Справа № 192/1691/16-к
Провадження № 1-кп/192/77/16
В И Р О К
Іменем України
"20" квітня 2016 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне кримінальне провадження № 0000219, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 березня 2016 року відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сергіївка, Солонянського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, має середню освіту, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, раніше судимого:

-01 вересня 2010 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 146, ч.1 ст. 162, ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки і штрафом 1000 грн.,

-12 червня 2013 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 304, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі. 16 листопада 2015 року звільнений по відбуттю строку покарання.

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Дослідне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , маючи непогашену та незняту у встановленому порядку судимість за корисливий злочин, 10 березня 2016 року о 15 год. 00 хв. маючи умисел на таємне викрадення чужого майна вчинене повторне групою осіб за попередньою змовою перебуваючи на територію подвір`я за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , досяг попередньою змови з ОСОБА_4 на таємне викрадення майна ОСОБА_6 . Після чого з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу, зі сторони городу проникли на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 , та здійснили крадіжку трьох металевих батарей опалення загальною вагою 120 кг, вартість, яких як металобрухт становить 2 грн. 90 коп. за 1 кг, а всього 348 грн., які належать ОСОБА_6 , погрузивши їх на тачку, яка належить ОСОБА_4 та вивезли їх з території домоволодіння, в подальшому розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдали потерпілому шкоду на загальну суму 348 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Пояснив, що 10 березня 2016 року о 15 год. він прийшов до свого знайомого ОСОБА_4 в гості за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи на подвір`ї у ОСОБА_4 , він побачив за парканом у його сусіда три батареї опалення, які запропонував ОСОБА_4 викрасти, на що той спочатку відмовлявся, а потім погодився. Вони проникли на території подвір`я сусіда ОСОБА_4 через ворота і викрали три батареї, які віднесли в балку. Дві батареї вони одразу здали на пункт прийому металобрухту за 60 грн. кожна, а третю він в подальшому самостійно здав також за 60 грн.

ОСОБА_4 допитаний в судовому засіданні, свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та своїми показаннями підтвердив вказані обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Пояснив, що 10 березня 2016 року о 15 год. до нього до дому за адресою: АДРЕСА_2 , прийшов знайомий ОСОБА_3 . Перебуваючи на подвір`ї ОСОБА_3 побачив у його сусіда на городі три металеві батареї опалення, які запропонував йому викрасти, на що він спочатку відмовлявся, а в подальшому погодився. Вони проникли через незамкнені ворота на територію домоволодіння його сусіда ОСОБА_6 , погрузили на тачку три батареї і відвезли все в балку. Там залишили одну з батарей, а дві здали на пункт прийому металобрухту за 60 грн. кожна.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Надав суду письмову заяву згідно якої просить справу розглядати у його відсутність. З`ясувавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проводити судовий розгляд у відсутність потерпілого, який не з`явився, суд ухвалив проводити судовий розгляд у відсутність потерпілого.

Суд заслухавши думку учасників судового провадження, які визнали фактичні обставини злочину і їх не оспорюють, пересвідчившись в правильності розуміння учасниками судового провадження змісту фактичних обставин злочину, в добровільності їх позиції, роз`яснивши обмеження щодо оскарження таких обставин, визнав, у відповідність до ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів на підтвердження фактичних обставин злочину та обмежитись лише дослідженням відомостей, що характеризують особи обвинувачених.

Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Суд приходить до висновку про доведеність вини обвинувачених в інкримінованому їм злочині.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, дітей немає, раніше судимий, вчинив злочин менше ніж через півроку з моменту відбування покарання за останньою судимістю, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, за місцем мешкання характеризується посередньо.

З урахуванням обставин справи, що пом`якшують покарання: обвинувачений повністю визнав свою вину, сприяв розкриттю злочину, має намір дотримуватися законослухняної поведінки, що свідчить про щире каяття обвинуваченого, обставин, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину щодо особи похилого віку, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки призначенням більш м`якого виду покарання не буде досягнено виховної мети покарання, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами. При цьому суд вважає, що призначення більш суворішого покарання, на якому полягає сторона обвинувачення є безпідставним. Суд не знаходить підстав для застосування ст. 75 КК України, щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , враховуючи, як особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, був ініціатором злочину, так і суспільну небезпеки вчиненого злочину.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, дітей немає, раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, за місцем мешкання характеризується посередньо.

З урахуванням обставин справи, що пом`якшують покарання: обвинувачений повністю визнав свою вину, сприяв розкриттю злочину, має намір дотримуватися законослухняної поведінки, що свідчить про щире каяття обвинуваченого, обставиною, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину щодо особи похилого віку, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України. Суд не знаходить підстав для призначення більш суворішого покарання, на якому наполягало сторона обвинувачення, оскільки вважає, що призначеного судом покарання буде достатньо для виправлення обвинуваченого. Окрім цього, суд вважає, що обвинуваченого, слід звільнити від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки передбачені ст. 76 КК України, оскільки, враховуючи особу обвинуваченого та визнання ним вини, є підстави вважати про його виправлення без відбування призначеного покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком один рік.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту початку його фактично виконання.

Визнати ОСОБА_4 , винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком один рік.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту початку його фактично виконання.

На підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання ОСОБА_4 звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік шість місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 в період іспитового строку такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти про зміну місця проживання та роботи кримінально-виконавчу інспекцію;

- з`являтися періодично для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору та направити потерпілому.

Головуючий: суддя ОСОБА_1