Справа № 465/468/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/359/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2016 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000201 від 24.01.2016 року, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград, Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_7 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 22 лютого 2016 року,

за участю: прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого: ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 22 лютого 2016 року матеріали обвинувального акта від 30 січня 2015 року з додатками у кримінальному провадженні за № 0000201 про оголошення підозри ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народження у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, повернуто прокурору Львівської місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 для приведення їх у відповідність вимогам, передбаченим п.13 ст.3, ст.91, ст.110 та п.п.5 ч.2 ст.291 КПК України. Встановлено строк на приведення обвинувального акта у відповідність до вимог процесуального законодавства, який не може перевищувати 3 (три) дні з часу закінчення строку на апеляційне оскарження даної ухвали.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки фактичні обставини кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими не зазначені в обвинувальному акті, а саме, в супереч вимогам ст. 91 КПК України не встановлено: суб`єктивну та об`єктивну сторони вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 ; в чому полягає його корисливий мотив; не зазначено умисел для викрадення якого саме чужого майна мав ОСОБА_6 ; коли такий умисел виник у нього; завершив свій умисел ОСОБА_6 чи ні; якщо завершив то чи мав реальну можливість розпорядитися викраденим та куди подів ОСОБА_6 викрадений товар; за обвинувальним актом його діями заподіяна матеріальна шкода потерпілому, проте представник потерпілої сторони в судовому засіданні стверджує, що викрадений товар їм повернуто, а тому не має ніякої шкоди, тобто обвинувачення не сформульоване, як цього вимагає ст.91 та п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а заступником прокурора Франківського району м. Львова ОСОБА_10 що суперечить вимогам ст. 40 КПК України, згідно якої слідчий подає обвинувальний акт на затвердження прокурору, у даному випадку прокурору ОСОБА_7 , а остання відповідно до вимог ст.36 КПК України, повинна скерувати його до суду.

Як вбачається із розписки про отримання копій обвинувального акта, в ній зазначена дата 30 січня 2016 року, обвинувальний акт складений та затверджений цього ж дня. Проте, до суду матеріали передані наручно 02 лютого 2016 року, тобто через два робочих днів після затвердження обвинувального акту, що суперечить ст. 293 КПК України, згідно якої прокурор зобов`язаний вручити під розписку копію обвинувального акта одночасно з передачею обвинувального акта до суду.

Виходячи із змісту розглядуваного обвинувального акту, ОСОБА_6 й надалі підозрюється, а не обвинувачується прокурором у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, хоч перебуває на стадії кримінального судочинства підготовчого судового засідання.

На вказану ухвалу прокурор ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу.

В своїй апеляції прокурор вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, оскільки прийняте із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування покликається на те, що згідно сформульованого обвинувачення в обвинувальному акті, усі фактичні обставини кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню, є встановленими, про те, що злочин є завершеним, витікає з самої кваліфікації кримінального правопорушення. Обвинувальний акт скерований до суду супровідним листом за підписом заступника прокурора району ОСОБА_10 , а сам обвинувальний акт підписаний слідчим та затверджений прокурором, процесуальні права та обов`язки якого підтверджені. Зазначає, що норми КПК України не містять вказівки на конкретно визначений строк, впродовж якого прокурор зобов`язаний скерувати обвинувальний акт до суду. Звертає увагу суду на те, що відповідно до ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Разом з тим, обвинуваченим, згідно ст.42 КПК України є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, думку ОСОБА_6 , який залишив вирішення даної справи на розсуд суду, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Статтею 291 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав, коли обвинувальний акт підлягає поверненню для усунення недоліків.

Крім того, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2012 №223-1430/0/4-12 "Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України" передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Разом з тим, колегія суддів, вивчивши матеріали обвинувального акта не знайшла порушень, які б мали стати беззаперечною підставою для повернення судом обвинувального акта прокурору та погоджується із твердженням прокурора у апеляційній скарзі, що обвинувальний акт направлений до суду з дотриманням вимог чинного кримінального процесуального закону і в ньому чітко викладені обставини, за яких вчинене кримінальне правопорушення та сформульоване обвинувачення за ч.1 ст.185 КК України.

Твердження суду першої інстанції, про те що обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, який здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, а заступником прокурора Франківського району м. Львова ОСОБА_10 є безпідставними, адже як видно з матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт підписаний слідчим та затверджений прокурором ОСОБА_7 , яка здійснювала нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, а заступник прокурора Франківського району м. Львова ОСОБА_10 лише підписав супровідний лист яким направив обвинувальний акт до суду.

Необґрунтованими також є твердження суду першої інстанції, що обвинувальний акт поданий з порушенням вимог ст. 293 КПК України, згідно якої прокурор зобов`язаний вручити під розписку копію обвинувального акта одночасно з передачею обвинувального акта до суду, оскільки обвинувальний акт складений та затверджений 30 січня 2016 року а до суду матеріали передані наручно 02 лютого 2016 року, тобто через два робочих днів після затвердження обвинувального акту.

Норми КПК України не містять вказівки на конкретно визначений строк, впродовж якого прокурор зобов`язаний скерувати обвинувальний акт до суду.

Щодо тверджень суду першої інстанції про те, що із змісту розглядуваного обвинувального акту, ОСОБА_6 й надалі підозрюється, а не обвинувачується прокурором у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення то такі на думку колегії суддів є надуманими.

Адже як вірно зазначив прокурор у своїй апеляційній скарзі, відповідно до ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Разом з тим, обвинуваченим, згідно ст.42 КПК України є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст.291 КПК України.

Так, при апеляційному розгляді матеріалів встановлено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а матеріали обвинувального акту направленню суду першої інстанції для розгляду.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 - задоволити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 22 лютого 2016 року якою матеріали обвинувального акта від 30 січня 2015 року з додатками у кримінальному провадженні за № 0000201 про оголошення підозри ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народження у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України повернуто прокурору скасувати та призначити новий розгляд даного провадження в суді першої інстанції Франківському районному суді м. Львова.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4