СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/918/16
ун. № 759/3506/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2016 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 ,
без участі сторін,
розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей за заявою про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність слідчого, обґрунтовуючи скаргу тим, що ним було направлено заяву на ім`я начальника Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві про вчинення кримінального правопорушення від 01.03.2016 року, однак відомості до ЄРДР внесені не були.
Скаржник ОСОБА_3 про розгляд скарги двічі повідомлявся належним чином, подав до суду заяву від 11.03.2016 року про розгляд скарги за його відсутності та просив її задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Прокурор, слідчий в судове засідання двічі не з`явились, хоча були повідомлені про судове засідання належним чином.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Отже орган досудового розслідування реалізував своє право на безпосередню участь в судовому засіданні, у нього було достатньо часу для подання суду доказів та обґрунтування його заперечення.

Судом встановлено наступні обставини.

01.03.2015 року ОСОБА_3 відповідно до ст.ст. 60, 214 КПК України на адресу Святошинського УПГУНП в м. Києві було подано заяву про кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , вбачаючи в його діянні ознаки кримінального правопорушення передбаченого ст. 190, 191 КК України. Вказану заяву 02.03.2016 року було отримано адресатом.
Тоді як, згідно пояснень скаржника внесення ЄРДР інформації про злочин станом на 09.03.2016 року слідчим вчинено не було. В сукупності з неявкою до суду слідчого та за відсутності інших протилежних доказів цьому, слідчий суддя не вбачає підстав для відмови в задоволенні вказаної скарги.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Звольський та Звольська проти Чешської Республіки» (Zvolsky and Zvolska v. the Czech Republic, заява № 46129/99, п. 46, ЕСПЛ 2002-ІХ вказано, що тлумачення національного законодавства, зокрема, процесуальних правил, що застосовуються у судовому провадженні здійснюється судами.

В ст.303 КПК України вказано, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Статтею 304 КПК України визначено строки подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, яка визначає, що така скарга може бути подана протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.
Із наданих документів вбачається, що скаржник звернувся до слідчого судді із такою скаргою у передбачені нормами КПК України строки.
Відповідно до п.1 ст.214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа Ассенов та інші проти Болгарії (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі Танрікулу проти Туреччини (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, Ґюль проти Туреччини (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Скаржник надав суду пояснення про те, що на його думку зазначені в скарзі дії підлягають кваліфікації за ст. 190, 191 КК України і зареєструвати кримінальне провадження необхідно щодо саме ОСОБА_5 .

Однак відповідно до п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року вказано, що Суд повторює, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява № 37437/97).

Відповідно до ст. 214 КК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором. Отже скаржнику не належить право на порушення кримінальної справи проти певної особи, в тому числі і внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення злочину певною особою, а також у нього відсутнє право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини. В свою чергу кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину певною особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно в порядку ст.22 КПК України органом досудового розслідування.

Разом з цим будь-який вплив на працівника правоохоронного органу щодо здійснення ним дії щодо створення обставин, наслідком яких є оголошення підозри певній особі за певною кримінально-правовою кваліфікацією є кримінально-караним діянням, відповідальність за яке передбачено в ст. 343 КК України.

При цьому відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Іванов проти України" (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року) сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Так, відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

У справі Preda and Dardari v. Italy (1999) Суд вказав, що метою цієї норми є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь-яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією.

Таким чином працівника правоохоронного органу не може бути зобов`язано зареєструвати повідомлення про злочин щодо конкретної особи за певною кримінально-правовою кваліфікацією.

Однак органом досудового слідства не повідомлено скаржника про причини не реєстрації його заяви про вчинення злочину, яка містить короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, відомості про яке так і не було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Зазначене також суперечить вимогам Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події та положення про комісії», затвердженої Наказом МВС України від 19 листопада 2012 року №1050.
Статтею 307 КПК України визначено : за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, зокрема, про зобов`язання вчинити певну дію.
Водночас, до повноважень слідчого судді не відноситься прийняття рішення про визнання дій чи бездіяльності протиправними. За змістом ст. 307 КПК України, слідчий суддя, встановивши, що права громадянина порушені, зокрема, слідчим, приймає рішення, що має зобов`язальний характер та передбачає виконання у виді конкретних дій чи припинення дій. У розглядуваній справі заявник, фактично, просить відновити йго порушене право, що полягає у невнесенні його заяви від 01.0.2016 р. у ЄРДР, не проведенні досудового розслідування фактів, викладених у заяві.
Враховуючи слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення скарги, оскільки та є обґрунтованою, відповідає нормам КПК України.
Керуючись ст.ст. 214, 303, 304, 307, 309 КПК України,
УХВАЛИВ
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей за заявою про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань задовольнити частково.
Зобов`язати слідчого Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви ОСОБА_3 , яка була направлена ним до Святошинського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві 01.03.2016 року, та відповідно прийнята 02.03.2016 року про кримінальне правопорушення, покарання за яке передбачене ст. 190, 191 КК України та розпочати досудове розслідування.
В задоволенні решти вимог скарги - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на дану ухвалу слідчого судді може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1