У Х В А Л А

Справа № 183/6195/16

№ 1-кс/183/834/16

07 листопада 2011 року

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Лила В.М., секретар Акавова А.В., за участю прокурора Шаповала А.М., захисника ОСОБА_1, розглянувши клопотання слідчого Новомосковського відділу поліції ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_2 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не одруженого, не працюючого, маючого середньо-спеціальну освіту, зареєстрованого та проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, судимого:

- 24.06.2014 р. Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 187 ч. 1 КК України вид покарання позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, звільнений 12.03.2015 р. по відбуттю строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

встановив :

ОСОБА_3 підозрюється в тому, що він 02 листопада 2016 р. приблизно о 22 год. 00 хв. разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спільно вирішили скоїти крадіжку з гаражу, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Робоча 110 а. Після чого розподіливши між собою ролі, згідно яких ОСОБА_3 відчиняє замок на гаражі, ОСОБА_5 спостерігає, щоб його дії були ніким не помічені, а ОСОБА_4 допомагає виносити викрадене майно, 03.11.2016 приблизно о 01 год. 00 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_3, прийшли до гаражу, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Піщанка, вул. Робоча № 110 а, окремо від ОСОБА_4 О 01 год. 30 хв., ОСОБА_3, відчинив спеціальним, заздалегідь приготовленим металевим предметом відмичкою замок, що зачиняє ворота гаражу.

Приблизно о 02 год. 30 хв. ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 прийшли до ділянки № 110а, де, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, виконуючи кожен свою роль в заздалегідь обумовленому плані, ОСОБА_3 таємно проник до гаражу по вул. Робоча 110а та передав через паркан речі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Таким чином ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 викрали речі, що належать ОСОБА_6, а саме: миску з жовтого металу, обємом 20 л.; кутову шліфувальну машинку (болгарку) синього кольору, марки «REXTONE»; дриль синього кольору марки «Фіолент»; оприскувач з розсіювачем помаранчевого кольору; балон газовий червоного кольору, обємом 10 л. з написом «Пропан»; мотокосу марки «Тайга»; велосипед спортивного типу марки «ROMENT». З викраденим майном ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду.

Дії ОСОБА_3М, кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище.

Відомості про правопорушення було внесено до ЄРДР за №0004483 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри у інкримінованому ОСОБА_3 кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий Білий Е.І. звернувся до суду з клопотанням, про обрання запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_3, мотивуючи тим, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявними ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв'язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м'який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор Шаповал А.М. підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявні ризики передбачені п.1, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_3 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення не визнав, вказав, що запобіжний захід тримання під вартою обирати не слід, він добросовісно виконує обовязки явки до суду де розглядається кримінальне провадження щодо нього, крім того він хворіє на туберкульоз.

Захисник ОСОБА_1 вказала, що в задоволені клопотання повинно бути відмовлено, так як ОСОБА_3 має постійне місце проживання, та своєчасно буде зявлятися до слідчого, ризики вказані слідчим в клопотанні не доведенні та нічим не підтверджується, не враховано стан здоровя, так як він хворіє на туберкульоз, тому можливо обрати йому запобіжний захід домашній арешт.

Суд, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши обставини справи, наявність ризиків, вказаних у клопотанні вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, що також відповідає правовим позиціям, викладеним в п.49 рішення ЄСПЛ "Ніколова проти Болгарії". Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_3 суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельєр проти Франції», суд вважає обґрунтованим висновок слідчого про необхідність обрання підозрюваному виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м'яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ. При обранні запобіжного заходу суд також враховує принципи конвенційного прецедентного права, який передбачає одну із основних підстав: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд, встановленого у рішенні у справі «Штеґмюллер проти Австрії»

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд враховує наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_3 є особою судимою, крім того, суд враховує той факт, що в провадженні Новомосковського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження відносно нього за ч. 3 ст.185 КК України, що свідчить про те, що він перебуваючи на свободі продовжить скоювати кримінальні правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_3 буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Суд встановив відсутність ризику передбаченого п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України, на які слідчий посилається у клопотанні, оскільки вони нічим обєктивно не доведені і є, на думку суду, припущенням слідчого без належного підтвердження доказами наявності таких ризиків, тому такі ризики для врахування при обранні запобіжного заходу суд врахувати не може.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання за вчинений злочин до шести років позбавлення волі, яке може бути призначено у разі визнання його винуватим, тому суд враховує, що перебування на волі ОСОБА_3, буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів. Суд встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м'якого запобіжного заходу.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов'язаний визначити розмір застави. При визначенні розміру застави, суд враховує, тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_3, а також і те, що розмір застави передбачений у межах встановлених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 182 КПК України здатний забезпечити виконання ОСОБА_3, покладених на нього обовязків, тому суд вважає за можливе призначити заставу у розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що складає на сьогодні 72500 грн. (1450х50), що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов'язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, суд,

постановив :

клопотання слідчого Білого Е.І. задовольнити та обрати ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою на шістдесят днів до 16 год. 05 січня 2017 року.

Встановити розмір застави ОСОБА_3 72500 грн.

З моменту звільнення ОСОБА_3 з-під варти внаслідок внесення застави зобов'язати :

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду;

-не відлучатися із свого місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У разі порушення покладених на ОСОБА_3 обов'язків, застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Лила В.М.