Номер справи 243/5148/15-к
Номер провадження 1-кп/243/47/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2016 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2 м. Слов`янськ Донецької області), матеріали кримінального провадження № 0000750 за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Селезнівка Слов`янського району Донецької області, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, інвалідом не є, офіційно не працевлаштованого, одруженого, на утриманні має п`ятеро малолітніх дітей, не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 194, ч. 2 ст. 289 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 , освіта середня, інвалідом не є, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, утриманців не має, раніше судимого:

07 вересня 2009 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 186 КК України на строк 1 місяць виправних робіт із додатковою мірою покарання у виді 120 годин громадських робіт;

02 лютого 2011 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. І ст. 70 ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України на строк 3 роки 6 місяців позбавлення волі звільнився 19 лютого 2014 року у зв`язку із відбуттям строку покарання;

26 лютого 2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст.70, ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 , ч.3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі;

23 липня 2015 року Краматорським міським судом Донецької області за ч.4 ст. 70, ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним за вироком Слов`янським міськрайонним судом Донецької області 26 лютого 2015 року до чотирьох років позбавлення волі;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 194, ч. 2 ст. 289 КК України,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, ІПН НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , освіта середня, офіційно не працевлаштованого, одруженого, на утримані має двох малолітніх дітей, раніше судимого:

12 грудня 2005 року Слов`янським районним судом Донецької області за ст. ст. 75, 76, 104, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України до чотирьох років позбавлення волі з іспитовим строком два роки, ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14 березня 2006 року з вироку виключено засудження за ч.2 ст. 186 КК України, вважається засудженим за ч.2 ст. 189 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком два роки;

26 березня 2007 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 71, ч.2 186 КК України до чотирьох років 8 місяців позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 21 лютого 2011 року у зв`язку з повним відбуттям покарання;

04 грудня 2014 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1500 гривень, штраф оплачений повністю 03 лютого 2015 року;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
21 березня 2015 року приблизно о 01год. 20 хв., ОСОБА_6 спільно з раніше знайомими ОСОБА_7 , та особою матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та яка оголошена у розшук, знаходилися поблизу «Квіткового ринку», розташованого по вул. Лозановича в м. Слов`янську Донецької області, коли ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_8 , в ході розмови з якими у них виник протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вузлами та агрегатами які є складовими частинами автомобіля ВАЗ 21063 державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , що зареєстрований на ОСОБА_14 та знаходиться у володінні потерпілого ОСОБА_11 , згідно із довіреністю № ВТЕ № 765147 від 22 травня 2013 року, з метою подальшого встановлення вищезазначених вузлів та агрегатів вказаного автомобілю на автомобілі, що належать ОСОБА_8 і ОСОБА_15 . Про свій протиправний намір ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_15 , ОСОБА_7 та особі матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та яка оголошена у розшук. На таку пропозицію ОСОБА_8 останні дали згоду на спільне скоєння даного кримінального правопорушення. Усвідомлюючи той факт, що зазначений транспортний засіб знаходиться у дворі житлового масиву, те що розбирання даного автомобіля на вузли і агрегати займе тривалий час, та побоюючись про те, що їх злочинні дії можуть бути поміченими будь-ким стороннім, ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , та особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та яка оголошена у розшук, домовились спочатку перегнати вказаний автомобіль в безпечне місце.

Здійснюючи свій спільний протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вузлів та агрегатів зазначеного вище автомобіля, 21 березня 2015 року, близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та яка оголошена у розшук, діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно та узгоджено, прийшли до будинку АДРЕСА_4 , де побачили біля під`їзду № 2 автомобіль ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ., право власності на який зареєстрований за ОСОБА_14 , та належить на праві володіння потерпілому ОСОБА_11 . Маючи спільний з ОСОБА_17 , ОСОБА_7 , та особою матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та яка оголошена у розшук, протиправний умисел на незаконне заволодіння вузлами та агрегатами автомобіля ВАЗ 21063 державний реєстраційний номер НОМЕР_4 та установки їх у подальшому на автомобілі, що належать ОСОБА_8 і ОСОБА_15 , ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, розуміючи протиправний характер своїх дій, залишився на вул. Свободи та став спостерігати за тим, щоб сторонні особи не наблизилися до місця скоєння кримінального правопорушення та не побачили протиправні дії інших учасників групи. В той же час, ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , та особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та яка оголошена у розшук, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне заволодіння вузлами та агрегатами, що є складовими частинами вказаного вище транспортного засобу, діючи умисно, за попередньої змовою групою осіб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшли до автомобілю ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , вартістю 24580,00 гривень, де особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та яка оголошена у розшук, використовуючи ключі від замку дверей автомобіля аналогічної марки, який належить ОСОБА_15 , відчинив двері водія автомобіля ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , після чого використовуючи ключ від замку запалювання, привів в дію двигун вище зазначеного автомобіля, а ОСОБА_16 , сівши за руль автомобілю ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , став рухатись на ньому в сторону вул. Чубаря м. Слов`янська, таким чином учасники групи незаконно заволоділи транспортним засобом, після чого залишили місце вчинення кримінального правопорушення, заподіявши потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 24580грн. 00 коп.

Після того як 21 березня 2015 року, близько о 02-00 годин, діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно та узгоджено, ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та яка оголошена в розшук, незаконно заволоділи автомобілем ВАЗ 21063. державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_14 , та належить потерпілому ОСОБА_18 на праві володіння, учасники даної події, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вузлів та агрегатів які були складовими частинами вказаного вище автомобіля, транспортували автомобіль ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 . що зареєстрований на ОСОБА_14 , та належить потерпілому ОСОБА_11 , на територію колишнього заводу «Хімпром», що розташований по вул. Новосодовський майданчик в м. Слов`янську Донецької області. Де, знаходячись у вищевказаному місці, приблизно о 02 год. 30 хв. ОСОБА_16 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та яка оголошена в розшук, розуміючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, спільно та узгоджено за попередньою змовою групою осіб, шляхом проведення демонтажних робіт, зняли з автомобіля ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , право власності на який зареєстрований за ОСОБА_14 , та належить потерпілому ОСОБА_19 на праві володіння, та викрали наступні запасні частини га агрегати:

-двигун внутрішнього згоряння, вартістю 2550 гривень 00 коп.;

-глушник, вартістю 175 гривень 50 коп.;

-комбінацію приладів у зборі, вартістю 525 гривень 00 коп.;

-решітку радіатора пластикову, вартістю 27 гривень 00 коп.;

-козирок сонцезахисний в комплекті, вартістю 51гривня 00 коп.;

-чотири фари освітлення у зборі, вартістю 27гривень 00 коп. кожна, всього на загальну суму 108 гривень 00 коп.;

-часи електронні, вартістю 60 гривень 00 коп.;

-перемикач світла центральний, вартістю 84 гривні 00 коп.;

-дзеркало заднього виду, вартістю 18 гривень 00 коп.;

-проводку електричну в зборі, вартістю 165.00 гривень.

Після чого з викраденим майном залишили місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Умисними протиправними діями ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та яка оголошена у розшук, заподіяли потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 3 763 гривні 50 коп..

Після того як 21 березня 2015 року, близько о 02-00 годин ОСОБА_16 , діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно та узгоджено, ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та яка оголошена в розшук, незаконно заволоділи автомобілем ВАЗ 21063. державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_14 , та належить потерпілому ОСОБА_18 на праві володіння, учасники даної події, а також викрали з вищезазначеного автомобіля запасні частини, вузли та агрегати, у ОСОБА_20 та ОСОБА_7 виник спільний протиправний умисел, спрямований на приховування слідів злочину шляхом підпалу вказаного автомобіля, здійснюючи який, 21березня 2015 року, близько 16-00 годин, ОСОБА_16 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, спільно та узгоджено, приїхали на територію колишнього заводу «Хімпром», що розташований по вул. Новосодовський майданчик в м. Слов`янську Донецької області, де діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_7 здійснив підпал автомобіля ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , право власності на який зареєстрований за ОСОБА_14 , та належить потерпілому ОСОБА_11 на праві володіння, в результаті чого утворився осередок відкритого вогню, вплив якого на горючі матеріали призвели до повного знищення автомобіля.

