Справа № 461/508/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.05.2016 р. м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0004425 від 30.11.2015 р. про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, українки, уродженки м.Львова, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій, на обліку у накрорлогічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст. 185 КК України -
в с т а н о в и в:
Обвинувачена ОСОБА_4 , кінці вересня - на початку жовтня 2015 року, точний час досудовим слідством не встановлено, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою подальшого використання у власних цілях для заволодіння коштами ОСОБА_6 , викрала банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанку» № НОМЕР_1 , видану на ім`я потерпілого ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України, а саме викрадення офіційного документа.
Крім цього, обвинувачена ОСОБА_4 , продовжуючи свою злочину діяльність, в період часу з 01.10.2015 по 04.10.2015, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, використовуючи банківську картку № НОМЕР_1 , таємно викрала з рахунку ОСОБА_6 , відкритому у ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти на загальну суму 9246,58 грн., які знімала через банкомати та перераховувала в якості оплати за придбані нею товари і послуги, надані підприємствами, установами та організаціями на території м. Львова, чим завдала потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень (злочинів) не визнала повністю.
По суті вчинених кримінальних правопорушень (злочинів) обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 30.09.2015 року до неї зателефонував потерпілий ОСОБА_6 та запросив на поминки їхньої спільної знайомої ОСОБА_7 . Обвинувачена погодилась, та разом із матір`ю свідком ОСОБА_8 , прибула до місця проживання потерпілого ОСОБА_6 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_6 накрив стіл, підготувавши страви та алкогольні напої. Впродовж вечора потерпілий ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_8 вживали алкогольні напої.. В подальшому, ОСОБА_4 та її матір ОСОБА_8 спільно попрямували додому. Наступного дня, а саме 01.10.2015 року обвинуваченій ОСОБА_4 зателефонував потерпілий ОСОБА_6 із проханням прийти до нього та допомогти придбати продукти харчування. Обвинувачена ОСОБА_4 погодилася та, приблизно, о 10:00 год. ранку, прибула до місця проживання потерпілого. Надалі, потерпілий надав обвинуваченій ОСОБА_4 банківську карту ПАТ КБ «ПриватБанк» та повідомив пін-код до неї. Обвинувачена ОСОБА_4 , виконуючи прохання потерпілого, попрямувала у продуктовий магазин, придбала продукти харчування, тютюнові вироби та горілку. Повернувшись, обвинувачена повідомила потерпілому, що повинна відлучитись. У відповідь потерпілий ОСОБА_6 , з проханням, щоб обвинувачена ще провідала його, надав останній ключі від вхідних дверей на той випадок, якщо він засне чи з інших причин не зможе відчинити двері. В той же день, а саме 01.10.2015 року о 23:00 год. вечора, обвинувачена ОСОБА_4 повернулася до помешкання потерпілого ОСОБА_6 та на повторне його прохання, отримавши банківську карту ПАТ КБ «ПриватБанк» та пін-код до неї, здійснила купівлю продуктів харчування, тютюнових виробів та алкогольних напоїв. В подальшому, обвинувачена ОСОБА_4 запитала у потерпілого ОСОБА_6 чи вправі вона з коштів, які знаходяться на балансі банківської карти, придбати щось для власних потреб. Потерпілий ОСОБА_6 відповів, щоб вона придбала все, що їй необхідно, тим самим надавши дозвіл на користування його банківською картою. Обвинувачена ОСОБА_4 за кошти, які знаходились на банківській карті придбала побутову хімію, косметику, одяг а також відвідувала заклади харчування, витративши всю суму, яка перебувала на балансі карти. Через певний період часу потерпілий ОСОБА_6 зателефонував обвинуваченій ОСОБА_4 із вимогою повернути витрачені нею кошти, на що остання відповіла, що поверне кошти тоді, коли у неї буде така можливість. Також, обвинувачена ОСОБА_4 повідомила потерпілому, що не працює та хворіє на захворювання, яке потребує тривалого лікування. В подальшому, потерпілий ОСОБА_6 звернувся із заявою про злочин до Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області.

