справа № 462/514/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2016 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

законного представника потерпілого: ОСОБА_4 ,

захисників: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

законного представника обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

обвинувачених: ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ,

представника у справах дітей: ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003087 про обвинувачення:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Львова, неодруженого, який працює вантажником в ТОВ «Джерело Праці», що зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.304 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця м. Львова, неодруженого, непрацюючого, учня 11 класу ЗСШ №67 м. Львова, який зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, суд,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_8 03.11.2015 року, перебуваючи неподалік будинку №82 на вул. Широкій у м. Львові, порушуючи принцип вільного розвитку особистості, умови нормального розвитку та виховання дітей, достовірно знаючи, що його брат ОСОБА_7 являється неповнолітнім, втягнув останнього у злочинну діяльність, а саме запропонував вчинити відкрите викрадення чужого майна у ОСОБА_10 , на що ОСОБА_7 погодився.
Так, ОСОБА_8 за попередньою змовою у групі осіб із ОСОБА_7 , 03.11.2015 року, в період часу із 14.30 год. до 15.00 год., перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення відкритого заволодіння чужим майном, з метою власного безпідставного збагачення за рахунок злочинної діяльності, наблизилися до малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та під приводом наданням їм мобільного телефону для здійснення телефонного дзвінка до його матері, отримали телефон марки «Samsunq Galaxy Е350» вартістю 1300 грн. із карткою пам`яті вартістю 100 грн., котрим в подальшому шляхом відкритого викрадення заволоділи, після чого з місця вчинення злочину втекли.
Крім цього, 05.11.2015 року близько 09.00 год., ОСОБА_8 за попередньою змовою із неповнолітнім братом ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення відкритого заволодіння чужим майном, з метою власного безпідставного збагачення за рахунок злочинної діяльності, наблизившись до малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та під приводом наданням їм мобільного телефону для здійснення телефонного дзвінка до його матері, дочекавшись, коли ОСОБА_11 вийняв із кишені штанів мобільний телефон, шляхом ривка, відкрито заволоділи вказаним мобільним телефоном марки «Sony St23» вартістю 2000 гривень, в якому знаходилися сім-картка вартістю 50 гривень та карта пам`яті вартістю 100 грн., після чого з місця вчинення злочину втекли.
Того ж дня, 05.11.2015 року близько 16.30 год. ОСОБА_8 за попередньою змовою із неповнолітнім братом ОСОБА_7 , перебуваючи біля під`їзду №2 будинку АДРЕСА_3 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення відкритого заволодіння чужим майном, з метою власного безпідставного збагачення за рахунок злочинної діяльності, наблизились до малолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та провівши поверхневий огляд останнього, виявили та вийняли із правої кишені куртки мобільний телефон марки «Lenovo A390» вартістю 1046 гривень із карткою пам`яті вартістю 100 гривень котрим відразу й відкрито заволоділи, після чого з місця вчинення злочину втекли.
До того ж, 09.11.2015 року близько 14.30 год. ОСОБА_8 за попередньою змовою із неповнолітнім братом ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення відкритого заволодіння чужим майном, з метою власного безпідставного збагачення за рахунок злочинної діяльності, наблизились до малолітнього ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та провівши поверхневий огляд останнього, шляхом ривка, із сумки вчинили відкрите заволодіння пляшки мінеральної води «Джерельна» ємкістю 0,5 л. вартістю 6 грн. та рогалика вартістю 3 грн., після чого з місця вчинення злочину втекли.
11.11.2015 року близько 13.50 год. неповнолітній ОСОБА_7 перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення відкритого заволодіння чужим майном, з метою власного безпідставного збагачення за рахунок злочинної діяльності, наблизившись до малолітнього ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , шляхом ривка, повторно вчинив відкрите викрадення чужого майна, а саме музичного інструменту - кларнет, вартість якого становить 18400 грн., після чого з місця вчинення злочину втік.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому злочинах, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.304 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_8 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно, та втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність, доведена повністю і його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186, ч.1 ст.304 КК України.

Так, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно, доведена повністю і його дії органом досудового слідства правильно кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні обвинуваченим виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 є щире каяття, а обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину щодо малолітнього.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 є щире каяття, та вчинення злочину неповнолітнім, а обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину щодо малолітнього.

Відповідно до положень ч.4 ст.67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
Виходячи з роз`яснень, що містяться в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів та їх правові наслідки» № 7 від 24.10.2003 року, якщо якась із обставин, наведених у ч.1 ст.66, ч.1 ст.67 КК України, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд при призначенні покарання не може ще раз ураховувати її як пом`якшуючу або обтяжуючу покарання обставину.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, які є тяжкими злочинами, вчинені умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб; особу винного який раніше не судимий /матеріали кримінального провадження, арк.223/, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває матеріали кримінального провадження, арк.228, 229/, за місцем проживання скарг від мешканців та сусідів не поступало /матеріали кримінального провадження, арк.227/.

Суд також бере до уваги думку законного представника потерпілого ОСОБА_4 , яка повідомила в суді, що до обвинуваченого ОСОБА_8 слід застосувати умовне покарання, а також те, що викрадений мобільний телефон повернутий, а також заява законного представника потерпілого ОСОБА_15 /а.с.42/, який зазначає, що не заперечує проти звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкцій ч.2 ст.186, ч.1 ст.304 КК України.

Згідно ч.1 ст.70 КК України при сукупності злочинів, суд призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Таким чином,остаточне покарання обвинуваченому слід обрати на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів, - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Разом з тим, беручи до уваги вищенаведені обставини, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 ст.75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, із покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України. Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.

Обираючи міру покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є тяжким злочином, вчиненим умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб; особу винного який раніше не судимий /матеріали кримінального провадження, арк.258/, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває матеріали кримінального провадження, арк.256, 257/, за місцем проживання скарг від мешканців та сусідів не поступало /матеріали кримінального провадження, арк.254/.

Суд також бере до уваги думки законних представників потерпілих - ОСОБА_4 та ОСОБА_15 , які вважають, що неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 не слід суворо карати, суд приходить до висновку, що ОСОБА_7 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.2 ст.186 КК України, та, беручи до уваги вищенаведені обставини, застосувати до обвинуваченого ст.ст.75, 104 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 337, 368-371, 373-375, 500 КПК України, суд,
з а с у д и в:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.304 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 /чотири/ роки;

за ч.1 ст.304 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 /чотири/ роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 2 /два/ роки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 , протягом іспитового строку, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у виді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 1 /один/ рік.

Речові докази: мобільний телефон марки «Соні», який передано на зберігання законному представнику потерпілого ОСОБА_16 /матеріали кримінального провадження /а.с.39, 40/ повернути законному представнику потерпілого ОСОБА_16 , як власнику;

- мобільний телефон марки «Леново А390», який передано на зберігання законному представнику потерпілого ОСОБА_4 /матеріали кримінального провадження /а.с.74, 75/ повернути законному представнику потерпілого ОСОБА_4 , як власнику;

- чорна тканинна сумка з музичним інструментом, кларнетом, які передано на зберігання законному представнику потерпілого ОСОБА_17 /матеріали кримінального провадження /а.с.96, 97/ повернути законному представнику потерпілого ОСОБА_17 , як власнику;

- мобільний телефон марки «Самсунг», який передано на зберігання законному представнику потерпілого ОСОБА_18 /матеріали кримінального провадження /а.с.130, 131/ повернути законному представнику потерпілого ОСОБА_18 , як власнику;

- поліетиленовий пакет синього кольору в середині чорна куртка, пальто та сірі спортивні штани, поліетиленовий пакет синього кольору всередині якого знаходиться чорна куртка, які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Залізничного ВП м. Львова ГУ НП у Львівській області /матеріали кримінального провадження /а.с.169, 170/ повернути ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , як власникам.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/
З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1