В результаті спільних умисних протиправних дій ОСОБА_20 та ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_18 була заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 20 816 грн. 50 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_21 він знає з дитинства, ОСОБА_8 з 2014 року, тому що останній йому продавав автозапчастини, а ОСОБА_7 з лютого 2016 року, їх познайомив ОСОБА_22 21 березня 2015 року, біля часу ночі, він та ОСОБА_7 перебували поблизу «Лісного ринку», у нього в машині. ОСОБА_7 був у стані сильного алкогольного сп`яніння. Потім він із ОСОБА_7 заїхали за його кумом ОСОБА_21 на АДРЕСА_5 , де він проживає. Вони планували просто погуляти, будь-яких планів щодо того щоб зустрітися із ОСОБА_8 з метою угону автомобіля та викрадення деталей у них на той час не було. Вони втрьох поїхали до «Квіткового ринку», по вул. Лозановича, у м. Слов`янську Донецької області, де пили каву та спілкувалися. Однак у цей час йому став неодноразово телефонувати ОСОБА_8 .. Він спочатку не відповідав на його численні дзвінки. Оскільки ОСОБА_8 йому продовжував дзвонити, то він йому відповів на дзвінок, при цьому саме ОСОБА_21 передав йому телефон, і він відповів ОСОБА_8 .. ОСОБА_8 повідомив йому, що він його терміново чекає біля кафе «Пончик и блинчик». Тоді вони всі разом поїхали до ОСОБА_8 .. ОСОБА_8 він знає, тому що він та ОСОБА_8 займаються приватним візництвом, можна сказати, що вони конкуренти, разом з тим вони товаришували, особисто він неодноразово допомагав ОСОБА_8 у роботі по дому. Коли він їхав, то йому було відомо, навіщо ОСОБА_8 його кличе зустрітися, оскільки ще за тиждень до цього дзвінка, ОСОБА_8 пропонував йому забрати кинуту «ополченцями» «білу тройку», при цьому пропонував йому, щоб він зробив це особисто, а потім вони поділять між собою деталі. Однак, він відмовився, тому що йому потрібен лише двигун, інші деталі йому не потрібні. Вони зустрілися із ОСОБА_8 біля «Сбербанк Росія» приблизно біля другої години ночі, 21 березня 2016 року, де сіли до ОСОБА_8 у машину, стали розмовляти, потім, коли він відійшов до своєї машини, щоб в ній виключити пічку, то в цей час відбулася розмова між ОСОБА_21 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 щодо угону машини та викрадення деталей. Він розумів про що під час розмови вони домовляються. Після чого, ОСОБА_7 сів до нього у машину, а ОСОБА_21 разом із ОСОБА_8 на його автомобілі поїхали дивитися машину. Хвилин через десять йому подзвонив ОСОБА_8 , який сказав, щоб він під`їхав до банку, який знаходиться неподалік від будинку по АДРЕСА_4 . Він під`їхав, став чекати. Підійшов ОСОБА_21 , сів до нього у машину та повідомив йому, що машина побита, дірява. Потім сказав, що оскільки цей автомобіль належить «ополченцям», то він погоджується на пропозицію ОСОБА_8 , став його підбурювати на те щоб погодитися на пропозицію ОСОБА_8 , мотивуючи це тим, що він бажає помститися «ополченцям», які під час проведення АТО у м. Слов`янську забрали у нього машину. ОСОБА_8 повідомив, що машина у дуже поганому стані, і що вони до цього вже робили спробу її відкрити, машина без акумулятора, без пального, однак у нього є мотузка, і він її відтягне на буксирі. Після чого ОСОБА_7 взяв у нього пластикову пляшку, десь взяв шматок шланга та пішов зливати пальне до іншої машини, яка стояла напроти цієї машини. ОСОБА_8 залишився у своїй машині, став слідкувати за тим, щоб ніхто не міг спостерігати за їх діями та у разі чого попередити їх по телефону, а також чекав, щоб відбуксувати автомобіль у інше місце. ОСОБА_21 розпорядився, щоб ОСОБА_7 злив бензин у машину, яку вони збиралися угнати. Після чого, на прохання ОСОБА_21 , він дав йому запасні ключі від своєї машини. Як з`ясувалося, машина не була замкнена, на дверцятах не було замків, отже ОСОБА_21 просто відкрив дверцята, та завів машину його ключами. Для них було несподіванкою те, що машина на ходу, адже зі слів ОСОБА_8 вона була без акумулятора. Оскільки ОСОБА_21 був в стані алкогольного сп`яніння, то вони помінялися місцями, він сів за кермо з тим, щоб здійснити маневр та виїхати з двору. Після цього, за кермо сів ОСОБА_21 , до нього у автомобіль сів ОСОБА_7 .. Він сів за кермо своєї машини, а ОСОБА_8 за кермо своєї машини. Вони всі поїхали до «Химпрому». Про те, куди саме транспортувати машину, вони домовлялися по телефону. ОСОБА_8 дзвонив йому, а він дзвонив ОСОБА_21 .. Коли вони приїхали на територію колишнього заводу «Химпром», то ОСОБА_8 просив, що без нього не починали, взяв необхідні інструменти, на його прохання ОСОБА_7 йому допоміг сісти у салон автомобіля. ОСОБА_8 за допомогою інструменту став демонтувати деталі з автомобіля, торпеду, проводку, часи. ОСОБА_7 йому допомагав знімати сидіння. Коли ОСОБА_8 взяв все що йому необхідно, ОСОБА_23 та вони із ОСОБА_21 допомогли викрадені деталі погрузити в його машину, потім він з ними попрощався та поїхав. За таку допомогу ОСОБА_8 обіцяв ОСОБА_7 віддати якійсь мобільний телефон, запропонувавши останньому прийти до нього ввечері додому за цим телефоном. Може ствердити, що ніхто нікому гроші не обіцяв, оскільки на той момент у ОСОБА_8 грошей не було, гроші були лише у нього. ОСОБА_21 відкрутив з машини для себе електрозапалювання, акумулятор, колонки, стартер та два старих колеса, а ОСОБА_8 забрав два нових колеса. Він йому відкрутив решітку. ОСОБА_21 видзвонив знайомого таксиста, коли той під`їхав на вказане місце, то він та ОСОБА_21 пішли із викраденими деталями до таксиста, а ОСОБА_7 залишився біля машини на його прохання, щоб допомогти йому відкрутити двигун. Коли він повернувся, то він вже відкрутив глушник. Вони відкрутили двигун, погрузили його та глушник в його машину, відвезли до його вітчима. Вже ближче до вечора йому подзвонив ОСОБА_8 та повідомив, що на місці, з якого вони угнали машину, багато працівників міліції, сказав, що треба приховати сліди злочину, щось зробити із машиною. ОСОБА_7 спочатку мав намір порубати машину на метал, а деталі, які вони не зняли під час крадіжки(кардан та інші) - зняти. Вони тоді із ОСОБА_7 поїхали на місце, де залишили машину. Там він запропонував ОСОБА_7 її закопати, тому що вона і так знаходилася в ямі. Після чого він від`їхав. Потім ОСОБА_7 прийшов та повідомив, що він машину запалив. Він до підпалу машини не має ніякого відношення, те, що ОСОБА_7 підпалив машину стало для нього несподіваним. Може ствердити, що ОСОБА_8 коли пропонував здійснити викрадення деталей та угон машини, то казав про третю модель «Жигули» білого кольору, однак коли він привів до неї ОСОБА_21 та показав цю машину, то це була шоста модель «Жигулі», як він бачив вночі білого кольору. Особисто він саму машину побачив лише в той день, коли вони її транспортували до «Химпрому», при цьому ОСОБА_8 прямо вказував саме на цю машину, газував біля неї в той вечір, світив на неї фарами. Машина була в дуже поганому стані, побита з правого боку, лобове та бокове скло побиті, салон також в поганому стані. Показав, що на момент зустрічі із ОСОБА_8 . ОСОБА_7 був у стані сильного алкогольного сп`яніння, а ОСОБА_21 трохи напідпитку. Щодо протоколу слідчого експерименту з його участю, то може ствердити, що він не проводився в присутності слідчого жінки, її там точно не було, були лише поняті та оперативні працівники. Також у нього є сумніви щодо того, що цей протокол підписаний саме ним. Також ствердив, що у нього колись був конфлікт із понятим ОСОБА_24 , однак він не повідомив про це слідчого та інших працівників міліції, тому що по - перше він на нього не дивився взагалі, по - друге, у судовому засіданні він його не впізнав, якби на це не звернули увагу його батьки.

Обвинувачений ОСОБА_23 у судовому засіданні показав, що дійсно йому відомо, що ОСОБА_8 до того як вони здійснили угон машини дзвонив ОСОБА_6 та іншим, казав, що є третя модель «Жигулі» білого кольору, кинута «ополченцями», що з неї можна викрасти деталі, пропонував машину угнати, а деталі з неї викрасти. В кінці березня 2015 року, більш точного часу він не пам`ятає, він разом із ОСОБА_6 знаходилися в районі «Лісного ринку», де він вжив спиртні напої, та перебував у стані алкогольного сп`яніння. Через деякий час вони із ОСОБА_6 поїхали до ОСОБА_21 , планували провести разом час, поїхати до дівчат. Після того як забрали ОСОБА_21 , поїхали в район «Квіткового ринку», де разом пили каву, спілкувалися. В цей час ОСОБА_8 дзвонив ОСОБА_6 декілька разів, а ОСОБА_6 йому не відповідав. Коли вони вже були разом із ОСОБА_21 , то ОСОБА_6 відповів ОСОБА_8 .. Про що вони розмовляли, він не чув, пам`ятає лише, що потім йому ОСОБА_6 казав, про що вони розмовляли, однак на сьогодні він не пам`ятає, що саме йому розповідав ОСОБА_6 .. Після цієї розмови, вони поїхали до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », де зустрілися із ОСОБА_8 .. Хто саме запропонував поїхати до ОСОБА_8 , він не пам`ятає. Коли вони приїхали, то він залишився у машині ОСОБА_6 , а сам ОСОБА_6 та ОСОБА_21 сіли в машину до ОСОБА_8 , де посиділи хвилин 15, потім повернулися до машини ОСОБА_6 , потім всі поїхали на АДРЕСА_4 . Це повідомив ОСОБА_6 коли сів у машину. Чи казав ОСОБА_6 про те, чому вони туди повинні їхати, він не пам`ятає. Коли вони під`їхали, то ОСОБА_6 та ОСОБА_21 вийшли до ОСОБА_8 , який покликав їх у двір. Через хвилин десять п`ятнадцять, ОСОБА_6 виїхав на машині, яку вирішили угнати, а він в цей час злив бензин з іншої машини. Потім вони поїхали до ОСОБА_25 , що саме там зняти запчастини. Він поїхав із ОСОБА_21 на машині, якою незаконно заволоділи, ОСОБА_6 на своїй, а ОСОБА_8 на своїй. Коли приїхали, то стали викрадати деталі з машини всі разом. Він допоміг ОСОБА_8 розібрати деталі з салону та погрузити їх ОСОБА_8 на машину. Після чого ОСОБА_8 уїхав. ОСОБА_8 за те, що він йому допоможе забрати необхідні деталі з машини, обіцяв віддати телефон, однак після тих подій він ОСОБА_8 більше не бачив, і він телефон йому так і не дав. Потім ОСОБА_6 довіз із викраденими деталями ОСОБА_21 до таксі, а він залишився його чекати на місці із двигуном. Потім повернувся ОСОБА_6 і вони поїхали додому до його батьків, після чого вдень він пішов по іншій справі до слідчого, а вже ближче до вечора зустрілись з ОСОБА_6 , поїхали на місце де залишили машину. Там він дістав з багажника каністру з бензином, полив ним машину, після чого запалив її, і вони з ОСОБА_6 уїхали. Щодо того, щоб спалити машину він із ОСОБА_6 не домовлявся, просто знав, що у останнього у багажнику є каністра із бензином, і він її взяв сам, ОСОБА_6 міг цього не бачити. ОСОБА_6 не перешкоджав йому підпалювати машину. Він міг вільно дістати каністру з бензином, тому що багажник не був закритий на ключ. ОСОБА_6 після того, як побачив, що він підпалив машину, сказав, що краще б було б, щоб він її закопав.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 його обумовлюють. Він не знає, з яких підстав вони його обумовлюють, однак він нікому не пропонував викрадення деталей та угон автомобіля, а також не приймав у цьому участь. Дійсно була ситуація, у березні 2015 року, під ранок, при якій йому подзвонив ОСОБА_6 запропонував придбати деталі та агрегати з машини марки «Жигулі». Він таксував в цей час, тому не спав, отже погодився на те, щоб подивитися деталі. Він під`їхав на місце, куди сказав ОСОБА_6 придбав ці деталі, погрузив їх у багажник та поїхав. Приблизно через тиждень до нього приїхали працівники міліції, обманом завезли у відділок міліції, де вибили зізнавальні показання, хоч з самого початку він наполягав на тому, що він ніякого відношення не має до викрадення деталей та угону машини. Дійсно у нього були вилучені деталі автомобіля, що належить потерпілому, однак ці деталі він придбав у ОСОБА_6 .. Він їх придбав, тому що продає автозапчастини від автомобілів, а придбаний бензонасос встановив на свій автомобіль, однак на момент коли він їх придбавав, то він не знав, що ці деталі крадені, про це він дізнався лише у працівників міліції.

Судом досліджені такі докази по справі.

Потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що автомобіль він придбав по генеральній довіреності 7-8 років тому у ОСОБА_26 . Довіреність оформлена на нього та на його сина. ОСОБА_27 йому була потрібна, оскільки у нього онкохвора дружина, і йому часто необхідно привезти ліки, або її завезти у лікарню. Вранці 21 березня 2015 року він прокинувся, вийшов у двір, а машини немає. Викликав працівників міліції, які склали протокол, а через декілька днів його викликали впізнати деталі з його машини. Потім подзвонила мати ОСОБА_8 , просила якось вирішити це питання, на що він повідомив, що якщо йому повернуть машину, то у нього немає претензій. Дійсно з правої сторони у машини були прим`яті двері, закривав він машину через віконце, однак бензонасос, глушник були нові, двигун в доброму стані, заводився з півоберта. Машина не стояла на сигналізації, у зв`язку з певними проблемами, він також не може пригадати, чи закривав він її в той вечір. Дійсно було таке, що з машини двічі викрадали магнітолу. Може ствердити, що бачив як після угону ОСОБА_8 продовжує торгувати деталями з його автомобіля, він навіть з ним посварився, коли це побачив, на що той відповів, що повідомить кому продав сидіння та колеса. Він знав, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні угону його машини, тому що бачив його у слідчого під час допитів по справі в міліції. Мати ОСОБА_8 йому дзвонила, спочатку з метою вирішення відшкодування матеріальної шкоди, а потім відмовилася відшкодовувати шкоду. Вважає, що обвинувачених слід покарати по справедливості, однак не м`яко, із застосуванням реального відбування покарання. Позов підтримує у повному обсязі. Зазначив, що хоч йому частину деталей повернули, однак що з ними можна зробити, якщо самої машини фактично немає.

Свідок ОСОБА_28 в судовому засіданні показав, що дійсно він покликаний був бути понятим під час проведення слідчого експерименту із невідомою йому людиною, зовнішність якого вже не пам`ятає. Він був у міськвідділі по своїх справах, коли до нього підійшов оперуповноважений та попросив бути понятим при проведенні слідчого експерименту, він погодився. При цьому був інший понятий ОСОБА_24 , який за проханням працівників міліції їх довіз до місця проведення слідчого експерименту. Може ствердити, що експеримент проводився в присутності слідчого жінки. Визнав, що в протоколі стоїть саме його підпис, однак він не пам`ятає коли він його підписував, чи відразу під час слідчого експерименту, чи пізніше, у міськвідділу. Перед підписом він з протоколом ознайомився, будь-яких зауважень при проведенні слідчого експерименту у нього не виникло. Дійсно вони поїхали в район «Химпрому», поблизу річки Торець, де цей затриманий показував де залишили машину, викрали з неї деталі, та її підпалили. Чоловік показував все самостійно, ніхто йому не підказував. При цьому навіть знайшли номер від машини, її залишки.

Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні показав, що дійсно він приймав участь у проведенні слідчого експерименту як понятий. В той день він та ОСОБА_28 стояли біля міськвідділу по своїх справах, до них підійшли оперативні працівники та попросили прийняти участь у слідчому експерименті. При цьому, повідомили, що треба бути проїхати в район «Химпрому», вони погодилися. Вийшли слідчий дівчина, оперативні працівники та обвинувачений, зовні схожий на особу циганської національності. Вони поїхали на його машині. Коли приїхали, то підозрюваний самостійно показував де залишили машину, як її розбирали на запчастини, як її запалювали, навіть в тому місці знайшли номер від машини, що здивувало працівників міліції. Він підписував протокол, однак не пам`ятає обставини, як він з ним ознайомився, де цей протокол складався, чи проводилося фотографування. Свій підпис в протоколі він впізнає. Дійсно декілька років тому була ситуація, при якій у нього був конфлікт з ОСОБА_6 , однак він його не впізнав, а пригадав про той випадок лише зараз у судовому засіданні, оскільки про це повідомили батьки обвинуваченого.

Свідок ОСОБА_29 у судовому засіданні показала, що вона проводила досудове слідство по вказаному кримінальному провадженню,Ю дійсно нею був складений протокол слідчого експерименту із ОСОБА_6 , може ствердити, що вона як слідчий безпосередньо проводила вказаний слідчий експеримент, при цьому виїжджала на місцевість із підозрюваним ОСОБА_6 , понятими та оперативними працівниками, протокол нею складався безпосередньо під час проведення слідчої дії, допускає, що фототаблиці могли бути складені пізніше, оскільки для їх виготовлення необхідний час, під час проведення вказаної слідчої дії проводилося фотографування. Всіх деталей вона не може пригадати у зв`язку зі спливом часу.

Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні показав, що дійсно саме ним складався протокол огляду та вилучення речей у ОСОБА_8 .. Він допускає, що міг пропустити випадково написання свого прізвища, як слідчого при складання цього протоколу, тому що у нього завжди є свої бланки протоколів, в яких його прізвище вже набрано технічними засобами, а тут прийшлося скористатися іншими протоколом, і він механічно міг пропустити написання свого прізвища. Дійсно ним були зроблені фотознімки вилучених та оглянутих речей, які за розпискою їм добровільно надав ОСОБА_8 , однак він не може наразі пригадати, чому не він, а іншій слідчий виготовив фототаблиці до протоколу, можливо тому, що він складав протокол, як черговий слідчий, після чого передав матеріали іншому слідчому, який вже і виготовив фототаблиці до протоколу, для виготовлення яких необхідний певний час.

Свідки ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 відмовилися від давання показань, скориставшись правом, передбаченим ст. 63 Конституції України.

Свідок ОСОБА_31 підтвердила, що дійсно двигун був вилучений у її присутності, з її добровільної згоди.

Сторона обвинувачення не наполягала на виклику свідка ОСОБА_14 у судове засідання, відмовилася від її виклику.

На вимогу сторони захисту судом були вжиті всі можливі заходи щодо виклику вказаного свідка, зокрема проведення судового засідання в режимі відеоконференції, однак після того, як її виклик у судове засідання не представився можливим, сторона захисту також не наполягала на виклику вказаного свідка.

Експерт ОСОБА_34 у судовому засіданні показав, що він проводив експертизу на підставі наявних у справі матеріалів, безпосередньо залишки машини ним не досліджувалися. Чому так відбулося, тому що слідчий у своїй постанові не просив провести експертизу з оглядом безпосередньо самої машини, відтак він позбавлений був можливості самостійно виїхати та проводити її огляд, тому що в такому випадку не було підстав оформлення командировочних листів. Ця обставина дійсно мала вплив на якість проведення експертизи. Також зазначив, що фотознімки, які були йому представлені були чорно-білі. Крім того, пояснив, що проведення експертизи на теперішній час з безпосереднім оглядом транспортного засобу не буде ефективним, оскільки пройшов значний проміжок часу, почалися корозійні процеси, отже повний характер пожежі можна було виявити тоді, а наразі це неможливо через те, що термічні пошкодження сприяють прискоренню корозійних процесів металу та змінам у залишках фарби.

Експерт ОСОБА_35 у судовому засіданні показав, що на момент проведення експертного дослідження він не міг діяти як експерт, а лише як спеціаліст, оскільки у зв`язку з проведенням АТО у м. Донецьку йому необхідно було підтверджувати статус експерта, який він підтвердив лише у липні 2015 року. Про це він повідомив слідчого, однак незважаючи на це слідчий все ж такі направив йому постанову про проведення експертизи, і він провів її як спеціаліст. При проведенні свого дослідження, він обов`язково дивився автомобіль. Може ствердити, що строк експлуатації на вартість автомобіля не впливає, він згідно правил експертної оцінки брав за основу автомобіль з аналогічними параметрами, вирахував згідно вимог до експертизи вартість автомобіля та окремих його запчастин. Чи знаходився у автомобілі згорілий замок запалення він не пам`ятає. Він діяв на підставі ЗУ «Про порядок проведення експертизи», де спеціаліст може проводити експертизу, якщо має пізнання у вказаній області знань.

Експерт ОСОБА_36 в судовому засіданні показала, що дійсно вона проводила психіатричну експертизу 21 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 .. На момент проведення експертизи ОСОБА_7 був контакту доступний, орієнтований у часі, розумів мету проведення експертизи, разом з тим спостерігалося обмежене мислення з уповільненням, слабке узагальнення, порівняння, критика поведінки присутня. Під час проведення експертизи ОСОБА_7 повідомив, що був «під клеєм», в стані алкогольного сп`яніння. Разом з тим, розповідь про вчинене правопорушення була детальна, послідовна, видно було що розповідає незавчено, вільно. Видно було, що він себе не обумовлює. Також поставлений ОСОБА_7 діагноз не означає, що ОСОБА_7 фантазує. Наведене дозволяє прийти до висновку, що свідомість не була змінена настільки, щоб випробуваний не міг розуміти своїх дій. Тобто з його пояснень було видно, що доза випитого алкоголю не була настільки великою, щоб вплинути на зміну оцінки дійсності навколо нього. Отже вчинення правопорушення було у стані простого алкогольного сп`яніння. Щодо сугестивності(навіюваності) ОСОБА_7 , то з цього приводу вона не може надати відповідь, оскільки на це питання повинен відповісти експерт - психолог, а в даному конкретному випадку проводилася лише психіатрична експертиза.

Відповідно витягу з ЕДРДР, за № 0000750 внесені відомості щодо вчинення правопорушення за ч.1 ст.289 КК України(т.№1,а.с.191);

Відповідно витягу з ЕДРДР, за № 0001068 внесені відомості щодо вчинення правопорушення за ч.2 ст.194 КК України(т.№1,а.с.251);

Відповідно витягу з ЕДРДР, за № 0001069 внесені відомості щодо вчинення правопорушення за ч.2 ст.185 КК України(т.№1,а.с.252);

Відповідно рапорту від 21 березня 2015 року, на телефонну службу НОМЕР_5 поступила заява ОСОБА_11 про викрадення автомобіля зі двору будинку № 5 по вул. Свободи у м. Слов`янську(т.№ 1, а.с.192);

Відповідно заяви від 21 березня 2015 року, ОСОБА_11 звернувся до правоохоронних органів із заявою про викрадення у нього автомобіля марки ВАЗ-2106, державний номер НОМЕР_4 (т.№1, а.с.193);

Відповідно постанови про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 24 квітня 2015 року, вищевказані кримінальні провадження об`єднанні в одне із номером 0000750(т.№1,а.с.253);

Постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 25 травня 2016 року, виділені матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_21 ( т.№1,а.с.255-256);

Відповідно протоколу огляду місця події із фототаблицями від 21 березня 2015 року,оглянуто ділянку місцевості, розташовану напроти під`їзду №2, будинку АДРЕСА_4 . Дана ділянка розміром 8мХ8м, попереду огороджена бордюром сірого кольору, за яким розташований дитячий майданчик, з правої сторони на відстані 10 метрів знаходиться будинку №3 з червоної цегли. Ділянка місцевості має грунтове покриття, на якому візуально видні дві колії з малюнком протектору. Між будинком №3 та №5 є прохід у виді арки, який веде у наступний двір. Зліва від ділянки за кутом будинку АДРЕСА_4 , також справа від ділянки понад будинок АДРЕСА_5 , також є асфальтована дорога у другий двір(т.№1, а.с.194-196);

Відповідно протоколу огляду із фототаблицями від 24 березня 2015 року, об`єктом огляду є металевий двигун, який згідно із добровільної згодою ОСОБА_31 (т.№1, а.с.197) наданий для огляду. Двигун знаходиться у розібраному стані. На корпусі двигуна збоку марковано «ВАЗ», з іншого боку марковано цифри НОМЕР_6 . Двигун складається з відокремлених частин: піддону, передньої кришки, масляного насоса, цепу, промвалу, задньої кришки, болтів, головки, шестерінки ГРМ,стартеру, коленвалу, поршня, шатунів, распредвалу, головки блока, циліндрів, шкіфа, щупа, блока двигуна. Вилучений також глушник сірого кольору. Вказані запчастини виявлені та вилучені з багажнику автомобіля «АUDI -80», біля входу до Слов`янського МВ, по вул. Леніна, 30 у м. Слов`янську(т.№1, а.с.197-200)

