АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/999/16 Справа № 205/8418/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5
за участю:

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному проваджені - прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2016 року, яким:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровську, громадянина України, освіта середня технічна, працюючого торгівельним представником в ТОВ «ЕТИЛІ ТРЕЙД» інженером в ПАТ ДТЕК «Дніпрообленерго», який зареєстрований за адресою: вул. В.Висоцького, 4/43 м.Дніпропетровськ, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та засуджено до 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки.

Цим же вироком вирішена доля речових доказів у справі та стягнуті судові витрати.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_8 , 18 жовтня 2015 року приблизно о 00 годині 20 хвилин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи технічно справним автомобілем «MITSUBISHI ASX» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 , здійснював рух по вул. Ульянівській мікрорайону Таромське Ленінського району м. Дніпропетровська, з боку вул. Леніна у напрямку вул. Жовтневої.

Під час руху водій ОСОБА_8 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, проявляючи крайню неуважність щодо дорожньої обстановки та її змінам, в частині наближення до примикання проїжджої частини дороги вул. Ульянівської до проїжджої частини дороги вул. Жовтневої, маючи на те об`єктивну можливість, не обрав безпечної швидкості руху та втративши контроль над керуванням зазначеним транспортним засобом, допустив виїзд автомобіля за межі проїжджої частини дороги на прилеглу територію до торгівельного магазину ПП ОСОБА_10 , який розташований по вул. Жовтневій № 1а, де лівою передньою частиною автомобіля «MITSUBISHI ASX» здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 ..

Своїми діями ОСОБА_8 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 2.9. а) та 12.1. Правил дорожнього руху України, де зазначено:

п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 2.9. «Водію забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння...»;

п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій л: винен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Порушення водієм ОСОБА_8 п. 12.1. Правил дорожнього руху України знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо - транспортної пригоди - наїздом на пішохода ОСОБА_7 ..

Невиконання водієм ОСОБА_8 пункту 12.1. Правил дорожнього руху України, призвело до настання даної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої пішоходу ОСОБА_7 були заподіяні, тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому нижньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням замків та забійно-рваною раною в проекції перелому по передньо-внутрішній поверхні з переходом на задню поверхню, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції прокурор у кримінальному проваджені - прокурор відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у скоєні ним злочину, не оскаржуючи фактичних обставин злочину подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2016 року в частині призначеного покарання скасувати, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України від відбування призначеного основного покарання звільнити з випробування з іспитовим строком 3 роки. Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 обв`язки: повідомляти кримінальну-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчий інспекції. В решті вирок лишити без змін.

В обґрунтування свої апеляційної скарги прокурор зазначила що вирок ухвалений з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, позицію прокурора ОСОБА_6 , яка просила та скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, та в цій частині ухвалити новий вирок, думку потерпілої ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які просили апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок районного суду без змін, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Нормами ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в матеріалах кримінального провадження доказами в тій частині, в якій воно було оскаржено.

Висновки суду першої інстанції стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч.2 ст.286 КК України прокурором в поданій нею апеляційній скарзі не оспорюються.

За викладених обставин, колегія суддів при розгляді вимог апеляційної скарги прокурора питання стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч.2 ст.286 КК України не перевіряє.

Згідно з ч.2 ст.409 КПК України однією з підстав для зміни або скасування вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах вимог апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора в апеляційній скарзі про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, встановлених у санкціях статті Особливої частини цього ж Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього ж Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.75, п.3,4 ст.76 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки. При цьому суд першої інстанції, як зазначено у вироку, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини що пом`якшують покарання до яких відніс щире каяття, повне визнання вини, добровільне відшкодування шкоди, обставиною, що обтяжує покарання визнав вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим суд першої інстанції не врахував те, що ОСОБА_8 саме керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є грубим порушення вимог Правил дорожнього руху України, що у свою чергу привело до дорожньо-транспортної пригоди.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що призначене вироком суду першої інстанції за ч.2 ст.286 КК України покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, та обтяжуюча обставина керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не повною мірою врахована судом при призначенні покарання.

На думку колегії суддів, доводи прокурора у апеляційній скарзі стосовно неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що у відповідності з вимогами п.2 ч.1 ст.420 КПК України вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання необхідно скасувати та ухвалити свій вирок яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення волі строком 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України від відбування призначеного основного покарання звільнити з випробування з іспитовим строком 3 роки. Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 обв`язки: повідомляти кримінальну-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчий інспекції.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 , колегія суддів враховує тяжкість вчиненого правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, зокрема те, що ОСОБА_8 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною яка обтяжує покарання, та те що він вину визнав повністю, розкаявся у скоєному, раніше не судимий, працює, за місцем проживання характеризується задовільно, відшкодував спричинену шкоду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409 , 414, 420 КПК України, колегія суддів, -

з а с у д и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені - прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2016 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у вигляді 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На підставі ст.75 КК України від відбування призначеного основного покарання звільнити з випробування з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_8 обв`язки: повідомляти кримінальну-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчий інспекції.

В решті вирок лишити без змін.

Вирок може бути оскаржений у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Судді