Номер провадження 11-сс/775/457/2016

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляд кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційного суду Донецької області в місті Артемівську апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури сил АТО ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 07 жовтня 2016 року, якою у кримінальному провадженні № 0000041 від 28 лютого 2016 року, відмовлено у задоволені клопотання старшого слідчого про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваної ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 07 жовтня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого про дозвіл на затримання з метою приводу ОСОБА_6 , підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На ухвалу слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення вимог кримінального процесуального законодавства просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою надати дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваної ОСОБА_6 . Посилається на те, що викладені в ухвалі суду твердження не відповідають дійсним обставинам, слідчим суддею не були досліджені надані до клопотання докази, які підтверджують наявність обставин, передбачених ч.4 ст.189 КПК України. Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки ухвалу суду було отримано лише 07 листопада 2016 року.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, прокурор не був присутній в судовому засіданні, копію ухвали отримав лише 07 листопада 2016 року.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що строк на подання апеляційної скарги пропущений з поважних причин та має бути поновлений.

Крім того, згідно до ч.3 ст.189 КПК України розгляд клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного здійснюється в закритому судовому засіданні за участю прокурора.

Таким чином, вказані вимоги закону були порушені слідчим суддею, а тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді ухвалена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства і підлягає скасуванню.

Скасовуючи ухвалу слідчого судді за наслідками апеляційного розгляду, відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд скасовує ухвалу і постановляє нову ухвалу.

Дослідивши клопотання старшого слідчого та додані до нього матеріали, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи клопотання старшого слідчого, колегія суддів зазначає, що всі питання, які відносяться до повноважень слідчого судді у кримінальному провадженні повинні вирішуватись відповідно до вимог КПК України та загальних засад кримінального провадження, визначених ч.1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Сторона обвинувачення забов`язана використати всі передбачені законом можливості для дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого (зокрема, прав на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя) у разі здійснення кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia).

Згідно до ст.188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Це клопотання має бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Відповідно до ч.3 ст.188 КПК України прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 КПК України цього Кодексу обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Таким чином, вимоги зазначених вище норм кримінального процесуального закону вимагають разом з поданням клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу, одночасне подання доказів, які доводять обгрунтованність підозри у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, це є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Проте, як вбачається з долучених до клопотання про надання дозволу на затримання матеріалів, ОСОБА_6 оголошена підозра в тому, що вона наприкінці серпня 2014 року, користуючись мобільним телефоном завербувала у діяльність терористичної організації «ДНР» жительку міста Краматорська ОСОБА_7 , після чого 12 січня 2015 року та 14 січня 2015 року, знаходячись на тимчасово непідконтрольній українській владі території у селі Васильківка Старобешівського району Донецької області, на особистий мобільний телефон отримала від ОСОБА_7 інформацію про переміщення колон військової техніки Збройних Сил України для подальшого планування та здійснення збройними формуваннями терористичної організації «ДНР» терористичних актів.

В обґрунтування пред`явленої підозри слідчим надано протокол за результатами проведення розшукового заходу, в якому йдеться лише про зміст інформації, отриманої в ході проведення заходу.

Разом з цим, надані докази вказують лише про розмову невідомого абонента з позивним « ОСОБА_8 » та співробітником розвідки «ДНР» з позивним « ОСОБА_9 », при цьому, зазначена розмова в будь-який спосіб не дає підстав зробити висновок про причетність саме ОСОБА_6 до цієї розмови, а отже до інкримінованого злочину за ч.1 ст. 258-3 КК України особи, відносно якої ініційоване клопотання про надання дозволу на затримання.

Будь-яких інших доказів, які б прямо вказували на ОСОБА_6 як на особу, яка є співробітником розвідки «ДНР» та отримувала інформації від ОСОБА_7 , старшим слідчим не надано.

Отже, на думку колегії суддів, зазначені у клопотанні старшого слідчого доводи та долучені до нього матеріали не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду про причетність саме ОСОБА_6 до інкримінованого злочину та спростовуються вищевикладеним.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання старшого слідчого та апеляції прокурора про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_6 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, колегія суддів зазначає, що відмова в задоволенні клопотання не позбавляє орган досудового розслідування повторно звернутися до слідчого судді з клопотанням при наявності доказів, що дають підстави для обґрунтованої підозри та виникненні нових обставин, які підтверджують необхідність тримання особи під вартою.

Керуючись ст. ст. 7, 177, 178, 188, 189, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури сил АТО ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 07 жовтня 2016 року, якою відмовлено у задоволені клопотання старшого слідчого слідчого відділу військової прокуратури сил АТО про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваної ОСОБА_6 , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу військової прокуратури сил АТО про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваної ОСОБА_6 для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді