Ухвала
іменем україни
20 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2015 року.

Вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2015 року залишеним ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2015 року без змін,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Середнє Калуського району Івано-Франківської області, який мешкає у цьому АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Станькова Калуського району Івано-Франківської області, який мешкає на АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою, використовуючи належний останньому автомобіль марки «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1 , у період із 18 грудня 2014 року по 26 лютого 2015 року шляхом проникнення до житла або ж до іншого приміщення вчинили крадіжки чужого майна, зокрема:

18 грудня 2014 року приблизно о 01.00 год. із будинку потерпілого ОСОБА_8 , розташованого на АДРЕСА_3 , таємно викрали належне тому майно на загальну суму 3373 грн, а ОСОБА_7 ще й грошові кошти в розмірі 150 доларів США, що за курсом НБУ становило 2366, 84 грн;

22 грудня 2014 року приблизно о 23.00 год. з приміщення магазину «Золота тайстра», розташованого на АДРЕСА_4 , повторно викрали належні ПОА «Нове життя» грошові кошти в розмірі 650 грн та продуктові товари на загальну суму 3874, 75 грн, а також належний продавцю ОСОБА_9 гаманець (363 грн) із грошима в сумі 3500 грн;

у ніч із 01 на 02 січня 2015 року з приміщення належного ОСОБА_10 кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого на АДРЕСА_5 , повторно, таємно викрали грошові кошти в розмірі 806 грн та продукти харчування на загальну суму 3453 грн;

у ніч з 02 на 03 січня 2015 року з приміщення належного ОСОБА_11 магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованого на АДРЕСА_6 , повторно, таємно викрали грошові кошти в розмірі 400 грн та продукти харчування, алкогольні напої і тютюнові вироби на загальну суму 4249 грн;

03 лютого 2015 року приблизно о 01.00 год. із приміщення належного ОСОБА_12 місцевого бару, розташованого на АДРЕСА_7 , повторно, таємно викрали продукти харчування, алкогольні напої, тютюнові вироби та інше майно на загальну суму 33 435, 00 грн;

03 лютого 2015 року приблизно о 01.00 год. із приміщення належного потерпілій ОСОБА_13 магазину, розташованого на АДРЕСА_8 , повторно таємно викрали належне їй майно (предмети гігієни, косметику, одяг, парфуми, побутові пристрої, а також інше майно) на загальну суму 11 097, 40 грн;

у ніч із 25 на 26 лютого 2015 року з приміщення належного потерпілому ОСОБА_14 магазину «Каштан-2», розташованого на АДРЕСА_9 , повторно, таємно викрали продукти харчування, спиртні напої, парфуми, предмети особистої гігієни та інше майно на загальну суму 7032,48 грн.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду стосовно обох засуджених скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає про невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання тяжкості злочину й особі засуджених внаслідок м`якості через те, що суд, призначаючи кожному засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді обмеження волі (більш м`яке за видом, ніж передбачено санкцією ч. 3 ст. 185 КК України), не дав належної оцінки тяжкості вчинених ними злочинів, кількості епізодів злочинної діяльності. Вказує, що на ці обставини прокурор звертав увагу у апеляційній скарзі, проте апеляційний суд, залишаючи вирок районного суду без зміни, належним чином своє рішення не обґрунтував, порушивши у такий спосіб вимоги ст. 419 КПК України.

На касаційну скаргу прокурора захисник засудженого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_15 подав заперечення, у якому просить залишити постановлену ухвалу апеляційного суду без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення через її необґрунтованість.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали провадження та викладені у касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню з огляду на таке.

Подія злочину, доведеність винуватості, а також правильність кваліфікації дій засуджених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 187 КК України, в касаційній скарзі прокурором не заперечуються, не надійшло щодо цього і касаційних скарг від інших учасників судового розгляду, а тому вони у касаційному порядку не перевіряються.

Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, з-поміж загальних засад призначення покарання, передбачених цією нормою закону, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, прокурор, стверджуючи про безпідставність призначення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, вказує на доводи, які, на його думку, це підтверджують і залишились поза увагою апеляційного суду.

Зокрема, прокурор посилається на тяжкість вчинених засудженими злочинів, кількість епізодів крадіжок, вчинених за попередньою змовою, тривалість злочинної поведінки засуджених та загальний розмір матеріальної шкоди, спричинений крадіжками, що, на думку прокурора, є такими обставинами, що значною мірою впливають на вид та розмір призначеного засудженим покарання і мають бути враховані судом.

Аналогічного змісту доводи містилися в апеляційній скарзі прокурора.

Відповідно до ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду має бути зазначено суть апеляційної скарги та докладні мотиви прийнятого рішення. При залишенні скарги без задоволення суд повинен зазначити в ухвалі підстави, через які її визнано необґрунтованою.

Зміст ухвали апеляційного суду вказує на те, що під час розгляду цього кримінального провадження конкретні доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, не знайшли належного спростування, а у прийнятому рішенні про залишення вироку суду стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в частині призначеного їм із застосуванням ст. 69 КК України покарання без зміни не наведено мотивів щодо висновку про безпідставність чи необґрунтованість викладених у апеляційній скарзі прокурора доводів про необхідність призначення покарання в межах ч. 3 ст. 185 КК України.

За таких обставин ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не можна вважати обґрунтованою та законною, а тому вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно врахувати зазначені недоліки і, за умови підтвердження обсягу обвинувачення останніх та за відсутності інших обставин, які відповідно до вимог закону можуть істотно вплинути на висновок суду щодо виду та розміру покарання, призначене засудженим покарання за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України слід вважати м`яким.
Враховуючи наведене, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2015 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2