АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/2475/2016 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

з участю:

представника власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 липня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу з розслідування злочинів, скоєних працівниками прокуратури управління з розслідування у кримінальних провадженнях стосовно працівників прокуратури та інформаційної безпеки Генеральної інспекції внутрішніх розслідувань та безпеки Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене із прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях стосовно працівників прокуратури Генеральної інспекції внутрішніх розслідувань та безпеки Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , та накладено арешт на тимчасово вилучене 04.07.2016 року у ОСОБА_8 майно, а саме мобільний телефон Аррlе Ірhоnе 6S іс: 579с-е2944А та Аррlе Ірhоnе 5 іmеі: НОМЕР_1 .

Своє рішення суд мотивував наявністю підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на порушення вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Захисник зазначає, що вказані в ухвалі мобільні телефони ОСОБА_8 добровільно надав стороні обвинувачення для проведення їх огляду, що свідчить про відсутність намірів будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню. Також зазначає, що стороною обвинувачення не було доведено того, що дані мобільні телефони є доказами у відповідності з критеріями, зазначеними у ст. 98 КПК України, а з матеріалів провадження не зрозуміло за фактом вчинення якого саме кримінального правопорушення здійснюється досудове розслідування.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що прокурором не доведено, а судом проігноровано, що в матеріалах клопотання відсутні відомості та докази про те, що існує обґрунтована підозра вчинення кримінального правопорушення, а потреби досудового розслідування не виправдовують втручання у права і свободи ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, відділом з розслідування злочинів, скоєних працівниками прокуратури управління з розслідування у кримінальних провадженнях стосовно працівників прокуратури та інформаційної безпеки Генеральної інспекції внутрішніх розслідувань та безпеки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001752 від 04.07.2016 року за ч. 4 ст. 368 КК України.

В ході кримінального провадження 04.07.2016 року у ОСОБА_8 вилучено майно, а саме мобільнітелефони Аррlе Ірhоnе 6S іс: 579с-е2944А таАррlе Ірhоnе 5 іmеі: НОМЕР_1 .
Старший слідчий в особливо важливих справах відділу з розслідування злочинів, скоєних працівниками прокуратури управління з розслідування у кримінальних провадженнях стосовно працівників прокуратури та інформаційної безпеки Генеральної інспекції внутрішніх розслідувань та безпеки Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях стосовно працівників прокуратури Генеральної інспекції внутрішніх розслідувань та безпеки Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене 04.07.2016 року у ОСОБА_8 майно, а саме мобільний телефон Аррlе Ірhоnе 6S іс: 579с-е2944А таАррlе Ірhоnе 5 іmеі: НОМЕР_1 .
Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 липня 2016 року, дане клопотання задоволено та накладено арешт на тимчасово вилучене 04.07.2016 року у ОСОБА_8 майно, а саме мобільний телефон Аррlе Ірhоnе 6Sіс: 579с-е2944А та Аррlе Ірhоnе 5 іmеі: НОМЕР_1 .
Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів законність прийнятого слідчим суддею рішення колегія суддів в матеріалах судової справи по розгляду клопотання по накладенню арешту не вбачає, оскільки покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою для задоволення клопотання слідчого, слід визнати обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги щодо порушення вимог кримінального процесуального закону такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів і не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

КПК України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер.

Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам ст. 171 КПК України, то слідчий повинен неухильного їх дотримуватися.

Так, згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.

Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи дане клопотання слідчого, внесене в межах кримінального провадження № 0001752, про накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого, власника майна, та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, про наявність підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.
З огляду на вищенаведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно зазначене в клопотанні.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою попередження настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, а тому вимоги апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на тимчасово вилучене 04.07.2016 року у ОСОБА_8 майно, а саме мобільний телефон Аррlе Ірhоnе 6Sта Аррlе Ірhоnе 5, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів визнає непереконливими.

Твердження автора апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 сам добровільно надав стороні обвинувачення мобільні телефони для проведення їх огляду, не є самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, відповідно до вимог КПК України.

Посилання апелянта на те, що стороною обвинувачення не було доведено того, що дані мобільні телефони є доказами у відповідності з критеріями, зазначеними у ст. 98 КПК України, а з матеріалів провадження не зрозуміло за фактом вчинення якого саме кримінального правопорушення здійснюється досудове розслідування, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріали доданими до клопотання слідчого, а саме витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, постановою про визнання речовими доказами від 04.07.2016 р., протоколом допиту свідка ОСОБА_11 .

Доводи стосовно того, що прокурором не доведено, а судом проігноровано, відсутність у матеріалах клопотання відомостей та доказів про існування обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення, то вони є передчасними і не є предметом розгляду на даному етапі кримінального провадження.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи встановлені обставини та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 липня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу з розслідування злочинів, скоєних працівниками прокуратури управління з розслідування у кримінальних провадженнях стосовно працівників прокуратури та інформаційної безпеки Генеральної інспекції внутрішніх розслідувань та безпеки Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та накладено арешт на тимчасово вилучене 04.07.2016 року у ОСОБА_8 майно, а саме мобільний телефон Аррlе Ірhоnе 6S іс: 579с-е2944А та Аррlе Ірhоnе 5 іmеі: НОМЕР_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4