Справа № 541/1312/16-к
Провадження № 1-кп/541/138/2016
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 листопада 2016 рокум.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

неповнолітніх осіб, щодо яких подані клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_8 - ОСОБА_12 ,

законного представника неповнолітнього ОСОБА_9 ОСОБА_13 ,

представника служби у справах дітей Миргородської районної державної адміністрації ОСОБА_14 ,

представника сектору ювенальної превенції Миргородського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001353, щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мальці Миргородського району Полтавської області, громадянина України, учня 11 класу Петрівцівської ЗОСШ 1-3 ступенів, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.125, ч. 2 ст.126 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Петрівці Миргородського району Полтавської області, громадянина України, учня 11 класу Петрівцівської ЗОСШ 1-3 ступенів, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ознаками суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.125, ч. 2 ст.126 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В період з вересня 2015 року по 26 листопада 2015 року в приміщенні Петрівцівської загальноосвітньої середньої школи 1-3 ступенів за адресою с.Петрівці Миргородського району Полтавської області, під час перерв між уроками, учні 10 класу ОСОБА_9 та ОСОБА_8 неодноразово, з метою принизити потерпілого ОСОБА_5 , учня 9 класу, умисно наносили останньому удари (побої) кулаками рук, ногами по різним частинам тіла, чим завдавали фізичного болю без спричинення тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , 26 листопада 2015 року, близько 11 години 20 хвилин, в спортивному залі Петрівцівської ЗОСШ 1-3 ступенів в с.Петрівці Миргородського району, під час спілкування та словесного конфлікту з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 , який виник на грунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень та свідомо припускаючи їх настання, цілеспрямовано протягом 15-20 хвилин наносили удари м`ячем по різним частинам тіла потерпілого ОСОБА_5 , від чого останній відчував біль, при цьому ОСОБА_9 було визначено межі в колі, за які ОСОБА_5 не повинен був виходити, коли в нього вцілювали м`ячем. В результаті таких дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: синців, що розташовані на передній поверхні правої гомілки в середній третині, на передній поверхні лівої гомілки в середній третині, на передній поверхні лівого стегна в середній третині, на тильній поверхні лівого передпліччя в верхній третині, на задній поверхні лівого плеча в нижній третині, середній третині, в ділянці правого ліктевого суглобу, на верхній повіці лівого ока, в потиличній ділянці справа, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Неповнолітній ОСОБА_8 по суті інкримінованих йому діянь пояснив, що він свою вину визнає частково, тому що кулаками та ногами потерпілого не бив, а давав йому ляпаси рукою по обличчю і голові та було що робив підніжку, щоб той впав, але це було не так часто, як розповідає потерпілий,а декілька разів у період з вересня 2015 року по 26 листопада 2015 року, коли вони з ОСОБА_9 у школі приходили на перерві до своїх друзів у 9 клас, де навчається і ОСОБА_5 , при цьому потерпілий провокував його на такі дії, висловлюючись в його бік нецензурними словами. Щодо подій 26 листопада 2015 року пояснив, що в той день на урок фізкультури звели разом два класи 9 і 10, але вчителя деякий час не було, тому вони грали у волейбол, а потім почали грати у «вибивного» - поставили посеред спортзалу ОСОБА_5 та ОСОБА_20 і кидали у них м`ячем. Це робили крім нього та ОСОБА_9 ще два учні 9 класу ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . При цьому ОСОБА_5 не хотів «грати» в цю гру, але вони на це не зважали. Повідомив, що розкаюється в своїх діях, в подальшому обіцяв такого не робити.

Неповнолітній ОСОБА_9 суду також пояснив, що вину визнає частково, тому що потерпілий провокував його на незаконні дії, обзиваючи нецензурними словами, коли вони приходили на перерві у 9 клас до своїх друзів ОСОБА_23 та ОСОБА_24 . При цьому визнав, що завдавав потерпілому ударів долонею руки по обличчю та ногою по ногах, збиваючи його з ніг, але це було не так часто, як вказує потерпілий. Пояснив, що 26 листопада 2015 року вони з ОСОБА_8 та учнями 9 класу грали у спортзалі у «вибивного», кидаючи по ОСОБА_5 м`ячем, при цьому, за встановленими правилами гри потерпілому було заборонено виходити з визначеного кола. Також повідомив, що розкаюється в своїх діях.