Не зважаючи на повне невизнання обвинуваченою своєї вини у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), її вина повністю доводиться наступними зібраними та дослідженими у кримінальному проводжені доказами:
- показами даними у судовому засіданні потерпілим ОСОБА_6 , який пояснив, що 29 вересня 2015 року, на дев`ятий день після смерті його подруги ОСОБА_7 , запросив пом`янути її пам`ять обвинувачену ОСОБА_4 та матір обвинуваченої - свідка ОСОБА_8 . Поминки відбувались за місцем проживання потерпілого ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_3 . В процесі поминання вони спілкувалися та вживали алкогольні напої. Поминки завершились пізно ввечері, після чого приміщення квартири першою покинула свідок ОСОБА_8 , за нею, через певний період часу вийшла обвинувачена ОСОБА_4 .. Наступного дня, а саме 30.09.2015 року потерпілий зателефонував обвинуваченій ОСОБА_4 з проханням придбати продукти харчування. Обвинувачена погодившись, приблизно о 22:00 год. вечора, прибула до його місця проживання, потерпілий ОСОБА_6 віддав їй свою банківську картку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та повідомив пін-код до неї. На вказаному банківському рахунку знаходились кошти у сумі 9549 грн.. Обвинувачена ОСОБА_4 покинула приміщення квартири потерпілого ОСОБА_6 та здійснивши купівлю продуктів харчування на суму 151,50 грн., повернула обвинуваченому його банківську карту, поклавши її на сервант. Повторно дозволу ОСОБА_4 взяти вказану банківську картку він не надавав. Також потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що не пригадує, чи відвідувала його обвинувачена ОСОБА_4 у період з 01.10.2015 року до 02.10.2015 року, проте, він зауважив, що у верхньому замку вхідних дверей був відсутній дублікат ключів, які постійно знаходились у вказаному місці. Дана обставина свідчила про те, що у приміщення квартири заходила стороння особа та заволоділа ключами від вхідних дверей, а це була саме ОСОБА_4 . Одночасно із зникненням ключів, потерпілий ОСОБА_6 виявив відсутність банківської картки ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 . Приблизно, 05.10.2015 року потерпілий ОСОБА_6 зателефонував у сервісний центр ПАТ КБ «ПриватБанк» за номером 3700 з метою перевірки балансу коштів на рахунку та отримав інформацію, що від загальної суми у розмірі 9549 грн. сума залишку становить 30 грн.. В подальшому, 07.10.2016 року потерпілий ОСОБА_6 , з метою з`ясування обставин зникнення коштів, звернувся у відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» та отримав письмову відповідь, з якої вбачалось, що кошти були зняті третьою особою з банкоматів, розташованих за різними адресами у м. Львові. На підтвердження зазначеної обставини, представником відділення банку була надана фотографія, отримана з камер спостереження, які зафіксували факт зняття коштів з банкоматів обвинуваченою ОСОБА_4 .. Після цього потерпілий ОСОБА_6 зателефонував матері обвинуваченої - свідку ОСОБА_8 , оскільки обвинувачена ОСОБА_4 не відповідала най його телефонні дзвінки, і розповів про факт зникнення ключів та коштів із банківського рахунку. ОСОБА_8 повідомила, що про вказані обставини їй нічого невідомо. В подальшому, 09.10.2015 року потерпілий ОСОБА_6 домовившись про зустріч із свідком ОСОБА_8 , прибув за місцем її проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 ., яка при особистій зустрічі повернула йому ключі від квартири, попередньо отримані від обвинуваченої ОСОБА_4 .. В подальшому, 11.10.2015 року потерпілому ОСОБА_6 зателефонувала обвинувачена ОСОБА_4 та повідомила, що знаходиться за межами м. Львова і зможе зустрітися з ним 12.10.2015 року. Також, під час згаданої телефонної розмови обвинувачена повідомила, що поверне кошти потерпілому 05.11.2015 року. Надалі, обвинувачена продовжувала ігнорувати телефонні дзвінки та смс-повідомлення, які надходили від потерпілого ОСОБА_6 із проханням повернути кошти.

05.11.2015 року потерпілий ОСОБА_6 випадково зустрівся із обвинуваченою ОСОБА_4 та її матір`ю ОСОБА_8 у приміщенні лікарні, яка знаходиться у м. Львові по вул. Руській та запитав, чи має намір обвинувачена повертати кошти, на що остання відповіла, що кошти йому поверне. Надалі, 06.11.2015 року обвинувачена ОСОБА_4 та її матір ОСОБА_8 прийшли додому до потерпілого та домовились, що горошові кошти будуть повернуті обвинуваченою до 13.11.2015 року. Конкретна сума, яка підлягає поверненню, не обговорювалась, проте, з витягу, отриманого у відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» вбачалось, що поверненню підлягає сума у розмірі 9246,58 грн. У зв`язку із бездіяльністю ОСОБА_4 та неповерненням коштів, 30.11.2015 року потерпілий ОСОБА_6 звернувся до Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області із заявою про вчинення злочину щодо нього.

