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, українця, громадянина України, не працюючого, з неповною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за наступних обставин.

Досудовим слідством установлено, що 26.10.2016 приблизно о 09 годині 30 хвилин більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , знаходячись в районі прибудинкової території на вул. Тінистій 11 в м. Одесі, направляючись в сторону вул. Черняховського, побачили раніше невідомого їм чоловіка, який йшов на зутсріч, в напрямку площі «10 Квітня» в місті Одесі, при виді якого у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , маючи спільний умисел на відкрите викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, визначивши об`єктом свого злочинного посягання майно, що перебуває у ОСОБА_8 , який в цей момент рухався їм на зустріч, завчасно спланувавши свої дії - підійшли до вищевказаної особи з метою відкритого викрадення належного йому майна, проте на вимогу віддати всі цінні речі, ОСОБА_8 повідомив, що у нього немає нічого цінного, при цьому показав свою шкіряну сумку.

Усвідомлюючи, що відкрито викрасти належне вказаній особі майно їм не вдасться, ОСОБА_6 дістав предмет, зовні схожий на ніж із правого карману шкіряної куртки та підвів його до шиї ОСОБА_8 із погрозою застосування насильства, що є небезпечним для життя і здоров`я ОСОБА_8 , продовжуючи вимагати від останнього належне йому цінне майно.

Реально сприймаючи наявність загрози свого життя та здоров`я, ОСОБА_8 дістав з кармана своїх штанів, належний йому планшет марки «Леново», у корпусі білого кольору IMEI: НОМЕР_1 із сім. карткою мобільного оператора «Лайфселл» НОМЕР_2 та віддав ОСОБА_6 зазначений планшет. Крім того, ОСОБА_8 віддав чорну шкіряну сумку, у якій перебували бухгалтерські документи та чохол від вище вказаного планшета. Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зникли з місця скоєння злочину та мали можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Разом з зазначеним майном, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зникли, тим самим розпорядившись ним власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду, на суму 3000 гривень.

Так, у вчиненні кримінального правопорушення підозрюється: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Одеси, Одеської області, українець, громадянин України, не працюючий, з неповною середньою освітою, неодружений, зареєстрований та мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів раніше судимий;

Вина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: допитом потерпілого, протоколом огляду речового доказу, а саме: диску із матеріалами відеозапису, протоколом впізнання особи за фотознімками та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтуванні застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування, суду; незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному проваджені; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З метою запобігання переховуванню від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, необхідно підозрюваному ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підставами можна вважати, що ОСОБА_6 : знаючи потерпілого, може незаконно впливати на нього у цьому ж кримінальному провадженні. Указаний факт свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: незаконне впливання на потерпілого.

Так, ОСОБА_6 не має постійного місця роботи, а звідси і джерел існування, свідчить про те, що злочин корисливої спрямованості ОСОБА_6 вчинив з метою власного збагачення. Указаний факт свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що при перебуванні на свободі ОСОБА_6 може вчинити інші злочини аналогічного характеру.

Враховуючи тяжкість покарання, що ОСОБА_6 загрожує у разі визнання його винним, є велика вірогідність його переховування від органів досудового розслідування та суду, що передбачено п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

У зв`язку з чим, слідчий звернувся до суду із клопотанням, про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання в повному обсязі та просили його задовольнити, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, суду; незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на те, що підозрюваний проживає з вагітною жінкою, має на утриманні неповнолітню дитину, має батьків в м. Одесі, тобто має тісні соціальні зв`язки, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з встановленням обов`язків.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, який карається позбавленням волі на строк до 10 років, тому підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, суду; незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Можливість призначення підозрюваному, у разі визнання його виним, покарання у вигляді позбавлення волі, а також дані про особу підозрюваного, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, суду; незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному проваджені; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, суду; незаконно впливати на потерпілого у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Погоджуючись з прокурором, слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозрюваному ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень.

Підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який карається позбавленням волі до 10 років, підозрюваний офіційно не працює, не навчається, що свідчить про відсутність в нього соціальних зв`язків.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Зважаючи на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного та його майновий стан, вважаю за необхідне визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ОУВП-21 УДДВП в Одеській області.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 мінімальних заробітних плат, тобто у сумі 110 240 (сто десять тисяч двісті сорок) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за підозрюваного; провадження по справі 1-кс/522/19677/16.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора в розумні строки;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту фактичного затримання особи, тобто з 23:45 години 26.10.2016 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 25.12.2016 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
28.10.2016