Згідно із розпискою, складові частини двигуна передані на збереження потерпілому ОСОБА_11 (т.№1, а.с.201)

Відповідно до протоколу огляду від 24 березня 2015 року із фототаблицями, з дозволу ОСОБА_8 ( т.№1, а.с.202), оглянутий автомобіль «ВАЗ 2101», державний номер НОМЕР_7 , синього кольору, який на момент огляду знаходиться на подвір`ї будинку АДРЕСА_6 . В ході огляду багажника автомобіля, в ньому були виявлені та вилучені панель з регуляторами та циферблатами округлої форми коричневого кольору на автомобіль, права частина радіаторної решітки на автомобіль чорного кольору з двома вирізами для фар, два автокозирки від сонця, чотири автомобільні фари, автомобільний годинник, дроти з перемикачами поворотів та світла, контактні дроти, дзеркало заднього виду, ліва частина радіаторної решітки автомобіля, з двома округлими отворами для фар(т.№1, а.с. 203-205);

Відповідно до протоколу огляду від 25 березня 2015 року із фототаблицями, була оглянута ділянка місцевості , розташованої на території колишнього заводу «Химпром», по вул. Новосодівська, у м. Слов`янську, де в рові глибиною приблизно три метри був виявлений кузов автомобіля, зовні схожого на автомобіль марки «ВАЗ 2106». У автомобіля відсутні колеса, фари, двигун інші агрегати, має зовнішні ознаки згоряння. При огляді виявлено, що біля капоту вибитий напис: «: НОМЕР_8 , двигатель ВАЗ 21011 «ВАЗ» сделано в СССР» (т.№1, а.с. 203-205);.

Відповідно протоколу проведення слідчого експерименту із фототаблицями від 02 квітня 2015 року, проведеного із ОСОБА_7 , який під час проведення слідчого експерименту у присутності захисника та двох понятих показав на місцевості та розповів обставини скоєння правопорушення, з яких видно, що 21 березня 2015 року приблизно о 02 год. 20 хв., він та раніше знайомі йому ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_21 знаходилися в районі будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_21 та ОСОБА_6 пішли у двір будинку АДРЕСА_4 . Потім ОСОБА_7 показав, що він сів до ОСОБА_21 у машину ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_4 та поїхали в район котельно-механічного заводу. По приїзду на місце, ОСОБА_7 вказав на місце, де вони зупинили машину, за 100 метрів від колишнього заводу «Химпром». Потім повідомив, що він, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_37 всі разом стали демонтувати деталі та агрегати з автомобіля «ВАЗ 21063». Після чого показав, що 22 березня 2015 року, приблизно о 16 год. 00 хв., він разом із ОСОБА_6 прийшли до місця, де залишили автомобіль, де разом із ОСОБА_6 штовхнули автомобіль і рів, а потім він накидав гілок та підпалив автомобіль( т.№1, а.с.209-215);

Відповідно протоколу проведення слідчого експерименту із фототаблицями від 03 квітня 2015 року, проведеного із ОСОБА_6 , який під час проведення слідчого експерименту у присутності двох понятих показав на місцевості та розповів обставини скоєння правопорушення, з яких видно, що 21 березня 2015 року приблизно о 02 год. 00 хв., він та раніше знайомі йому ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_21 приїхали до будинку № 5, по вул. Свободи, у м. Слов`янську, з метою заволодіти автомобілем ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_4 , потім вказав на місце у дворі будинку № 5, по вул. Свободи у м. Слов`янську, де вказаний автомобіль стояв. Після цього вказав, де знаходився автомобіль ОСОБА_8 , з якого останній світив фарами, вказуючи на автомобіль, який необхідно угнати. Після цього, показав, що він із ОСОБА_21 пішли у двір будинку АДРЕСА_4 , а ОСОБА_7 пішов зливати бензин для машини, яку вони хотіли угнати, а ОСОБА_8 залишився у своїй машині біля арки, слідкувати щоб їх ніхто із сторонніх не бачив. Після чого повідомив, що ОСОБА_21 відкрив автомобіль ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_4 , а потім за допомогою його ключів завів машину, після чого він сів за кермо цієї машини, здійснив маневр, а потім за кермо сів ОСОБА_38 , біля нього ОСОБА_7 .. Вони всі поїхали на територію колишнього «Химпрому». На вказаній території ОСОБА_6 показав місце, де вони вчотирьох розібрали деталі та агрегати з машини, а потім перевернули машину, зняли двигун. Під час того, як ОСОБА_6 показував місцевість де знаходився автомобіль, яким вони незаконно заволоділи, і де вони викрадали деталі, були знайдені номера з вказаного автомобіля НОМЕР_4 , один з яких був погнутий, які були вилучені. Потім показав, де він та ОСОБА_7 спалили автомобіль. ( т.№1, а.с.216-224);

Згідно із автотоварознавчим дослідженням спеціаліста від 27 березня 2015 року, вартість автомобіля ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_4 станом на 21 березня 2015 року становить 24580 грн. 00 коп. Вартість деталей та агрегатів до автомобіля ВАЗ21063 станом на 21 березня 2015 року, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу(Ки=70%), становить:

-двигуна внутрішнього згоряння - 2550 гривень 00 коп.;

-глушника - 175 гривень 50 коп.;

-комбінації приладів у зборі - 525 гривень 00 коп.;

-решітки радіатора пластикової - 27 гривень 00 коп.;

-козирка сонцезахисний в комплекті - 51гривня 00 коп.;

-чотирьох фар освітлення у зборі - 27гривень 00 коп. кожна, всього на загальну суму 108 гривень 00 коп.;

-часів електронних - 60 гривень 00 коп.;

-перемикача світла центрального - 84 гривні 00 коп.;

-дзеркала заднього виду - 18 гривень 00 коп.;

-проводки електричної в зборі - 165.00 гривень( т.№1, а.с.226-233);

Згідно із висновками судової автотоварознавчої експертизи № 308/28 від 08 квітня 2016 року, ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_4 станом на 21 березня 2015 року з врахуванням технічної справності та комплектності (без врахування пошкоджень)становить 24580 грн. 00 коп.

Вартість деталей та агрегатів до автомобіля ВАЗ21063 станом на 21 березня 2015 року, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу(Ки=70%), становить:

-двигуна внутрішнього згоряння - 2550 гривень 00 коп.;

-глушника - 175 гривень 50 коп.;

-комбінації приладів у зборі - 525 гривень 00 коп.;

-решітки радіатора пластикової - 27 гривень 00 коп.;

-козирка сонцезахисний в комплекті - 51гривня 00 коп.;

-чотирьох фар освітлення у зборі - 27гривень 00 коп. кожна, всього на загальну суму 108 гривень 00 коп.;

-часів електронних - 60 гривень 00 коп.;

-перемикача світла центрального - 84 гривні 00 коп.;

-дзеркала заднього виду - 18 гривень 00 коп.;

-проводки електричної в зборі - 165.00 гривень( т.№3, а.с.78-83);

Згідно із висновком експерта № 649 від 21 квітня 2015 року, найбільш ймовірно осередок пожежі знаходився в середині частини автомобіля. Встановити точне місце виникнення пожежі не уявляється можливим у зв`язку з неінформативністю наданих на дослідження матеріалів. Причиною пожежі є вплив відкритого вогню на горючі матеріали, що знаходилися в осередковій зоні. Встановити можливість загоряння автомобіля при обставинах на які вказують ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не уявляється можливим, в зв`язку з неінформативністю наданих на експертизу матеріалів(а.с. т. №1, а.с.238-240);

Згідно із висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 224 від 21 квітня 2015 року, ОСОБА_7 виявляє легку розумову відсталість, ускладнену синдромом алкогольної залежності(олігофренія в ступеню легкої дебільності з емоційно-вольовою нестійкістю, хронічний алкоголізм в ред. МКБ-9). У період часу, відповідний інкримінованому правопорушенню міг розуміти свої дії та керувати ними. В період часу, якій відповідає інкримінованому обвинуваченому правопорушенню, ОСОБА_7 не знаходився у тимчасово хворобливому стані, який би позбавляв би його здатності розуміти свої дії та керувати ними. У вказаний період часу знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння. В даний час ОСОБА_7 хронічним психічним захворюванням не страждає, може розуміти свої дії та керувати ними. Застосування примусових мір медичного характеру не потребує(т. №1, а.с. 244-247);

Згідно із висновком судової почеркознавчої експертизи № 134 від 23 березня 2016 року, підписи, що розташовані на першій сторінці протоколу проведення слідчого експерименту від 03 квітня 2015 року після слів «За участю підозрюваного ОСОБА_6 , якому згідно з ч.ч.3,4,5,6,7 ст. 42 КПК України роз`яснені його права», у графі «Прізвище» та по середині в нижній частині другої сторінці протоколу проведення слідчого експерименту від 03 квітня 2015 року нижче слів «Копію ухвали слідчого експерименту отримав» від імені ОСОБА_6 виконано ОСОБА_6 ( т. № 3, а.с. 8-10).

Згідно із постановою про закриття кримінального провадження від 08 грудня 2015 року, кримінальне провадження згідно ЄДРДР за № 0000619 від 04 листопада 2015 року, внесено за повідомленням суду щодо застосування до ОСОБА_8 недозволених методів досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю в діях співробітників Слов`янського відділення поліції Краматорського відділу поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України(т. № 2, а.с 115-118)

Судом оглянуті безпосередньо у судовому засіданні речові докази:

Решітка радіатора, передні фари у кількості чотири штуки, перемикач поворотів, панель приладів, козирок сонцезахисний у кількості дві штуки, годинник електронний, перемикач світла, державні номери, надані потерпілим.

На досліджені безпосередньо у судовому засіданні громіздких речових доказів сторони судового розгляду не наполягали, оскільки вони їх бачили під час досудового розслідування, необхідності у їх огляді немає.

Відповідно постанови про визнання речовими доказами від 07 квітня 2015 року, визнані речовими доказами по кримінальному провадженню №0000750 державні номери в кількості двох штук, які мають подряпини, АА 25-49 МО, решітку радіатора, передні фари, перемикач поворотів, панель приладів, двигун внутрішнього згоряння, козирок сонцезахисний, часи електронні, перемикач світла, дзеркало заднього виду, проводку електричну (т. № 1, а.с. 248);

Аналізуючи показання обвинувачених окремо кожного та у їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Так обвинувачений ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні ствердили, що 21 березня 2015 року біля другої год. ночі, вони разом із особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, погодилися на пропозицію обвинуваченого ОСОБА_8 щодо викрадення автомобіля ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_4 , натомість обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечив свою причетність до інкримінованих йому правопорушень, повідомив, що лише придбав виявлені у нього викрадені деталі автомобіля у ОСОБА_6 біля 04 год. 00 хв. ночі 21 березня 2015 року, участь в угоні транспортного засобу та у викраденні деталей із транспортного засобу не приймав.

Аналізуючи такі показання обвинувачених суд приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , та не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_8 , розцінюючи їх як спосіб захисту підсудного, з таких підстав.

Аналіз показань обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 окремо та у сукупності із іншими зібраними доказами по справі, дає підстави суду вважати, що обидва обвинувачених в частині своїх показань щодо обставин угону автомобіля та викрадення деталей не містять суттєвих внутрішніх протиріч, узгоджуються між собою та підтверджуються іншими зібраними по справі доказами.

Щодо незначих розбіжностей в їх показань щодо обставин вчинення правопорушень, суд зазначає, що вони є незначними, а тому суд їх розцінює лише як неузгодження, викликані давністю подій, суб`єктивним поглядом на події кожного з обвинувачених.

Так як обвинувачений ОСОБА_6 , так і обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні показали, що 21 березня 2015 року ОСОБА_6 подзвонив ОСОБА_8 і запропонував угнати автомобіль марки «ВАЗ», з тим, щоб потім з нього викрасти необхідні деталі, при цьому їх показання щодо місця де знаходився автомобіль, та з якого його угнали, часу скоєння правопорушення, розподілення ролей при здійсненні угону автомобіля, вчинення крадіжки деталей із вказаного автомобіля, розподілення викрадених деталей між учасниками крадіжки повністю узгоджуються між собою, а також підтверджуються протоколами слідчих дій, а саме:

Як видно із протоколу слідчого експерименту , проведеного із обвинуваченим ОСОБА_7 , останній вказує при яких обставинах був вчинений угон транспортного засобу, а саме: місце де знаходився цей автомобіль( двір будинку по АДРЕСА_4 ), хто з учасників вчинення правопорушення виконував які дії з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, місце куди був транспортований вказаний автомобіль, при цьому, аналіз показань, які перевірялися під час слідчого експерименту та показань обвинуваченого ОСОБА_7 , даних ним безпосередньо у судовому засіданні дає підстави дійти до висновку, що вони фактично співпадають. Крім того вони також узгоджуються як із перевіреними під час слідчого експерименту показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 так і даними ним безпосередньо у судовому засіданні.

Суд приймає до уваги протоколи слідчого експерименту проведені із обвинуваченим ОСОБА_7 від 02 квітня 2015 року, та з обвинуваченим ОСОБА_6 від 03 квітня 2015 року, як належні та допустимі докази.

При цьому суд ставиться критично до доводів сторони захисту щодо недопустимості як доказу інформації, яка міститься у протоколі слідчого експерименту проведеного із обвинуваченим ОСОБА_6 від 03 квітня 2015 року щодо того, що у вказаному протоколі відсутні підписи ОСОБА_6 на всіх сторінках протоколу, та з понятим ОСОБА_24 у ОСОБА_6 був конфлікт, та не приймає їх до уваги, виходячи з таких міркувань.

Так в судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо того, що вказаний слідчий експеримент був проведений у відсутності слідчого не знайшли свого підтвердження, та були спростовані показаннями свідків, які були присутні при проведенні слідчого експерименту як поняті. Так свідок ОСОБА_28 у судовому засіданні ствердив, що слідчий експеримент був проведений у його присутності, слідчим була жінка, яка була присутня при проведенні всього слідчого експерименту, при цьому нею був складений вказаний протокол. Аналогічні свідчення дав свідок ОСОБА_24 .. При цьому обидва свідки ствердили, що ОСОБА_6 вільно розповідав про події, без примусу, також на території колишнього заводу «Химпрому», де як вказав ОСОБА_6 , були викрадені деталі з автомобіля, у їх присутності були знайдені номери цього автомобіля, що було зафіксовано у протоколі слідчого експерименту. У суду немає підстав сумніватися у показаннях вказаних свідків, оскільки вони дані безпосередньо у судовому засіданні, під присягою. Не знайшли свого підтвердження і доводи сторони захисту в тій їх частині, що ОСОБА_24 та ОСОБА_6 конфліктували між собою, оскільки як видно із свідчень самого ОСОБА_6 , так і із показань свідка ОСОБА_24 , то вони впізнали один одного лише під час судового розгляду, після того, як свої показання надав суду свідок ОСОБА_24 , і лише тому що ОСОБА_24 , як особу, з якою у ОСОБА_6 декілька років тому був конфлікт впізнали присутні у залі судового засідання мати та вітчим ОСОБА_6 ..

Крім того показання ОСОБА_6 в тій їх частині, що ним не підписувався протокол слідчого експерименту також спростований висновком судової почеркознавчої експертизи № 134 від 23 березня 2016 року, за яким підписи у протоколі, вчинені від імені ОСОБА_6 виконано ОСОБА_6 ( т. № 3, а.с. 8-10).

У суду не виникає сумнівів у висновках вказаної експертизи, оскільки вона проведена компетентною особою, з достатнім стажем роботи, із дотриманням норм КПК та КК України, не містить суперечностей та узгоджується з іншими доказами по справі, отже є належним та допустимим доказом по справі.

Суд також зазначає, що зі змісту ч.5 ст. 104 КПК України, протокол повинен бути підписаний учасниками слідчої дії, а відповідно до п.п.3 ч.3 ст. 104 КПК України в заключній частині протоколу повинні міститися відомості про спосіб ознайомлення учасників зі змістом протоколу, ч.4 ст. 104 КПК України, передбачається обов`язок щодо надання можливості ознайомитися із текстом протоколу.

Як видно із протоколу слідчого експерименту від 03 квітня 2015 року, він підписаний його учасниками, що підтверджується показаннями свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_24 , ОСОБА_39 , а щодо підпису обвинуваченого ОСОБА_6 , то вони підтверджуються даними експертного висновку. Дійсно із змісту протоколу не вбачається яким способом учасники були ознайомлені із вказаним протоколом слідчої дій, однак цей недолік усунутий у судовому засіданні, оскільки із показань свідків видно, що перед підписанням протоколом він надавався для ознайомлення, лише після якого вони поставили свої підписи. За таких обставин, грубих процесуальних порушень, які б тягнули за собою визнання інформації, яка міститься у протоколі слідчого експерименту від 03 квітня 2015 року, недопустимим доказом, судом не встановлено.

Крім наведених протоколів слідчого експерименту, показання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також підтверджуються:

-Протоколом огляду місця події від 21 березня 2015 року, згідно з яким виявлено сліди протекторів автомобілів по вул. Свободи,5 у м. Слов`янську. При цьому суд визнає, що дійсно виконані фототаблиці не дають чіткої картини фіксації цих протекторів, однак на думку суду не є такими, щоб не приймати їх до уваги

-Протоколом вилучення двигуна у розібраному стані, який був представлений саме батьками обвинуваченого ОСОБА_6 , і яким підтверджуються показання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні в тій їх частині, що дійсно ОСОБА_6 при викраденні деталей взяв собі саме двигун та глушник, які приніс додому до вітчима та матері.

-Протоколом огляду автомобіля ОСОБА_8 від 24 березня 2015 року, згідно із яким в багажнику вказаного автомобіля виявлено та вилучено деталі автомобіля ВАЗ 21063, державний номер НОМЕР_4 .

Суд приймає до уваги вказаний протокол слідчої дії від 24 березня 2015 року як належний та допустимий доказ та відхиляє доводи сторони захисту щодо їх недопустимості, оскільки у протоколі міститься опис вилучених предметів, який співпадає із описом предметів, переданих на зберігання потерпілому під розписку та описом предметів, визнаних речовими доказами згідно із постановою про визнання речових доказів від 07 квітня 2015 року. До того ж у судовому засіданні при допиті свідка ОСОБА_40 достовірно встановлено, що відсутність прізвища особи, яка складала протокол є технічною помилкою, оскільки свідок ОСОБА_30 підтвердив що саме він складав цей протокол як слідчий, також ствердив що ним проводилося фотографування вилучених деталей. За таких обставин відсутність прізвища посадової особи в описовій частині протоколу, - з врахуванням свідчень свідка ОСОБА_40 та наявності його підпису із зазначенням прізвища та назви посади в кінці протокола, наявності підписів понятих, підпису обвинуаченого ОСОБА_8 , - суд вважає це технічною опискою, яка не є грубим процесуальним порушенням, яке тягне за собою визнання вказаного процесуального документа недопустимим доказом.

Суд також відхиляє доводи сторони захисту щодо неприйняття як доказів додатків до протоколу огляду від 24 березня 2015 року, оскільки, у судовому засіданні достовірно встановлено, що слідчий ОСОБА_39 приймала участь у справі як слідчий та вела досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні. Судом враховується та обставина, що фототаблиці у зв`язку із специфікою їх виготовлення(фотографування проводиться безпосередньо під час слідчої дії, а виготовлення фотографій та складання фототаблиць займає певний час) не можуть бути виготовлені безпосередньо під час складання протоколу слідчої дії. При цьому судом зазначається, що згідно із ч.3 ст. 105 КПК України, додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвічені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовлені та/або вилученні таких додатків. Так як видно із змісту протоколу, під час його проведення проводилося фотографування. На самих додатках містяться підпис слідчого ОСОБА_39 , яка їх виготовила, що на думку суду відповідає вимогам згаданих норм КПК України.

За таких обставин, у суду немає підстав вважати протокол від 24 березня 2015 року із додатками недопустимим доказом, оскільки він містить підписи осіб, які приймали у ньому участь(обвинуваченого ОСОБА_8 , який у судовому засіданні підтвердив, що він підписував вказаний протокол, понятих , слідчого), а додатки до протоколу виготовлені згідно із вимогами ст. 105 КПК України уповноваженою особою, яка при їх виготовленні здійснила пояснювальний напис та поставила свій підпис.

-Протоколом огляду місця події від 25 березня 2015 року яким був виявлений та вилучений кузов автомобіля на території колишнього заводу «Химпром».

Суд приймає до уваги вказаний протокол слідчої дій як належний та допустимий доказ, оскільки він складений відповідно норм КПК України.

Показання обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині угону автомобіля та викрадення деталей також підтверджуються дослідженими у судовому засіданні речовими доказами,. При цьому судом не приймаються доводи сторони захисту щодо їх неналежного збереження, оскільки як встановлено у судовому засіданні вони були прийняти на збереження потерпілим що не заперечується нормами КПК України.

Суд також відхиляє доводи сторони захисту щодо того що обвинувачений ОСОБА_6 обумовив обвинуваченого ОСОБА_8 , тому що вони конкуренти, оскільки вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , який у судовому засіданні вказував, що у них був конфлікт із ОСОБА_8 лише з приводу того яким чином слід здійснити угон транспортного засобу, однак після цього конфлікту, ОСОБА_8 дзвонив ОСОБА_6 , вони продовжили спілкування, більше будь-яких конфліктних ситуацій між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 у судовому засіданні не встановлено та не підтверджується жодним з них.

Щодо тверджень сторони захисту що обвинувачений ОСОБА_7 свої показання як під час досудового слідства, так і під час судового розгляду давав під впливом з боку ОСОБА_6 , то суд ставиться до них критично та не приймає до уваги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так проведення слідчого експерименту із ОСОБА_7 , де ОСОБА_7 показав, що участь в угоні автомобіля та викраденні деталей приймав також і обвинувачений ОСОБА_8 , відбулося 02 квітня 2015 року, тобто за день до проведення слідчого експерименту із обвинуваченим ОСОБА_6 .. Під час проведення слідчого експерименту, ОСОБА_7 показував як відбувся угон та крадіжка у присутності понятих та захисника, отже будь який вплив з боку інших осіб на обвинуваченого при проведенні слідчого експерименту за його участю судом не встановлено. Щодо показань ОСОБА_7 у судовому засіданні, то обвинувачений весь час розгляду кримінального провадження перебував під вартою у зв`язку із відбуванням покарання по іншому вироку, в той час як до ОСОБА_6 будь-яких запобіжних заходів не застосовувалося. Щодо часу знайомства ОСОБА_7 із обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , то слід зазначити, що як видно із показань обвинувачених, то з ОСОБА_7 , як ОСОБА_8 так і ОСОБА_6 познайомилися приблизно в один і той же час. При цьому судом не встановлено будь-яких неприязних відносин між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . З врахуванням наведеного у суду немає підстав вважати, що у ОСОБА_7 були будь-які підстави обумовлювати обвинуваченого ОСОБА_8 .

Судом також не приймаються доводи сторони захисту щодо того, що ОСОБА_7 на час інкримінованого йому діяння, перебував у такому стані алкогольного сп`яніння, що позбавляло його здатності запам`ятати всі деталі скоєння правопорушення та під впливом алкоголю та психоактивних речовин ОСОБА_7 міг оговорити себе та інших співучасників скоєння злочину, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду.

Так, як видно із висновків амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 224 від 21 квітня 2015 року, ОСОБА_7 виявляє легку розумову відсталість, ускладнену синдромом алкогольної залежності(олігофренія в ступеню легкої дебільності з емоційно-вольовою нестійкістю, хронічний алкоголізм в ред. МКБ-9). У період часу, відповідний інкримінованому правопорушенню міг розуміти свої дії та керувати ними. В період часу, якій відповідає інкримінованому обвинуваченому правопорушенню, ОСОБА_7 не знаходився у тимчасово хворобливому стані, який би позбавляв би його здатності розуміти свої дії та керувати ними. У вказаний період часу знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння. В даний час ОСОБА_7 хронічним психічним захворюванням не страждає, може розуміти свої дії та керувати ними. (т. №1, а.с. 244-247);

Експерт ОСОБА_36 в судовому засіданні показала, на момент проведення експертизи ОСОБА_7 був контакту доступний, орієнтований у часі, розумів мету проведення експертизи, разом з тим спостерігається обмежене мислення з уповільненням, слабке узагальнення, порівняння, критика поведінки присутня. Розповідь про вчинене правопорушення була детальна, послідовна, видно було що розповідає незавчено, вільно. Видно було, що він себе не обумовлює. Тобто з його пояснень було видно, що доза випитого алкоголю не була настільки великою, щоб вплинути на зміну оцінки дійсності навколо нього. Отже вчинення правопорушення було у стані простого алкогольного сп`яніння. Зазначила, що поставлений ОСОБА_7 діагноз не означає, що ОСОБА_7 фантазує. Наведене дозволяє прийти до висновку, що свідомість не була змінена настільки, щоб випробуваний не міг розуміти своїх дій.

Суд при цьому виходить з того, що висновки судової психіатричної експертизи містять лише оцінку особистості обвинуваченого, наявність/ відсутність захворювання, яке б давало можливість вирішити питання осудності обвинуваченого, і саме в цьому розумінні вона може бути розцінена при вирішенні питання про винність особи у вчиненні інкримінованого йому діяння, обставин його вчинення, його кримінальної правової кваліфікації.

Отже аналіз судової психіатричної експертизи у сукупності із показаннями експерта в судовому засіданні дає підстави дійти до висновку, що ОСОБА_7 хоч і виявляє легку розумову відсталість, ускладнену синдромом алкогольної залежності(олігофренія в ступеню легкої дебільності з емоційно-вольовою нестійкістю, хронічний алкоголізм в ред. МКБ-9), та на час вчинення інкримінованого правопорушення перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак в достатній мірі розумів що відбувається, міг керувати своїми діями.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що свідчення обвинуваченого ОСОБА_8 щодо того, що він виявлені у нього деталі були лише придбані у ОСОБА_6 спростовуються показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , вищенаведеними протоколами слідчих дій.

Доводи сторони захисту щодо того, що ОСОБА_8 за станом свого здоров`я не міг приймати участь в угоні транспортного засобу та викраденні з нього деталей також спростовується показаннями ОСОБА_6 , який стверджував, що ОСОБА_8 повинен повідомити про появу сторонніх осіб у телефонному режимі, а оскільки вони не знаючи технічний стан машини, вважали, що вона не на ходу, саме ОСОБА_8 мав намір відтягнути машину у безлюдне місце на буксирі, а також показаннями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в тій їх частині, що при викраденні деталей з автомобіля ОСОБА_7 за винагороду не тільки допоміг ОСОБА_8 демонтувати деталі, а також допоміг йому забратися у салон автомобіля.

Судом також відхиляються доводи сторони захисту щодо неправомірності зміни обвинувачення стороною обвинувачення оскільки сторона обвинувачення має скористатися своїм правом щодо його зміни в частині обсягу обвинувачення за правилами ст. 338 КПК України.

За змістом п.1 примітки ст. 289 КК України, під незаконним заволодінням транспортним засобом у цій статті слід розуміти вчинене умисно, з будь-якою метою протиправне вилучення будь-яким способом транспортного засобу у власника чи користувача всупереч їх волі.

За змістом ст. 185 КК України, крадіжка це таємне викрадення чужого майна.

Отже заволодіння транспортним засобом за багатьма ознаками має схожість з викраденням чужого майна. Відмінність цих злочинів можна провести за їх об`єктом і предметом. Об`єктом викрадення чужого майна є відносини власності, а об`єктом злочину, передбаченого ст.. 289 КК України, є відносини, які забезпечують безпеку руху та експлуатацію механічного транспорту. Предметом викрадення є будь-яке чуже майно, предметом злочину, передбаченого ст.. 289 КК України, є транспортні засоби, які згідно із чинним законодавством визнаються джерелом підвищеної небезпеки. Проте це не виключає кваліфікації цього злочину за сукупністю із злочинами проти власності, у разі якщо особа заволоділа транспортним засобом, користувалася ним, а потім викрала інші речі в транспортному засобі і залишила його, то її може бути притягнуто до відповідальності за цей злочин і за крадіжку чужого майна.

Так, як достовірно встановлено у судовому засіданні, і ця обставина підтверджується дослідженими у судовому засіданні протоколами слідчих дій та показаннями обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні, що обвинувачені мали на меті викрадення агрегатів та деталей машини, а угон транспортного засобу вчинили лише з метою транспортування автомобіля у місцевість, де б їм ніхто не заважав вчинити викрадення необхідних їм деталей та агрегатів автомобіля. Такий висновок суду грунтується на показаннях ОСОБА_6 , який ствердив, що йому був необхідний двигун, і саме тому він погодився на угон транспортного засобу, із показань того ж ОСОБА_6 та ОСОБА_7 видно що вилучалися деталі, які кожен із співучасників мав намір привласнити собі, при цьому не всі деталі були вилучені, і що машина була залишена на місці, де з неї відбулося викрадення деталей. Ця обставина також підтверджується протоколами огляду та вилучення деталей від 24 березня 2015 року.

Аналіз досліджених у судовому засіданні доказів також підтверджує ту обставину, що дії учасників незаконного заволодіння були спільними та узгодженими, при цьому перед вчиненням угону, учасники розподілили ролі між собою, які лише коректувалися по ходу вчинення злочину. Так як видно із показань ОСОБА_6 , і його показання підтверджуються показаннями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 безпосередньо вказав на транспортний засіб, яким на його думку можна заволодіти, описав його технічні характеристики, за якими машину необхідно буде тягнути на буксирі, приготовив для цього мотузку та мав намір її буксирувати, залишився спостерігати за обстановкою, щоб попередити інших учасників, ОСОБА_6 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, відкрили машину, завели її, зрушили її з місця, а ОСОБА_7 злив бензин, який потім був залитий у бак транспортного засобу, та сів потім у цю машину, яку вже транспортувала особа, матеріали відносно якої виділені у окреме провадження.

Під час вчинення крадіжки деталей та агрегатів з автомобіля, кожен з учасників приймав участь у їх демонтажу з автомобіля, після чого розподілив викрадене між собою.

За таких обставин, судом не приймаються доводи сторони захисту в частині недоведеності кваліфікації дій обвинувачених. Судом також відхиляються доводи сторони захисту щодо кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки як видно із показань ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , хоч і був в стані алкогольного сп`яніння, однак він був присутній при тому як інші учасники домовляються про вчинення правопорушення, при цьому приймав активну участь у його вчиненні, злив бензин, за винагороду допоміг демонтувати деталі з автомобіля, із показань самого ОСОБА_7 видно лише що він не пам`ятає всіх подробиць вчинення правопорушення у зв`язку із спливом часу.

З урахуванням викладене, при вирішенні питання щодо кваліфікації дій обвинувачених, суд приходить до таких висновків.

Пунктом 2 примітки до ст. 289 КК України передбачено, що під повторністю слід розуміти вчинення таких дій особою, яка раніше вчинила зокрема злочин, передбачений ст. 186, 189 КК України.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_8 був засуджений:

12 грудня 2005 року Слов`янським районним судом Донецької області за ст. ст. 75, 76, 104, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України до чотирьох років позбавлення волі з іспитовим строком два роки, ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14 березня 2006 року з вироку виключено засудження за ч.2 ст. 186 КК України, вважається засудженим за ч.2 ст. 189 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком два роки;

26 березня 2007 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 71, ч.2 186 КК України до чотирьох років 8 місяців позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 21 лютого 2011 року у зв`язку з повним відбуттям покарання;

04 грудня 2014 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1500 гривень. Штраф виплачений 03 лютого 2015 року.

За таких обставин, з врахуванням положень ст. 89, ч.5 ст. 90 КК України, ОСОБА_8 має не зняту та не погашену судимість за вчинення злочинів, передбачених п.2 примітки ст. 289 КК України,

З врахуванням викладеного, оцінюючи наведені у вироку докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 скоїв незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 289 КК України.

Також, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин щодо наявності судимостей ОСОБА_8 , оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 скоїв таємне викрадення чужого майна(крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України.

У зв`язку з викладеним, сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_6 скоїв незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 289 КК України.

Стороною обвинувачення ОСОБА_6 обвинувачується також у вчиненні таємного викрадення майна(крадіжки), за попередньою змовою групою осіб, вчиненого повторно.

У відповідності до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 10 « Про судову практику у справах про злочини проти власності», відповідно до пункту 1 примітки до статті 185 КК повторним у статтях 185, 186 та 189-191 КК визнається злочин, вчинений особою, яка раніше вчинила будь-який із злочинів, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 КК.

Ознака повторності відсутня, якщо за раніше вчинений злочин особу було звільнено від кримінальної відповідальності або якщо судимість за раніше вчинений злочин було погашено чи знято в установленому законом порядку, або якщо на момент вчинення нового злочину минули строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за раніше вчинений злочин.

Як встановлено у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 був засуджений за корисливий злочин із випробуванням та іспитовим строком, під час якого був звільнений у із застосуванням ЗУ «Про амністію». За таких підстав, на час вчинення інкримінованих ОСОБА_6 діянь, останній в силу ст.. 89 КК України вважається не судимим.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 таку ознаку як повторність слід виключити, та приходить до висновку, що сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_6 скоїв таємне викрадення чужого майна(крадіжку) вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України.

Стороною обвинувачення ОСОБА_7 обвинувачується у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненим за попередньою змовою групою осіб.

Пунктом 2 примітки до ст. 289 КК України передбачено, що під повторністю слід розуміти вчинення таких дій особою, яка раніше вчинила зокрема злочин, передбачений ст. 185, 186 КК України.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 був засуджений:

07 вересня 2009 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 186 КК України на строк 1 місяць виправних робіт із додатковою мірою покарання у виді 120 годин громадських робіт;

02 лютого 2011 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. І ст. 70 ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України на строк 3 роки 6 місяців позбавлення волі звільнився 19 лютого 2014 року у зв`язку із відбуттям строку покарання;

26 лютого 2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст.70, ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 , ч.3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі;

23 липня 2015 року Краматорським міським судом Донецької області за ч.4 ст. 70, ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним за вироком Слов`янським міськрайонним судом Донецької області 26 лютого 2015 року до чотирьох років позбавлення волі;

За таких обставин, з врахуванням положень ст. 89, ч.5 ст. 90 КК України, ОСОБА_7 має не зняту та не погашену судимість за вчинення злочинів, передбачених п.2 примітки ст. 289 КК України,

Разом з тим, згідно із положеннями ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. За положенням ч.3 згаданої статті, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Прокурором під час судового розгляду було змінене обвинувачення, однак правом, передбаченим ч.2 ст. 337 КПК України при зміни обвинувачення сторона обвинувачення не скористалася.

За таких обставин, з врахуванням вимог, передбачених ст. 337 КПК України, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 скоїв незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 289 КК України.

Також, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин щодо наявності судимостей ОСОБА_7 , оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 скоїв таємне викрадення чужого майна(крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України.

Оцінюючі зібрані по справі докази у їх сукупності, в частині обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, суд приходить до таких висновків.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, не визнав, пояснив, що не мав наміру підпалювати автомобіль, цей автомобіль підпалив ОСОБА_7 , що для нього самого було несподіванкою.

Суд розцінює такі показання ОСОБА_6 як спосіб захисту обвинуваченого, та не приймає їх до уваги, оскільки вони спростовуються як показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_6 , так і показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , протоколом огляду залишків транспортного засобу, висновками судової пожежної експертизи.

Так, як видно із показань ОСОБА_6 та показань ОСОБА_7 , 21 березня 2015 року, біля 16 год. 00 хв., по рекомендації ОСОБА_8 , вони повернулися на місце скоєння крадіжки деталей з автомобіля ВАЗ, з наміром приховати сліди злочину. Та обставина, що автомобіль ВАЗ був фізично знищений саме шляхом підпалу підтверджується протоколом огляду залишків транспортного засобу, висновками судової пожежної експертизи.

Із показань обвинувачених видно, що у ОСОБА_6 у багажнику автомобіля була каністра бензину.

Так, саме ОСОБА_6 привіз ОСОБА_7 на місце скоєння крадіжки деталей автомобіля, у нього в машині знаходилися горючі матеріали, які можна було використатися для підпалу автомобіля, за таких обставин, твердження ОСОБА_6 , що ОСОБА_7 без його дозволу взяв вказану каністру, на думку суду не є слушними, як і доводи ОСОБА_7 в тій їх частині, що він мовчки взяв вказану каністру, нічого не питаючи у ОСОБА_6 ..

Суд виключає обставини вчинення підпалу автомобіля за допомогю гілок, які насипав ОСОБА_7 у середину автомобіля, оскільки у судовому засіданні вказана обставина не встановлена.

За таких обставин, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 скоїв умисне знищення чужого майна вчинене шляхом підпалу, і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 194 КК України.

За таких обставин, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 скоїв умисне знищення чужого майна вчинене шляхом підпалу, і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 194 КК України.

Судом досліджені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 .

Так, у відповідності до характеристики від 26 березня 2015 року, наданої керівником мікрорайону «Восточний» м. Слов`янська Донецької області, ОСОБА_6 із сусідами не спілкується, у зловживанні спиртних напоїв помічений не був, проживає із сім`єю( т. № 2, а.с.3), Згідно із довідкою про склад сім`ї проживає із дружиною та п`ятьма малолітніми дітьми, що підтверджується також свідоцтвами про народження дітей, де ОСОБА_6 записаний їх батьком, свідоцтвом про одруження( т. № 2, а.с. 4-10). Згідно із довідкою КЛПУ Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська ОСОБА_6 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває. Згідно із довідкою КЛПУ Міський наркологічний диспансер м. Слов`янська, обвинувачений ОСОБА_6 у лікаря-нарколога на обліку не перебуває (т. № 2, а.с. 2). Раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, матеріальну шкоду відшкодовано частково.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд визнає активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно із ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність всіх характеризуючих його обставин, віднесення його законодавцем до категорії середньої тяжкості та тяжких, характер і ступінь його суспільної небезпеки, характер дій обвинуваченого у здійсненні ним злочинних намирів, ступінь негативних майнових втрат потерпілої сторони, дані про особу обвинуваченого.

З огляду на викладене, суд приймає фактичні обставини по справі, ступінь тяжкості вчинених злочинів, відсутність обтяжуючих обставин, пом`якшувальні обставини, характер та мотиви протиправних діянь, і, враховуючи вищенаведені характеристики обвинуваченого, попередню соціальну поведінку обвинуваченого, ступінь небезпечності особистості обвинуваченого для суспільства, ту обставину, що обвинувачений є батьком п`ятьох малолітніх дітей, має постійне місце проживання, одружений, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, своєю поведінкою сприяв розкриттю злочину, зрозумів протиправність своїх дій, позицію сторони обвинувачення, яка наполягала на призначенні покарання без його реального виконання, позицію потерпілого, який вважає, що незважаючи на кількість утриманців обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання, пов`язане із позбавленням волі, суд визнає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі не в максимальному розмірі в межах санкцій інкримінованих статей Особливої частини Кримінального Кодексу України. Суд, враховуючи той факт, що ОСОБА_6 було вчинено декілька злочинів, вважає за необхідне призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим. суд всебічно оцінив викладені обставини та прийшов до переконання про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 без реального виконання покарання, і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком у відповідності до положень ст. ст. 75, 76 КК України.

Вказане покарання обвинуваченому по своєму виду та розміру на думку суду буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Судом були досліджені відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_8 .

Так, у відповідності до характеристики від 26 березня 2015 року, наданої керівником мікрорайону «Славтяжмаш» м. Слов`янська Донецької області, ОСОБА_8 із сусідами не спілкується, помічений у вживанні наркотичних засобів, проживає із сім`єю( т. № 2, а.с.20), Згідно свідоцтвами про народження дітей, де ОСОБА_8 записаний їх батьком, свідоцтвом про одруження, - ОСОБА_8 одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей( т. № 2, а.с. 21-23). Згідно із довідкою КЛПУ Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська ОСОБА_8 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває. Згідно із довідкою КЛПУ Міський наркологічний диспансер м. Слов`янська, обвинувачений ОСОБА_8 у лікаря-нарколога на обліку перебуває з 2002 року з діагнозом « Розлади психіки та поведнки внаслідок вживання декількох наркотичних та інших психоактивних речовин. Вживання зі шкідливим наслідками (т. № 2, а.с. 19). Згідно із медичними документами, має хронічне захворювання. Раніше судимий: 12 грудня 2005 року Слов`янським районним судом Донецької області за ст. ст. 75, 76, 104, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 189 КК України до чотирьох років позбавлення волі з іспитовим строком два роки, ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14 березня 2006 року з вироку виключено засудження за ч.2 ст. 186 КК України, вважається засудженим за ч.2 ст. 189 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком два роки;

26 березня 2007 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 71, ч.2 186 КК України до чотирьох років 8 місяців позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 21 лютого 2011 року у зв`язку з повним відбуттям покарання;

04 грудня 2014 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 1500 гривень;

Матеріальну шкоду відшкодовано.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 суд визнає поганий стан здоров`я.

Згідно із ст. 65 КК України, приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність всіх характеризуючих його обставин, віднесення його законодавцем до категорії середньої тяжкості та тяжких, характер і ступінь його суспільної небезпеки, характер дій обвинуваченого у здійсненні ним злочинних намирів, ступінь негативних майнових втрат потерпілої сторони, дані про особу обвинуваченого.

З огляду на викладене, суд приймає фактичні обставини по справі, ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючи х обставин, пом`якшувальні обставини, характер та мотиви протиправних діянь, і, враховуючи вищенаведені характеристики обвинуваченого, попередню соціальну поведінку обвинуваченого, який був неодноразово судимий за аналогічні злочини, ступінь небезпечності особистості обвинуваченого для суспільства, ту обставину, що обвинувачений є батьком двох малолітніх дітей, має постійне місце проживання, одружений, що свідчить про наявність соціальних зв`язків, позицію сторони обвинувачення, позицію потерпілого, який вважає, що обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити покарання, пов`язане із позбавленням волі, суд визнає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі не в максимальному розмірі в межах санкцій інкримінованих статей Особливої частини Кримінального Кодексу України. Суд, враховуючи той факт, що ОСОБА_8 було вчинено декілька злочинів, вважає за необхідне призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань.

Суд зважає на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні провину свою не визнав, однак розцінює таку поведінку як спосіб захисту обвинуваченого, і вважає, що вказана обставина не може вплинути на висновок суду при призначенні покарання.

Вказане покарання обвинуваченому по своєму виду та розміру на думку суду буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Судом були досліджені відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_7 .

Так, у відповідності до характеристики від 26 березня 2015 року, наданої керівником мікрорайону «Артема-Лісного» м. Слов`янська Донецької області, ОСОБА_7 із сусідами не спілкується, помічений у зловживанні спиртними напоями( т. № 1, а.с.261). Згідно із довідкою КЛПУ Обласна психіатрична лікарня м. Слов`янська ОСОБА_7 на обліку у лікаря-психіатра перебуває з 2005 року по теперішній час з діагнозом: «легка розумова відсталість зі значними поведінковими порушеннями». Згідно із довідкою КЛПУ Міський наркологічний диспансер м. Слов`янська, обвинувачений ОСОБА_7 у лікаря-нарколога на обліку перебуває з 2015 року з діагнозом « Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Вживання зі шкідливим наслідками (т. № 1, а.с. 260).

Раніше судимий: 07 вересня 2009 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 186 КК України на строк 1 місяць виправних робіт із додатковою мірою покарання у виді 120 годин громадських робіт;

02 лютого 2011 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. І ст. 70 ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України на строк 3 роки 6 місяців позбавлення волі звільнився 19 лютого 2014 року у зв`язку із відбуттям строку покарання;

26 лютого 2015 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст.70, ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 , ч.3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі;

23 липня 2015 року Краматорським міським судом Донецької області за ч.4 ст. 70, ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним за вироком Слов`янським міськрайонним судом Донецької області 26 лютого 2015 року до чотирьох років позбавлення волі;

Матеріальну шкоду не відшкодовано.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є вчинення його у стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_41 суд визнає стан здоров`я останнього та щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно із ст. 65 КК України, приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність всіх характеризуючих його обставин, віднесення його законодавцем до категорії середньої тяжкості та тяжких, характер і ступінь його суспільної небезпеки, характер дій обвинуваченого у здійсненні ним злочинних намирів, ступінь негативних майнових втрат потерпілої сторони, дані про особу обвинуваченого.

З огляду на викладене, суд приймає фактичні обставини по справі, ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обтяжуючи х обставин, пом`якшувальні обставини, характер та мотиви протиправних діянь, і, враховуючи вищенаведені характеристики обвинуваченого, попередню соціальну поведінку обвинуваченого, ту обставину, що обвинувачений неодноразово засуджений за аналогічні злочини, ступінь небезпечності особистості обвинуваченого для суспільства, ту обставину, що обвинувачений має постійне місце проживання, позицію сторони обвинувачення, позицію потерпілого, який вважає, що обвинуваченого не слід суворо карати, суд визнає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі не в максимальному розмірі в межах санкцій інкримінованих статей Особливої частини Кримінального Кодексу України. Суд, враховуючи той факт, що ОСОБА_6 було вчинено декілька злочинів, вважає за необхідне призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим. Суд, враховуючи той факт, що ОСОБА_7 були вчинені інкриміновані йому діяння до ухвалення вироку від 23 липня 2015 року, а покарання по вироку від 26 лютого 2015 року на підставі ч.4 ст. 70 КК України приєднано вироком суду від 23 липня 2015 року, суд вважає за необхідне призначити покарання на підставі ч.1,2 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_7 був затриманий 30 березня 2015 року згідно із ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 30 березня 2015 року(т.№ 1, а.с.276-277), суд відповідно ч.5 ст. 72 КК України, вважає, що термін перебування ОСОБА_7 під вартою - як запобіжний захід з 30 березня 2015 року та в період з 08 червня 2015 року - як залишення Абакумова у СИ з метою розгляду кримінального провадження, - по 05 липня 2016 року слід обчислювати із розрахунку один день утримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Щодо розв`язання питання про розподіл процесуальних витрат, суд виходить з таких міркувань.

Із довідки б/н, витрати на проведення судової пожежної експертизи по кримінальному провадженню № 0000750 становлять 921 грн. 56 коп.(т.№ 1, а.с.237);

Із акту б/н, витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи по кримінальному провадженню № 0000750становлять 2752 грн. 50 коп.(т.№ 3, а.с.6);

Із акту б/н, витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи по кримінальному провадженню № 0000750 становлять 7546 грн. 80 коп.(т.№ 3, а.с.77);

Відповідно ст. 118 КПК України, процесуальні витрати зокрема складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів.

В ст. 243 КПК України зокрема зазначається, що сторона обвинувачення залучає експерта за наявності підстав для проведення експертизи.

Статтею 122 КПК України передбачений порядок здійснення оплати витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Аналіз зазначеної статті дозволяє дійти висновку, що законодавець у вказаній статті зазначає коло осіб, на яких за певних умов покладається обов`язок на покриття процесуальних витрат під час проведення кримінального провадження як під час досудового розслідування так і судового слідства.

За змістом ст. 122 КПК України, яка передбачає залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з державного бюджету.

Відповідно ст. 124 КПК України, яка передбачає розподіл процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З огляду на викладене, з врахуванням вимог ст. 124 КПК України, суд вважає, що з обвинувачених слід стягнути в прибуток держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів.

Визначаючи розмір стягуваних процесуальних витрат, суд виходить з таких міркувань.

Так клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи було висловлене захисником обвинуваченого ОСОБА_8 , та підтримане обвинуваченим ОСОБА_6 , отже з врахуванням норм КПК України, суд приходить до висновку, що витрати по вказаній експертизі підлягають стягненню саме з цих обвинувачених в рівних частках. В той час, як витрати по інших експертизах суд стягує з всіх обвинувачених у рівних частках.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно ст. 100 КПК України.

Вирішуючи цивільний позов, суд виходив з таких міркувань.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_11 володів транспортним засобом ВАЗ 12063, державний номер НОМЕР_4 на підставі довіреності, яка мається у матеріалах справи. Отже з урахуванням п. 13 Постанови Пленуму ВСС України від 01 березня 2013 року № 4, потерпілий ОСОБА_11 є особою, яка володіє майном на праві, передбаченому договором, а тому також має право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.
У судовому засіданні встановлено, що обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було здійснено незаконне заволодіння транспортним засобом. При цьому Як встановлено у судовому засіданні безпосередньо транспортному засобу діями обвинувачених в частині незаконного заволодіння транспортному засобу будь-якої шкоди спричинено не було.

Також, в судовому засіданні встановлено, що обвинуваченими ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_42 було вчинено крадіжку агрегатів та деталей автомобіля, який належав на праві володіння потерпілому ОСОБА_11 .. Як встановлено у судовому засіданні, були викрадені:

-двигун внутрішнього згоряння, вартістю 2550 гривень 00 коп.;

-глушник, вартістю 175 гривень 50 коп.;

-комбінацію приладів у зборі, вартістю 525 гривень 00 коп.;

-решітку радіатора пластикову, вартістю 27 гривень 00 коп.;

-козирок сонцезахисний в комплекті, вартістю 51гривня 00 коп.;

-чотири фари освітлення у зборі, вартістю 27гривень 00 коп. кожна, всього на загальну суму 108 гривень 00 коп.;

-часи електронні, вартістю 60 гривень 00 коп.;

-перемикач світла центральний, вартістю 84 гривні 00 коп.;

-дзеркало заднього виду, вартістю 18 гривень 00 коп.;

-проводку електричну в зборі, вартістю 165.00 гривень.

За змістом розписок, які містяться у кримінальному провадженні зазначене майно повернуто потерпілому ОСОБА_11 , і наведена обставина також стверджується показаннями самого потерпілого ОСОБА_11 .. До того ж судом були оглянуті у судовому засідання вказані деталі як речові докази.

Разом з тим, в судовому засіданні достовірно встановлено, що автомобіль, який належить на праві володіння потерпілому ОСОБА_11 був знищений саме внаслідок неправомірних дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які здійснили його підпал.

За змістом ч.1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдану майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на викладене, з врахуванням тієї обставини, що винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у знищенні майна шляхом підпалу, яке належить ОСОБА_11 на праві володіння, повністю доведена, сума шкоди, визначеної у позовній заяві потерпілого у судовому засіданні підтверджена висновком автотоварознавчої експертизи, суд приходить до висновку, що позов в частині відшкодування майнової шкоди підлягаю частковому задоволенню, та стягує з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 майнову шкоду завдану потерпілому ОСОБА_11 в сумі 24580 грн. 00 коп. у солідарному порядку у зв`язку з неможливістю визначити ступінь вини кожного з них. У позові ОСОБА_11 до ОСОБА_8 в частині стягнення майнової шкоди суд відмовляє у зв`язку з безпідставністю.

Вирішуючи питання моральної шкоди, суд виходить з таких міркувань.

Так згідно із п.3 ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням та пошкодженням її майна.

За змістом ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

У судовому засіданні достовірно встановлено, наявність винних дій обвинувачених щодо пошкодження та знищення майна, яке належить на праві володінні потерпілому. При цьому суд вважає, що внаслідок знищення транспортного засобу дійсно були порушені права потерпілого ОСОБА_11 , що вимагало від нього додаткових зусиль, у зв`язку з порушенням звичайного укладу його життя, але суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 16000 гривень є завищеними та підлягають зменшенню до розміру по 2000 грн. 00 коп. з кожного з обвинувачених. Зазначена сума є достатньою та такою, що відповідає характеру та обсягу страждань, їх тривалості та тяжкості вимушених змін у житті позивача.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.194, ч.2 ст. 289 КК України.

Призначити ОСОБА_6 покарання:

за ч.2 ст. 185 КК України у виді 1(одного)року позбавлення волі,

за ч.2 ст.194 КК України у виді 4(чотирьох)років позбавлення волі,

за ч.2 ст.289 КК України у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим покаранням, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання до відбуття у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_6 ст..ст. 75, 76 КК України і у відповідності до вказаних статей кримінального закону звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного по даному вироку з випробуванням та іспитовим строком на 3(три) роки, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Захід забезпечення кримінального провадження по даному кримінальному провадженню ОСОБА_6 не обирався.

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України.

Призначити ОСОБА_8 покарання:

за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2(двох)років позбавлення волі,

за ч.2 ст.289 КК України у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань остаточно визначити ОСОБА_8 покарання до відбуття 6(шість) років позбавлення волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту затримання.

Захід забезпечення кримінального провадження по даному кримінальному провадженню ОСОБА_8 не обирався.

Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.194, ч.2 ст. 289 КК України.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

за ч.2 ст. 185 КК України у виді 1(одного)року позбавлення волі,

за ч.2 ст.194 КК України у виді 4(чотирьох)років позбавлення волі,

за ч.2 ст.289 КК України у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим визначити ОСОБА_7 покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.

У відповідності до ч.1, 2, ч.4 ст. 70 КК України, з врахуванням покарання, призначеного за вироком Краматорського міського суду Донецької області від 23 липня 2015 року за ч.4 ст. 70, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі, за сукупністю злочинів визначити ОСОБА_7 покарання шляхом часткового складання покарань та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 6(шість) років.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 із заліком досудового ув`язнення обчислювати з моменту затримання 30 березня 2015 року.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України, термін перебування ОСОБА_7 під вартою як запобіжний захід з 30 березня 2015 року по 05 липня 2016 року включно обчислювати із розрахунку один день утримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження по даному кримінальному провадженню ОСОБА_7 не обирався.

Речові докази: номери в кількості двох штук, які мають подряпини, АА 25-49 МО, решітку радіатора, передні фари, перемикач поворотів, панель приладів, двигун внутрішнього згоряння, козирок сонцезахисний, часи електронні, перемикач світла, дзеркало заднього виду, проводку електричну, які відповідно постанови про визнання речовими доказами від 07 квітня 2015 року, визнані речовими доказами по кримінальному провадженню №0000750,- після вступу вироку у законну силу, - залишити потерпілому ОСОБА_11 за належністю.

Процесуальні витрати на залучення експерта на проведення судової пожежної експертизи стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в розмірі по 307 грн. 19 коп. з кожного в дохід держави

Процесуальні витрати на залучення експерта на проведення судової автотоварознавчої експертизи стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в розмірі по 2515(дві тисячі п`ятсот п`ятнадцять) грн. 60 коп. в дохід держави.

Процесуальні витрати на залучення експерта на проведення судової почеркознавчої експертизи стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 в розмірі по 1376(тисяча триста сімдесят шість) грн. 25 коп. в дохід держави.

Позов ОСОБА_11 до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , матеріальну шкоду у розмірі 24580( двадцять чотири тисячі п`ятсот вісімдесят) грн. 00 коп. у солідарному порядку.

У позові ОСОБА_11 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 , моральну шкоду у розмірі по 2000( дві тисячі) грн. 00 коп. з кожного.

В решті позову в частині стягнення моральної шкоди відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1