Крім часткового визнання вини, вина ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні суспільно небезпечних діянь підтверджується:

- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_5 , який повідомив, що починаючи з вересня 2015 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кожного дня, як правило на великій перерві, заходили до приміщення 9 класу, де він навчається, та заставляли його битися з однокласником ОСОБА_25 , виконувати різні команди, якщо не виконаєш, били руками та ногами, принижували, при цьому все знімали на мобільний телефон. 26 листопада 2015 року, на уроці фізкультури, коли звели два класи, 9 та 10, а вчителька пішла в лікарню і залишила їх грати у волейбол. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 поставили його та ОСОБА_26 в коло, заборонивши з нього виходити, взяли футбольний та волейбольний м`ячі та почали бити по них ногами, так, щоб м`ячі попадали по ньому. Після такого побиття м`ячем у нього дуже боліла нога і він не міг самостійно йти, тому йому допоміг дійти до класу ОСОБА_27 . Наступного дня він з батьком звернувся до поліції;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , який у судовому засіданні пояснив, що приблизно раз в тиждень під час перерви ОСОБА_8 та ОСОБА_9 приходили до них у 9 клас і бувало що завдавали ударів ОСОБА_5 та штовхали його. 26 листопада 2015 року вони в спортзалі двома класами грали у волейбол, потім ОСОБА_8 та ОСОБА_9 поставили його та ОСОБА_5 у коло та почали бити по м`ячу ногами, кидати його руками так що він попадав у них. Більше попадало по ОСОБА_5 і він плакав, у нього боліла нога;

- показаннями свідка ОСОБА_28 , який пояснив, що 26 листопада 2015 року, коли він зайшов у шкільний спортзал, то побачив що на підвіконні сидить ОСОБА_5 та плаче. На його запитання, що сталося, ОСОБА_5 повідомив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 побили його м`ячем. Він допоміг ОСОБА_5 дійти до умивальника, той вмився і вони пішли в клас, при цьому потерпілий сильно шкандибав;

- показаннями свідка ОСОБА_23 , який повідомив, що приблизно два рази на тиждень до них у 9 клас заходили ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з якими він товаришує, і були випадки, що у них виникали конфлікти з ОСОБА_5 , в ході яких вони наносили долонями рук та кулаками удари останньому. Також підтвердив факт нанесення ударів м`ячем ОСОБА_8 і ОСОБА_9 потерпілому 26 листопада 2015 року в спортзалі школи;

- показаннями свідка ОСОБА_29 , яка повідомила, що протягом вересня листопада 2015 року її син ОСОБА_5 часто приходив додому у порваній одежі та з синцям або шишками, пояснюючи їх тим, що грав у футбол, або впав. Але коли він отримав і дві одиниці по фізкультурі і вона почала його питати, чому він не може зробити необхідні вправи, син їй зізнався, що у нього все болить тому що його б`ють ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , після чого її чоловік звернувся до поліції;

- висновком судово-медичного експерта потерпілого ОСОБА_5 з якого вбачається, що у потерпілого виявлені наступні тілесні ушкодження: синці, що розташовані на передній поверхні правої гомілки в середній третині, на передній поверхні лівої гомілки в середній третині, на передній поверхні лівого стегна в середній третині, на тильній поверхні лівого передпліччя в верхній третині, на задній поверхні лівого плеча в нижній третині, середній третині, в ділянці правого ліктевого суглобу, на верхній повіці лівого ока, в потиличній ділянці справа, які могли утворитися не менш ніж від 9 точок прикладання сили тупих твердих предметів, по даті утворення можуть відповідати даті 26.11.2015р., та по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.01.2016р. та відеозаписом його проведення, під час якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 розповів про обставини, вказав спосіб і механізм застосування до нього фізичного насильства ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та нанесення йому тілесних ушкоджень в період з вересня 2015 року по листопад 2015 року та 26.11.2015р.;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.02.2016 року з відеозаписом його проведення, проведеного з метою уточнення дати, місця та механізму нанесення тілесних ушкоджень, під час якого потерпілий ОСОБА_5 вказав як саме йому наносили удари ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

- висновками судово-медичного експерта № 38 від 16.02.2016р. та № 78 від 25.03.2016р., згідно яких показання ОСОБА_5 під час слідчих експериментів загалом не суперечать об`єктивним судово-медичним даним про локалізацію та давність нанесення тілесних ушкоджень;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.05.2016р. та відеозаписом його проведення, під час якого неповнолітній свідок ОСОБА_23 розповів та показав обставини нанесення ОСОБА_8 і ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 в приміщенні спортивного залу 26.11.2015р.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання та просила застосувати до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 примусові заходи виховного характеру зазначені в клопотанні.

Законні представники осіб стосовно яких розглядається клопотання - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не заперечували проти застосовувати до їх дітей примусових заходів виховного характеру. Пред`явлений до них потерпілим цивільний позов не визнали.

Захисники ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вважали що клопотання не підлягає до задоволення в зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.125 та ч.2 ст.126 КК України.

Оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 своїми діями по нанесенню ударів потерпілому ОСОБА_5 протягом вересня листопада 2015 року вчинили суспільно небезпечне діяння передбачене ч.2 ст.126 КК України, а саме нанесення побоїв, вчинене групою осіб, а 26 листопада 2015 року вчинили суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.125 КК України, а саме умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.

Суд вважає, що факт мордування, про що зазначено у клопотанні про застосування примусових заходів виховного характеру, не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки відповідно до пункту 3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України "Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України" N 6 від 17 січня 1995 року, до дій, які мають характер мордування належать дії, що полягають у багаторазовому або тривалому завданні болю: щипання, шмагання, нанесення численних, але невеликих ушкоджень тупими чи гостроколючими предметами, дія термічних факторів та інші аналогічні дії. Доказів вчинення таких дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в ході судового розгляду надано не було.

Суд також не приймає до уваги твердження захисту про те, що підзахисні не мали умислу на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки наносячи потерпілому удари м`ячем з невеликої відстані та з великою силою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 свідомо допускали можливість заподіяння потерпілому таким чином тілесних ушкоджень, тобто діяли з непрямим умислом. Суд вважає безпідставним посилання захисника ОСОБА_10 на те, що докази, що підтверджують факт вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.126 КК України є недопустимими, оскільки отримані до внесення відомостей про це кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тому що ці докази отримані в ході досудового розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2015р. за результатами якого були виявлені ознаки і кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КК України, про що і було внесено відомості до ЄРДР, тому суд вважає зазначені вище докази належними і допустимими.

На момент вчинення зазначених суспільно небезпечних діянь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не досягли віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність за їх вчинення.

Відповідно до вимог ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку та до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

При призначенні примусових заходів виховного характеру ОСОБА_8 та ОСОБА_9 суд враховує, що вони вперше вчинили суспільно-небезпечні діяння, свою вину визнали частково, проте розкаялися, позитивно характеризуються за місцем навчання, не перебувають на обліку у лікаря-нарколога та лікаря психіатра.

ОСОБА_8 виховується у неповній сім`ї, але мати здатна забезпечити виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Такий же контроль можуть забезпечити і батьки ОСОБА_9 , який виховується у повній сім`ї.

За таких обставин, беручи до уваги дані про особи неповнолітніх, враховуючи обставини провадження, а також дані про їх сім`ї, умови життя, виховання і поведінку неповнолітніх, їх ставлення до вчиненого, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі їх під нагляд батькам.

Щодо цивільного позову, пред`явленого потерпілим до ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суд вважає наступне. На момент вчинення суспільно небезпечних діянь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виповнилося 15 років. Відповідно до ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану шкоду самостійно на загальних підставах і лише у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Таким чином, оскільки батьки несуть субсидіарну відповідальність за шкоду, заподіяну їх неповнолітніми дітьми, а позов до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 потерпілим не пред`явлено, у задоволенні його позову до ОСОБА_12 та ОСОБА_13 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 498, 500, 501 КПК України, ст. ст. 97, 105 КК України, суд, -

у х в а л и в:

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені ч.1 ст.125 та ч.2 ст.126 КК України, примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі його під нагляд матері ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що проживає по АДРЕСА_1 .

Визначити строк дії такого виду примусового заходу виховного характеру, як передача під нагляд матері 1(один) рік, який відраховувати з дня постановлення даної ухвали суду.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені ч.1 ст.125 та ч.2 ст.126 КК України, примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі його під нагляд батькові ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що проживає по АДРЕСА_2 .

Визначити строк дії такого виду примусового заходу виховного характеру, як передача під нагляд батькові 1(один) рік, який відраховувати з дня постановлення даної ухвали суду.

У задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_12 , ОСОБА_13 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Суддя ОСОБА_1