АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11сс/796/3213/2016 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія: скарга Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 вересня 2016 року місто Київ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 ,

розглянувши за апеляційною скаргою представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 6 вересня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні скарги на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах відділу з розслідування злочинів, скоєних працівниками прокуратури управління з розслідування злочинів у кримінальних провадженнях стосовно працівників прокуратури та інформаційної безпеки Генеральної інспекції внутрішніх розслідувань та безпеки Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 від 5 квітня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000633, матеріали судової справи та вказаного кримінального провадження, -

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 6 вересня 2016 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах відділу з розслідування злочинів, скоєних працівниками прокуратури управління з розслідування злочинів у кримінальних провадженнях стосовно працівників прокуратури та інформаційної безпеки Генеральної інспекції внутрішніх розслідувань та безпеки Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 від 5 квітня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000633.

На обґрунтування слідчий суддя проаналізувала матеріали закритого кримінального провадження, визнала, що у цьому провадженні виконані необхідні і достатні слідчі дії і на цих підставах, а також посилаючись на аналіз норм кримінального та кримінального процесуального права, прийшла до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість рішення старшого слідчого про закриття кримінального провадження.

Не погодившись зі вказаним рішенням, представник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій аналізує рішення слідчого судді в сукупності з відомостями, зібраними в ході досудового розслідування закритого кримінального провадження, наголошує на явній, на його думку, неповноті та неправильності цього досудового розслідування, а відтак і рішення слідчого судді про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, яка полягала у неналежній оцінці тих обставин, що слідчий та прокурор тричі безпідставно, на думку скаржника та його представника, зверталися до слідчого судді з клопотанням про обрання, а в подальшому зміну раніше обраного запобіжного заходу у виді застави відносно ОСОБА_8 на найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою, ігноруючи ті обставини, що фактично на все майно ОСОБА_8 та його кошти в ході досудового розслідування накладено арешт, що позбавляє його можливості внести заставу, визначену рішенням слідчого судді; вказує на надуманість підстав для зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_8 ніде не переховується, приймає участь у судовому провадженні в іншій кримінальній справі та на цих підставах приходить до переконання, що такі дії слідчого та прокурора вказують на спроби неправомірного тиску на ОСОБА_8 ,що, на його думку, містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 371 КК України та вимагає проведення якісного досудового розслідування.

При цьому апелянт посилається також на те, що оскаржена постанова старшого слідчого не містить викладу фактичних обставин, встановлених слідчим під час досудового розслідування, які реально мали місце, хоча слідчий і прийшов до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення в діях слідчого та прокурора; не містить вмотивування якої ж конкретно складової частини ознак кримінального правопорушення в діях вказаних посадових осіб не виявив старший слідчий; оскаржена постанова старшого слідчого не вмотивована та не обґрунтована, бо не містить посилань на виконані слідчі (розшукові) дії, до того ж, слідчий не отримував встановленим порядком тимчасового допуску до м матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_8 , в рамках якого слідчий та прокурор вчинили дії, які. на переконання апелянта, містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 371 КК України; не звернули увагу слідчий та слідчий суддя на те, що подання щодо обрання до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відповідають вимогам чинного КПК України, бо не містять будь-яких доказів щодо існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не перевірили реальну наявність таких ризиків; не проводилися перевірки наявності таких ризиків і при повторних зверненнях до слідчого судді з поданнями про зміну запобіжного заходу; слідчий в оскарженій постанові посилається на отримання додаткових матеріалів щодо майнового стану ОСОБА_8 , але які саме матеріали не вказує; посилання слідчого судді на те, що наявність ризиків є оціночною категорією і саме тому слідчий ОСОБА_10 та прокурор ОСОБА_11 вправі були неодноразово звертатися з поданнями про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не ґрунтуються на положеннях ст. 177 КПК України, які прямо вимагають не лише назвати існуючі, конкретні, передбачені у цій правовій нормі, ризики, але й обґрунтувати та вмотивувати їх наявність належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Крім того, апелянт звертає увагу судової колегії на те, що слідчий суддя не повністю проаналізувала та оцінила доводи скарги і не надала належної відповіді по суті всіх поставлених у ній питань.

Заслухавши доповідь судді, виступи апелянта на підтримку апеляційних вимог, прокурора проти їх задоволення, перевіривши доводи учасників апеляційного розгляду в сукупності з матеріалами закритого кримінального провадження № 0000633, матеріалами судової справи та додаткового наданими учасниками апеляційного провадження відомостями, судова колегія визнає наступне.

Всупереч міркуванням апелянта, слідчий суддя в оскарженій ухвалі з достатньою повнотою відобразила доводи скарги на постанову старшого слідчого про закриття кримінального провадження, послалася на відомості, які містяться в цьому кримінальному провадженні, проаналізувала згадані відомості в сукупності з доводами скарги і на цих підставах прийшла до висновку про необхідність відмовити в її задоволенні.

Ці висновки слідчий суддя переконливо вмотивувала та обґрунтувала посиланнями на матеріали кримінального провадження, винне кримінальне та кримінальне процесуальне законодавство, а тому висновок про відмову в задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження є законним, зміні чи скасуванню не підлягає.

Насправді, як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий ОСОБА_10 та прокурор ОСОБА_11 під час досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_8 звернулися до слідчого судді з поданням про обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, яке задоволене не було та ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді застави, яку належало внести протягом п`яти діб після ухвалення рішення про це.

Оскільки ОСОБА_8 обумовлену заставу не вніс, як і до часу цього апеляційного розгляду, остільки, і вже лише з цієї підстави, як правильно вирішила слідчий суддя, слідчий ОСОБА_10 та прокурор ОСОБА_11 вправі були звертатися з поданнями щодо обрання більш суворого запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , а отже, їхні дії в цій частині не містять ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 371 КК України, попри будь-які інші міркування, викладені ОСОБА_8 в скарзі на постанову про закриття кримінального провадження відносно згаданих слідчого та прокурора, а апелянтом - в апеляційній скарзі та апеляційному засіданні.

Відтак, у слідчого судді і не було необхідності ретельно описувати всі викладені в скарзі доводи, бо у цьому конкретному випадку вони є безпредметними, надуманими та такими, що не стосуються суті досліджуваних рішень.

В цьому контексті не мають істотного значення, зокрема, і доводи про відсутність у ОСОБА_8 реальної можливості внести обумовлену суму застави через накладений на його майно та кошти арешт, і хибність рішення про зупинення одного з кримінальних проваджень щодо ОСОБА_8 під приводом неявки до слідчого, хоча насправді він не переховується і бере належну участь в судовому розгляді іншого кримінального провадження відносно нього, і міркування про недоліки викладення подань про обрання до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тобто без повного обґрунтування та доведення наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України й інші, наведені в скарзі та апеляційній скарзі доводи, які судова колегія розцінює як спробу вчинити тиск на орган досудового розслідування та викликати зволікання у цьому розслідуванні.

В силу всього викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, зміни чи скасування ухвали слідчого судді, а тому, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, -

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 6 вересня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні скарги на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах відділу з розслідування злочинів, скоєних працівниками прокуратури управління з розслідування злочинів у кримінальних провадженнях стосовно працівників прокуратури та інформаційної безпеки Генеральної інспекції внутрішніх розслідувань та безпеки Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 від 5 квітня 2016 року про закриття кримінального провадження № 0000633 залишити без задоволення, а вказану ухвалу слідчого судді, - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: