Ухвала
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в м. Києві 11 липня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 травня 2016року та хвалу Апеляційного суду Черкаської області від 17 червня 2016 року,
встановила:
Ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 травня 2016 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на бездіяльність органу досудового слідства.
Ухвалою судді Апеляційного суду Черкаської області від 17 червня 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на вищезазначену ухвалу слідчого судді, оскільки, як зазначено в ухвалі, апеляційна скарга подана на судове рішення, яке оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , посилаючись на порушення вимог кримінального процесуального закону, недотримання місцевим та апеляційним судом процедури судового розгляду в тому числі строків, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, порушують питання про скасування ухвали судді апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Однак касаційна скарга ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не може бути прийнята до розгляду.
Статтею 425 КПК України визначено коло осіб, які мають право подати касаційну скаргу.

Згідно цієї норми закону право на касаційне оскарження судових рішень наділені підозрюваний, обвинувачений, засуджений (виправданий), їх законні представники чи захисники, прокурор, потерпілий чи його представник, цивільний позивач, його представник або законний представник, цивільний відповідач або його представник, законні представники чи захисники неповнолітнього, щодо якого вирішувалося питання про застосування примусових заходів виховного характеру чи особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Жодного доказу про наявність у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 будь-якого із зазначених процесуальних статусів автори касаційної скарги не надали.

Крім того, під час подачі касаційної скарги скаржникам слід звернути увагу на положення ч. 2 ст. 427 КПК України, відповідно до частини другої якої касаційна скарга, окрім іншого має містити обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення. Крім того, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, що мають узгоджуватись зі ст. 436 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, при вирішенні питання про наявність яких, суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 цього Кодексу.

Тобто касаційна скарга має містити посилання на передбачені ст. 438 КПК України підстави для скасування або зміни судових рішень із зазначенням у чому саме вони полягають.

Доводи касаційної скарги щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Зокрема, скаржниками у скарзі порушено питання про скасування ухвали апеляційного суду. Однак, обґрунтовуючи свою скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наводять певні доводи щодо їх незгоди з рішенням місцевого суду, та не зазначають, які саме порушення допущені апеляційним судом при розгляді провадження.

Отже, висловлюючи вимогу про скасування ухвали апеляційного суду через допущені цим судом порушення, вказані у ст. 412 КПК України, скаржники в касаційній скарзі не наводять конкретних та обґрунтованих доводів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, у касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , наводять доводи щодо своєї незгоди із ухвалою слідчого судді, однак не висловлюють прохання щодо ухвали місцевого суду.
Зазначені недоліки позбавляють колегію суддів можливості прийняти відповідне процесуальне рішення.
Як визначено ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається скаржнику, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Залишення касаційної скарги без руху або її повернення відповідно до ч. 4 ст. 429 КПК України не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Враховуючи наведене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів

постановила:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 травня 2016року та хвалу Апеляційного суду Черкаської області від 17 червня 2016 року залишити без руху.

Надати скаржникам для усунення вказаних недоліків п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копії ухвали.

Касаційну скаргу повернути скаржникам, якщо не буде усунуто недоліки касаційної скарги в установлений строк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8