Справа № 212/1888/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженні № 0002434 від 02.09.2016 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого вищу освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, раніше судимого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 27.03.2014 року за ст.ст. 122 ч.1, 125 ч.1 КК України, до 2 років позбавлення волі; звільнився 07.08.2015 року умовно-достроково на 9 місяців 19 днів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -
Встановив:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимий Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 27.03.2014 року за ст.ст.122 ч.1, 125 ч.1 КК України, був засуджений до 2 років позбавлення волі; звільнився 07.08.2015 року умовно-достроково на 9 місяців 19 днів.

Так, 01.09.2015 року близько 14 години 00 хвилин у ОСОБА_5 під час розмови з його колишньою дружиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою мешкання останньої, а саме в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , на ґрунті неприязних відносин, які склались раніше, раптово виник умисел спричинити їй тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, за мотивами неприязні до неї, знаходячись в приміщенні кімнати вищевказаної квартири, умисно, зі значною силою штовхнув ОСОБА_6 долонями обох рук в область її грудної клітини. Від даного поштовху потерпіла ОСОБА_6 не втримала рівновагу та впала спиною на диван, який був розташований в зазначеній кімнаті. Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, користуючись значною фізичною перевагою, ОСОБА_5 сів зверху на потерпілу ОСОБА_6 та почав викручувати своїми руками зап`ястя та пальці її рук, чим спричинив своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді саден верхніх кінцівок, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2441, від 23.11.2015 року, за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів.

Після чого ОСОБА_5 , зліз з гр. ОСОБА_6 та не зупинившись на досягнутому, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, діючи на досягнення єдиного злочинного результату, наніс, зі значною силою, один удар правою ногою в область лівої гомілки потерпілої ОСОБА_6 , чим спричинив своїми протиправними діями потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньо-суглобового перелому зовнішньої щиколотки лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2441, від 23.11.2015 року, за своїм характером відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я, більше 21 доби та саден нижніх кінцівок, які відповідно до вищезазначеного висновку судово-медичної експертизи за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів.

В цей же час до приміщення даної квартири, на крики про допомогу потерпілої ОСОБА_6 , прийшов сусід останньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який виконуючи свій громадський обов`язок припинив протиправні дії ОСОБА_5 .

Винуватість ОСОБА_8 вчиненні суспільно небезпечного діяння підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами:

- протоколом оглядом місця події від 01 вересня 2015 року, відповідно до якого було оглянуто квартира АДРЕСА_3 ;

- протоколом слідчого експерименту від 19 листопада 2015 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 відтворила всі події, що відбулися 01 вересня 2015 року об 14 годинні 00 хвилин в квартирі АДРЕСА_3 ;

- протоколом слідчого експерименту від 19 листопада 2015 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 відтворив всі події, що відбулися 01 вересня 2015 року об 14 годинні 00 хвилин в квартирі АДРЕСА_3 ;

- висновком судово медичної експертизи за №2441 від 23 листопада 2015 року, відповідно до якої у потерпілої ОСОБА_6 виявлено наступні тілесні ушкодження: закритий внутрішньо суглобовий перелом зовнішньої щиколотки лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків. Садна верхніх та нижніх кінцівок. Потерпілій було завдано не менш п`яти прикладень фізичної сили в ділянки обох верхніх та обох нижніх кінцівок. Виявлене у ОСОБА_6 ушкодження у вигляді: закритого внутрішнього суглобового перелому зовнішньої щиколотки лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесним ушкодженням, за ознаками тривалого розладу здоров`я більше 21 доби;

- висновком судово медичної експертизи за №2456 від 24 листопада 2015 року, відповідно до якого, враховуючи локалізацію і характер у потерпілої ушкоджень можливо зробити підсумок, що механізм їх утворення не суперечить судово медичним даним отриманим під час проведення слідчого експерименту за участі потерпілої від 19 листопада 2015 року. Беручи до уваги дані за травмуючий предмет та анатомічні ділянки прикладення фізичної сили, кількість їх прикладень, можливо зробити підсумок, що механізм їх утворення не суперечить судово медичним даним отриманим під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту 19 листопада 2015 року;

- протоколом слідчого експерименту від 24 грудня 2015 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 відтворила всі події, що відбулися 01 вересня 2015 року об 14 годинні 00 хвилин в квартирі АДРЕСА_3 ;

- протоколом слідчого експерименту від 24 грудня 2015 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_7 відтворив всі події, що відбулися 01 вересня 2015 року об 14 годинні 00 хвилин в квартирі АДРЕСА_3 ;

- висновком судово медичної експертизи за №2691 від 25 грудня 2015 року, відповідно до якого найбільш повний механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілій вказали під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_9 .

Відповідно до висновку стаціонарної судово психіатричного експерта №56 від 17 березня 2016 року, встановлено, що ОСОБА_5 в період часу, що відносяться до інкримінованого йому діяння, страждав та на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі вираженого розладу особистості та поведінки внаслідок епілепсії.

В період часу, що відносяться до інкримінованого йому діяння, віддавати собі звіт своїм діям (бездіяльності) та керуватися ними.

За своїм психічним станом на даний час обстежуваний також не може віддавати собі звіт своїм діям (бездіяльності) та керуватися ними.

Потребує в застосуванні відносно до себе примусових мір медичного характеру у виді госпіталізації в психіатричну лікарню із звичайним наглядом.

Згідно ч.1 ст. 19 КК України осудною визнається особа, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. На підставі вищевикладеного, ОСОБА_5 не підлягає кримінальній відповідальності, до нього необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру.

Своє рішення суд обґрунтовує наступним.

Згідно ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно п.1 ч.1 ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до статті 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: ) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу» (надалі Закон), висновок судово - психіатричної експертизи, яка проводиться в кримінальних провадженнях на підставах та в порядку, передбаченому законом (ст. 21 Закону «Про психіатричну допомогу»), стає юридичною підставою для застосування будь якого примусового заходу медичного характеру тільки після його оцінки судом.

Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом обумовлюється законом, а саме частиною 3 статті 94 Кримінального кодексу України: госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

При вирішенні питання про потребу тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку беруться до уваги вірогідність вчинення ними діянь, що за об`єктивними ознаками схожі з тяжкими та особливо тяжкими злочинами, систематичність вчинення суспільно небезпечних діянь не дивлячись на застосування примусових заходів медичного характеру в минулому, агресивна налаштованість, невмотивована озлоблена поведінка, схильність до втеч тощо.

Визначаючи тип психіатричного закладу, суд має враховувати висновок судово-психіатричної експертизи з цього питання. Однак рекомендації експертів для суду не обов`язкові, оскільки вони встановлюють тип закладу, виходячи лише з психічного стану хворого, без урахування характеру вчиненого діяння, що не належить до їх компетенції (абз.2 п.9 постанови ПВСУ від 19 березня 1982 р. №2 "Про судову практику по застосуванню примусових заходів медичного характеру").

Згідно п.1 ч.1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Згідно ст. 505 КПК України під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру встановлюються: 1) час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення; 2) вчинення цього суспільно небезпечного діяння або кримінального право порушення цією особою; 3) наявність у цієї особи розладу психічної діяльності в минулому, ступінь і характер розладу психічної діяльності чи психічної хвороби на час вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення чи на час досудового розслідування; 4) поведінка особи до вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення і після нього; 5) небезпечність особи внаслідок її психічного стану для самої себе та інших осіб, а також можливість спричинення іншої істотної шкоди такою особою; 6) характер і розмір шкоди, завданої суспільно небезпечним діянням або кримінальним правопорушенням.

Згідно ч.1 ст.512 КПК України, участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.

Згідно ч.2 ст.512 КПК України судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Згідно ч.2 ст.513 КПК України визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи вищевикладене, та ту обставину, що суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, яке передбачене ч.1 ст.122 КК України, мало місце і вчинено ОСОБА_5 в стані неосудності, ОСОБА_5 раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення насильницьких злочинів, ОСОБА_5 , який за своїм психічним станом і характером суспільно небезпечного діяння потребує застосування примусових заходів медичного характеру, в зв`язку з чим, з метою обов`язкового лікування та запобігання вчинення останнім суспільно - небезпечних діянь, слід застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом, протипоказань для чого у нього не виявлено.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку, передбаченому ст.100 КПК України за їх наявності.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.19, 94 КК України, ст.ст.512, 513 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.122 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської протягом тридцяти днів з дня її оголошення.
Ухвала суду оголошена без присутності сторін по справі.

Суддя ОСОБА_1