233 № 233/5376/16-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року Костянтинівський міскрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області обвинувальний акт і угоду про визнання винуватості по кримінальному провадженню (внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001159 від 21 вересня 2016 року) за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 22 лютого 2016 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі 850 грн. (фактично сплачено 22 березня 2016 року); 2) 17 серпня 2016 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, -

в с т а н о в и в :

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 27 жовтня 2016 року надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України, з угодою про визнання винуватості від 25 жовтня 2016 року, укладеною між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 , з іншого боку.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену на досудовому розслідуванні між ним та підозрюваним ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні вважав за можливе затвердити зазначену вище угоду про визнання винуватості, зазначивши, що він беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні за ч.2 ст. 309 КК України та, відповідно до умов угоди, погоджується на призначення покарання у вигляді двох років позбавлення волі, але укладав та підписував угоду про визнання винуватості він за умови, що ці два роки позбавлення волі мають охоплювати покарання, призначене йому за попереднім вироком.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, але за умов, що остаточне покарання його підзахисному за цим кримінальним провадженням та за попереднім вироком не може бути більшим, ніж узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, інакше вирок на підставі угоди не буде відповідати вимогам КПК України.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, перевіривши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

За правилами п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмову в затвердженні угоди з поверненням кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468 - 475 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Як вбачається зі змісту п.3 угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 з іншого боку, сторони дійшли згоди, що за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, підозрюваному ОСОБА_5 слід призначити покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Проте з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 є раніше засудженою особою, а саме вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 17 серпня 2016 року за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, який набув чинності та на даний час є невиконаним.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Однак, як встановлено у судовому засіданні, умовами зазначеної угоди вказані вимоги ч.1 ст. 71 КК України не враховані, що свідчить про неможливість призначення судом покарання про яке домовилися сторони, передбаченого змістом п.3 угоди про визнання винуватості, у зв`язку з чим суд приходить до переконання про невідповідність угоди вимогам Кримінального Кодексу України, та за таких обставин, суд дійшов висновку про неможливість затвердження угоди та винесення вироку на підставі такої угоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 474 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 25 жовтня 2016 року, укладеною між прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_5 з іншого боку, у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001159 від 21 вересня 2016 року.

Повернути кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001159 від 21 вересня 2016 року щодо ОСОБА_5 , прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя