Провадження № 1-кп/761/906/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора, ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

секретаря ОСОБА_11

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування, у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 366 КК України, (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0018415 від 17.12.2013 року)
В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 366 КК України надійшов до Шевченківського районного суду м. Києва 20 травня 2016 року.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважав за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вказавши на те, що останній підлягає розгляду Шевченківським районним судом м. Києва, підстави для закриття кримінального провадження відсутні, в судове засідання необхідно викликати свідків .
Захисник ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечували щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту до судового розгляду та заявили клопотання про його повернення прокурору з підстав невідповідності вимогам ст. 291 КПК України. Окрім іншого, у разі призначення обвинувального акту до судового розгляду, просила направити останній до Апеляційного суду м.Києва для визначення підсудності.
Інші захисники та обвинувачені підтримали клопотання захисника ОСОБА_13 та просили про його задоволення.
Заслухавши думку прокурора щодо заявлених клопотань обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, суд прийшов до наступного висновку.
Так, згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень п. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Проте, як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, пред*явленого кожному окремо, тобто прокурором не висунуто останнім кінцевого обвинувачення у вчиненні ними кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 191, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 366КК України. В даному обвинувальному акті викладений лише зміст підозри, а також ті встановлені органами досудового розслідування фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюються ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 й правова кваліфікація кримінальних правопорушень, в якому підозрюється останній.

Такі відомості, у відповідності до ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за цим процесуальним рішенням, зважаючи на зазначення у обвинувальному акті про достатність доказів для підозри останнім, мають статус підозрюваних.

Окрім іншого, у порушення вимог ч.2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті також чітко не визначено розмір матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яка, за змістом обвинувального акту, відрізняється від заявленої ціни цивільного позову в рамках кримінального провадження

При цьому, частиною 3 статті 314 КПК України передбачені рішення, які суд вправі прийняти у підготовчому судовому засіданні. Одним з таких рішень є повернення обвинувального акта прокурору, у разі його невідповідності вимогам КПК України.
Згідно з положеннями п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленого цим Кодексом.
У відповідності з ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
За вимогами п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що в тексті підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення Суду від 19 грудня 1989 року в справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82 п. 79).
Також Європейський суд констатував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення Суду від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» п. 52).
Таким чином, обвинувачення повинно бути сформульовано повно, чітко та зрозуміло і узгоджуватися з наведеною правовою кваліфікацією. Це обумовлено, зокрема, необхідністю забезпечення права на захист, оскільки особа повинна знати від якого обвинувачення захищатись, та з огляду на висунуте їй обвинувачення обирати правову позицію захисту.
Наведених вимог кримінального процесуального закону при складенні обвинувального акта в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 органом досудового розслідування дотримано не було.
Чинним кримінальним процесуальним законом, а саме п.5 ч.1 ст. 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Так, згідно ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше), але вказані вимоги КПК України не виконані належним чином.

Разом з тим, при викладенні відомостей у обвинувальному акті щодо дій осіб, якими, на думку органу досудового розслідування, було вчинено кримінальні правопорушення, не було визначено час та місце вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень, а також, при зазначенні в обвинувальному акті відомостей про вчинення кримінальних правопорушень за попередньою змовою групою осіб, із визначенням як організатора вказаних кримінальних правопорушень ОСОБА_7 , чітко не зазначено розподіл ролей учасників кримінальних правопорушень та у чому конкретно вони були виражені тощо.

У зв*язку із зазначеним, виклад в такий спосіб формулювання обвинувачення в обвинувальному акті дає суду підстави вважати, що органом досудового розслідування не виконано вимог ст. 291 КПК України при складанні такого процесуального документа, а також про ігнорування вимог ст. 91 КПК України щодо обов`язкового доказування у кримінальному провадженні події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та іншого.
Викладене в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 формулювання обвинувачення за своєю суттю є заздалегідь незрозумілим, що є прямим порушенням права на захист обвинувачених, оскільки останні у будь-якому разі повинні бути чітко обізнаними про характер висунутого щодо них обвинувачення та обрати власну правову позицію захисту.
При цьому, суд враховує і те, що ст. 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення в суді, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, при цьому, відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Таким чином, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим підлягає поверненню прокурору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 314 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Клопотання захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0018415 від 17.12.2013 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 366 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 191, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 366 КК України- повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Ухвала набирає законної сили на наступний день після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя :

Судді :