- показами даними у судовому засіданні свідком ОСОБА_8 яка пояснила, що 30.09.2015 року вона та її дочка ОСОБА_4 перебували у приміщенні квартири ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Разом із потерпілим ОСОБА_6 вони спілкувалися та вживали алкогольні напої. Наступного дня, а саме 01.10.2015 року, потерпілий ОСОБА_6 зателефонував обвинуваченій ОСОБА_4 з проханням відвідати його у зв`язку із поганим самопочуттям. В цей же день він надав їй банківську карту ПАТ КБ «ПриватБанк» та дозволив розпоряджатися коштами, наявними на рахунку. В подальшому, потерпілий ОСОБА_6 у телефонному режимі повідомив свідку ОСОБА_8 , що ОСОБА_4 без дозволу, шляхом зняття з банкомату та витрачання на власні потреби, розпорядилася його коштами, які знаходились на банківській карті ПАТ КБ «ПриватБанк». Обвинувачена ОСОБА_4 частково підтвердила обставини, повідомлені ОСОБА_6 , проте, заперечила факт відсутності дозволу на використання коштів. Через певний період часу, при особистій зустрічі потерпілий ОСОБА_6 повідомив свідку ОСОБА_8 , що поверненню підлягає значна сума коштів та на підтвердження вказаного надав витяг про рух коштів. Одночасно, потерпілий з`ясовував коли та у який спосіб будуть повернуті кошти, наголошуючи на тому, що згідний на повернення меншої суми, ніж зазначена у витягу, оскільки обвинувачена ОСОБА_4 за його проханням здійснювала купівлю продуктів харчування. Обвинувачена ОСОБА_4 , у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, перебувала на стаціонарному лікуванні та не мала можливості займатися вирішенням питання повернення коштів потерпілому ОСОБА_6 .. Не зважаючи на вказану обставину, потерпілий ОСОБА_6 звернувся із заявою про злочин до Галицького РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області із заявою про вчинення злочину щодо нього. Показала, що дочка гроші потерпілому поверне, якщо у неї з`являться кошти після її одужання.

- даними протоколу огляду місця події від 20.01.2016 р. згідно якого в квартирі матері обвинуваченої свідка ОСОБА_8 у АДРЕСА_1 було виявлено речі, придбані ОСОБА_4 на грошові кошти, зняті з банківської картки потерпілого ОСОБА_6 (а.с. 64-70);

- даними протоколу огляду предмету від 01.12.2015 р., згідно якого на телефоні потерпілого ОСОБА_6 марки «Нокія» було виявлено чотири смс-повідомлення про зняття з його банківського рахунку грошових коштів 02.10.2015 року (а.с.71-75);

- даними виписки ПАТ «ПриватБанк» ппо картці/рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_6 за період з 02.10.2015 р. по 07.10.2015 р., з якого вбачається що з вказаного рахунку/картки у вказаний період часу знімалися грошові кошти на придбання товарів та готівки з банкоматів (а.с. 76-78).

Аналізуючи показання обвинуваченої щодо заперечення своєї вини у вчиненні інкримінованих їй злочинів, передбачених ч.1 ст.357, ч. 1 ст.185 КК України суд приходить до висновку, що такі є неправдивими; не відповідають зібраним та дослідженим об`єктивним доказам по справі, спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене; спростовуються встановленими фактичними обставинами і доказами по кримінальному провадженні. а саме послідовними та вичерпними показаннями потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 , даними ними у судовому засіданні, які підтвердили, що саме обвинувачений ОСОБА_4 вчинила крадіжку грошових коштів потерпілого, а також банківської картки потерпілого. При цьому, суд критично сприймає покази свідка ОСОБА_8 в тій частині, які стосуються того, що потерпілий ОСОБА_6 ніби-то надав дозвіл ОСОБА_4 вільно використовувати його кошти з банківської картки, оскільки якби це відповідало дійсності, то у обвинуваченої та свідка не було б підстав для повернення вказаних грошових коштів. Однак, як пояснила свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні, під час зустрічі з потерпілим ОСОБА_6 вони з ОСОБА_4 погодилися повернути ОСОБА_6 вказані грошові кошти, однак не повернули їх у зв`язку з відсутністю таких та тяжкою хворобою ОСОБА_4 . Крім того, суд приймає до уваги те, що свідок ОСОБА_8 є рідною матір`ю обвинуваченої ОСОБА_4 та прямо зацікавлена у вирішенні справи на користь доньки.
Оцінюючи докази в їх сукупності суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять вину обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.1 ст.357, ч.1 ст. 185 КК України.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст.357 КК України, оскільки остання вчинила викрадення офіційного документа.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 також слід кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України, оскільки остання вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Суд, призначаючи покарання обвинуваченій, відповідно до ст. 65 КК України, враховує її особу, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та обставини, при яких таке вчинено.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, позитивно характеризується, та приходить до висновку що обвинуваченій слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкцій статей, за якими кваліфіковано її дії.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 357, ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді:
за ч.1 ст.357 КК України - штраф в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень;

за ч. 1 ст. 185 КК України штраф в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 (одна тисяча двадять) гривень;

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 60 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 (одна тисяча двадцять ) гривень.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Галицький районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а засудженим - з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1