Справа №481/751/15-к 13.06.2016

Провадження № 11-кп/784/468/16 Категорія ч. 2 ст. 389 КК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
- ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України; -
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_8
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції і вимог апеляційної скарги.
Вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 28 березня 2016 року обвинуваченого
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новий Буг Миколаївської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого на АДРЕСА_1 , раніше судимого 03 листопада 2014 року Новобузьким районним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 125 КК України на 200 годин громадських робіт, ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 березня 2015 року невідбута частина покарання 140 годин громадських робіт скорочено на половину; -
- засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України на 1 місяць арешту.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання у виді одного місяця арешту повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Новобузького районного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2014 року, невідбута частина за яким становить 70 годин громадських робіт, що згідно ст. 72 КК України відповідає восьми дням арешту, із розрахунку, що одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт, і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 01 місяця 08 днів арешту.
Постановлено строк відбування покарання обчислювати з моменту затримання та взяття під варту обвинуваченого.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що даний вирок суду є незаконним та необґрунтованим у зв`язку з тим, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Твердить:
що судом не здобуто достатніх та безперечних доказів того, що він (обвинувачений) не відпрацював у повному обсязі призначене судом покарання у виді громадських робіт та умисно ухилявся від їх відбування;
що він не отримував повідомлень Новобузької КВІ;
що судом не взяті до уваги його твердження про відпрацювання ним повністю призначених йому громадських робіт, які судом не спростовані; що судом не досліджені і не взяті до уваги свідчення свідків ОСОБА_9 (дільничного інспектора) та ОСОБА_10 (підприємця по реалізації продукції легкої промисловості), які підтверджують факт відпрацювання ним громадських робіт;
що дійсно міг відмовитись від виконання якоїсь важкої і не передбаченої графіком, порядком та умовами виконання робіт через стан його здоров`я - тяжкі захворювання зору та слуху, про які попереджував відповідних посадових осіб, які наглядали за виконанням вироку;
що висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять суттєві суперечності. Зокрема, що за вироком він відпрацював з належних 200 годин громадських робіт всього 60 год., а в мотивувальній частині вироку зазначено про врахування судом того, що обвинувачений відбув більше половини призначеного покарання у виді громадських робіт (130 годин із призначених 200 годин).
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а саме ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
03 листопада 2014 року ОСОБА_6 було засуджено Новобузьким районним судом Миколаївської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.
09 грудня 2014 року обвинувачений ОСОБА_6 письмово був ознайомлений з порядком та умовами відбування призначеного покарання у виді громадських робіт
10 лютого 2014 року обвинувачений ОСОБА_6 приступив до відбування призначеного йому покарання у виді громадських робіт на території Новобузької міської ради Миколаївської області.
Починаючи з 10 грудня 2014 року до 31 грудня 2014 року обвинувачений відпрацював 60 годин призначеного йому покарання у виді громадських робіт.
30 березня 2015 року на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва обвинуваченому ОСОБА_6 не відбуту частину покарання 140 годин громадських робіт скорочено на половину і не відбута частина покарання становить 70 годин громадських робіт.
Починаючи з січня 2015 року по 18 травня 2015 року обвинувачений ОСОБА_6 , незважаючи на неодноразові письмові попередження від посадових осіб Новобузького КВІ, без поважних причин не з`являвся до Новобузької міської ради для відбування покарання та не відбув 70 годин громадських робіт.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги першого заперечення прокурора ОСОБА_7 проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження № 0000310 та додатково надані стороною захисту матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає її підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою, у вироку, окрім іншого, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
Вказані вимоги судом першої інстанції не дотримані.
Як вбачається з вироку, суд першої інстанції замість викладення формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, лише зазначив у чому ОСОБА_6 обвинувачується органами досудового розслідування.
Тобто, у вироку відсутнє формулювання обвинувачення, яке суд визнав доведеним, як це передбачає діюче кримінальне процесуальне законодавство.
За таких обставин, вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст. 370 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ч. 1 ст. 412 КПК України, а тому не може залишатися у силі і підлягає скасуванню.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п. п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України.
Однак, положеннями КПК України не врегульовані питання кримінального провадження, які полягають у вище наведених порушеннях судом норм кримінального процесуального Кодексу.
Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
Значення загальних засад полягає в тому, що вони мають вищий ступінь нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та для подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.
Враховуючи наведені положення ч. 6 ст. 9 КПК України та порушення судом першої інстанції загальної засади кримінального провадження - законності (п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України), ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
У зв`язку зі скасуванням вироку з процесуальних підстав, доводи обвинуваченого по суті апеляційної скарги щодо доведеності його винуватості апеляційним судом не перевіряються.
Оскільки в апеляційній скарзі обвинуваченого ставилось питання про скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції з інших підстав, то апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 404, 405, 407, 409, 412, 415, 424, 426, 532 КПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Скасувати вирок Новобузького районного суду Миколаївської області від 28 березня 2016 року відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 389 КК України.
Призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуюча :
Судді: