Справа № 441/1659/15-к 1-кп/441/12/2016

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2016 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого - ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5
та його захисника - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Городок кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та
жителя
АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,
розлученого, пенсіонера, раніше неодноразово судимого,
востаннє 17. 12. 2013р. Франківським районним судом
м. Львова за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -
03.10.2015р. близько 16.30 год. ОСОБА_5 за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 на ґрунті особистих неприязних стосунків умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 один удар ножем в верхню ділянку лівої частини тазу, спричинивши потерпілому сліпе, проникаюче, колото-різане поранення тазу з ушкодженням брижі кишки та стінки прямої кишки з крововиливом в її порожнину та порожнину малого тазу, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, що призвело до смерті ОСОБА_7 ..
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 своєї вини не визнав та пояснив, що ОСОБА_7 був його сусідом, часто бував у його господарстві, проте постійно щось крав, тому він проганяв його. 03.10.2015р. до нього приїхав брат його співжительки ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , з ОСОБА_10 , щоб допомогти йому привезти солому поросятам. З ними також приїхав син ОСОБА_11 - ОСОБА_12 .. ОСОБА_11 з молодшим сином поїхали в м. Городок. За деякий час до них також підійшов ОСОБА_13 .. ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ОСОБА_16 випили в нього на кухні по 0.25 г горілки, він не пив, бо ще мав їхати в цей день до фермера. За деякий час підійшов ОСОБА_17 і ОСОБА_16 вислав його за горілкою. ОСОБА_17 приніс 0.5 л горілки, які вищевказані чотири особи розпили у нього на кухні. Після цього він відіслав ОСОБА_18 додому, а сам з ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 поїхали в поле. Коли закінчили роботу ОСОБА_16 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ще випили на кухні 0.5 л горілки, після чого ОСОБА_14 і ОСОБА_15 поїхали, а він попросив ОСОБА_16 допомогти йому відгородити кімнату для поросят. В цей час до них ще раз прийшов ОСОБА_17 , проте він прогнав його. Коли він з ОСОБА_20 порався по господарству, ОСОБА_17 повернувся і, нічого не пояснюючи, вдарив його кулаком в лице, другою рукою схопив за голову і вдарив об стіну, також наніс удар кулаком в бік. Він впав, а ОСОБА_17 пішов на кухню. Він пішов на другий поверх свого будинку, де знаходиться майстерня, і шукав якесь знаряддя, щоб прогнати з будинку ОСОБА_21 .. Останній за ним не ішов, а тому він мав можливість в цей час викликати міліцію, проте не думав, що буде бійка. Сокири та арматури він вирішив не брати, бо міг спричинити значну шкоду ОСОБА_7 , а тому взяв дерев`яний молоток, так звану киянку. Коли він повернувся на кухню, ОСОБА_17 сидів на стільці між холодильником та столом. Він почав наносити ОСОБА_7 удари молотком по руках. ОСОБА_16 щось почав кричати, після чого зайшла ОСОБА_11 і почала його відтягати від ОСОБА_21 .. ОСОБА_17 в цей час почав підніматися і хотів дотягнутися до ножа, проте він вдарив його молотком по руці, не давши взяти ніж. В цей час він наніс удар по голові дерев`яним молотком ОСОБА_11 , внаслідок чого молоток розпався, а тому він взяв в руки ножа. ОСОБА_11 вибігла на вулицю і за нею пішов ОСОБА_22 .. В цей момент ОСОБА_17 намагався дістати другий ніж, а тому він, щоб попередити дії ОСОБА_18 , завдав йому удар ножем в стегно. В цей момент ОСОБА_17 розвернувся, випустивши з рук ніж, і повернувся до нього. Все це відбувалося дуже миттєво, він навіть не почув, коли запхав ніж в ногу. ОСОБА_17 сів в крісло і сказав, що йому погано. Він продовжував говорити потерпілому, щоб той ішов додому, проте згодом побачив кров. Після цього він сказав ОСОБА_11 , що в них біда. Що відбувалося далі він не пам`ятає. Заперечує, що перебував в цей день в стані алкогольного сп`яніння. Стверджує, що ОСОБА_17 перебував в стані сп`яніння, проте не сильному, при цьому погрожував йому, що приб`є його. До цього в нього не було жодних сутичок з ОСОБА_23 ..
Незважаючи на невизнання своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, повна винуватість обвинуваченого доводиться наступними доказами у справі:
- показаннями свідка ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 03.10.2015р. зранку вона з молодшим сином поїхала в м. Городок. Там зустріла свою знайому, з якою випили по 50 г горілки. Коли вона повернулася додому, на кухні сиділи ОСОБА_15 , її брат ОСОБА_14 і ОСОБА_22 .. За деякий час її брат і ОСОБА_15 поїхали додому, а ОСОБА_16 і ОСОБА_24 щось ще робили по господарству. За деякий час вона почула крик з кухні, а тому зійшла з другого поверху вниз і пішла в кухню, де побачила, як ОСОБА_24 наносив удари дерев`яним молотком по руках ОСОБА_18 , при цьому намагався вигнати його з будинку. ОСОБА_17 в цей момент сидів на стільці між холодильником і столом, а ОСОБА_24 стояв перед ним. Вона почала відтягати ОСОБА_25 і той нехотячи наніс їй удар молотком в голову, розсікши шкіру. При цьому ОСОБА_24 кричав до неї, щоб вона ішла геть, бо ОСОБА_17 має ніж. Коли ОСОБА_24 наносив їй удар молотком по голові, другою рукою він тримав за плече ОСОБА_18 , бо останній тягнувся до ножа. Молоток ОСОБА_26 після удару їй в голову розламався. ОСОБА_16 при цьому кричав, щоб ОСОБА_24 і ОСОБА_17 не билися. Вона почула, що в неї тече кров, а тому вийшла з кухні. Її син ОСОБА_27 , побачивши її, сказав, що треба тікати, проте в неї було все лице в крові, а тому сказала сину, що ОСОБА_24 уже викликає їй швидку медичну допомогу і нікуди тікати не потрібно. ОСОБА_16 вибіг зразу після неї. ОСОБА_24 вийшов з будинку з ножем у руках і пішов кудись в сад, що він там робив вона не бачила. Після цього ОСОБА_24 повернувся в будинок і приніс їй 500 грн., щоб вона мала в лікарні з собою. На швидкій їй зашивали рану, також у неї був сильний струс головного мозку. Стверджує, що коли ОСОБА_24 був в зоні АТО, ОСОБА_17 неодноразово приходив до них додому, стукав по вікнах, вона боялася його, проте про ці факти вона не розповідала ОСОБА_26 , оскільки ОСОБА_17 був хворим, мав приступи епілепсії, про що ОСОБА_26 було відомо, а тому не хотіла загострювати відносини між ними. До цього сутичок між ОСОБА_28 та ОСОБА_23 ніколи не було;
- показаннями свідка ОСОБА_29 , який в судовому засіданні пояснив, що добре знав ОСОБА_18 , бо останній любив випити і часто приходив до них додому просити сигарети або горілку. В цей день він з дядьком ОСОБА_14 і ОСОБА_30 допомагали ОСОБА_26 возити солому. Останній давав гроші ОСОБА_7 і той ходив по горілку, яку потім на кухні розпивали ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 і сам ОСОБА_17 , не бачив, щоб ОСОБА_24 вживав спиртне. ОСОБА_17 з ними по солому не їздив, а пішов додому. Коли вони вже розгрузили солому повернувся від фермера додому ОСОБА_24 , це було близько 14.00 год.. В 15.00 год. повернулася мама ОСОБА_8 і його брат ОСОБА_31 .. ОСОБА_32 за щось сварилася з ОСОБА_14 і останній з ОСОБА_30 поїхали додому, а в них залишився тільки ОСОБА_22 .. За деякий час прийшов ОСОБА_17 і почав просити ОСОБА_25 дати гроші на випивку, на що ОСОБА_24 відповів, що не має грошей. Він в цей час обідав на кухні. Бачив, як ОСОБА_17 попхав на стіну ОСОБА_25 , після чого пішов на кухню. Він в цей час вийшов в коридор і бачив, як ОСОБА_24 зійшов з другого поверху з дерев`яним молотком в руках і пішов у кухню. ОСОБА_17 в цей час сидів на стільці між столом і холодильником. Бачив як ОСОБА_24 наніс ОСОБА_7 один-два удари молотком в область рук коли ОСОБА_17 тягнувся до ножа. Мама також в цей час була в кухні. При цьому ОСОБА_17 кричав, що усіх заріже. Він з братом злякалися і вибігли на вулицю, боялися повертатися в будинок. Мама і ОСОБА_16 вийшли за ними. Коли вони з братом і мамою повернулися до будинку, вийшов ОСОБА_24 і сказав, що ОСОБА_17 мертвий. ОСОБА_8 пішла у кухню, а ОСОБА_24 викликав швидку і міліцію. Не пригадує, чи був у ОСОБА_25 в цей час ніж в руках. ОСОБА_32 сказала йому викинути з кухні чоботи, на яких була чиясь кров, що він і зробив, попередньо помістивши їх у білий пакет. Викинув чоботи в рів в кінці саду. Не розумів в цей час, для чого це робить, боявся, що це могла бути кров мами. Жодних синців чи подряпин в цей день на ОСОБА_33 не бачив;
- показаннями свідка ОСОБА_34 , який в судовому засіданні підтвердив, що в цей день після обіду він ходив в магазин, а коли повернувся, з будинку вибігав його брат ОСОБА_27 і сказав йому тікати, бо ОСОБА_24 б`ється з ОСОБА_23 .. За братом вийшла мама з розбитою головою зліва. За деякий час вийшов з будинку ОСОБА_24 і викинув в саду в траву ніж та брудну тряпку. ОСОБА_16 почав кричати йому, щоб він викинув все, а тому він взяв ніж з чорною ручкою і брудну тканину і викинув їх в колодязь в саду. На лезі ножа було видно кров. Також в кухні біля порога він побачив кусок дерев`яного молотка, який також викинув. Хотів, щоб ніхто нічого не взнав, тому й викидав. Свідком сварки між ОСОБА_28 і ОСОБА_23 він не був. Крові на ОСОБА_33 він не бачив, замітив лише синець на руці і щось за вухом. ОСОБА_24 був трохи випившим в цей день. ОСОБА_17 до цього інколи приходив до них додому, бувало, що випивав з ОСОБА_28 ;
- показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що був в цей день в будинку ОСОБА_5 від ранку. Бачив, як обвинувачений сам випив пляшку пива, після чого вживав також горілку. ОСОБА_7 до обіду в господарстві не бачив, він прийшов вже після обіду, коли в будинку були він, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та її діти. ОСОБА_24 сам запросив ОСОБА_7 пройти на кухню і запропонував випити. Тон в нього був нормальний, ніякого конфлікту між ними він не бачив. ОСОБА_7 сидів на кріслі між столом та холодильником, коли з другого поверху будинку спустився ОСОБА_5 і почав наносити йому удари дерев`яним молотком по голові. ОСОБА_17 намагався захищатися, обома руками прикривав голову. ОСОБА_8 спробувала відтягнути ОСОБА_5 і останній наніс їй один удар молотком по голові. Після цього обвинувачений хотів нанести ще один удар молотком ОСОБА_7 , проте головка молотка відлетіла. В цей момент він побачив кров на голові ОСОБА_8 і вибіг на вулицю. Що далі відбувалося на кухні будинку ОСОБА_5 він не бачив. Побіг до сусіда ОСОБА_5 , де в цей час мав працювати брат ОСОБА_7 , щоб покликати на допомогу. Після цього він поїхав до ОСОБА_35 і повернувся лише за декілька днів. Стверджує, що ніякої загрози зі сторони ОСОБА_18 по відношенню до ОСОБА_25 чи ОСОБА_11 він не бачив, навпаки, ОСОБА_17 лише намагався якось прикритися, захищаючи голову руками, при цьому пробував вияснити у ОСОБА_25 для чого він його б`є. Не бачив, щоб ОСОБА_17 пробував діставати ніж чи щось інше, двома руками він лише прикривав голову від ударів. Додатково повідомив, що до нього приходила двічі співжителька ОСОБА_25 з якимось чоловіком, і вимагали в нього змінити покази у судовому засіданні, проте він відмовився;
- показаннями свідка ОСОБА_36 , який в судовому засіданні підтвердив, що в день вчинення злочину він працював у слідчо-оперативній групі в м. Городок, до нього на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_5 і повідомив, що коли він прийшов у свій будинок, побачив там труп і багато крові. Коли він приїхав у с. Березець, ОСОБА_5 стояв уже біля брами свого господарства, звідти якраз виїжджала швидка медична допомога. Як пояснив тоді обвинувачений, труп він побачив коли повернувся додому і не знав, хто причетний до цього. При цьому поводився нормально, розказував їм як кудись їздив, здається за соломою. Після цього він із слідчою зайшли у будинок і побачили тіло чоловіка, слідча почала проводити огляд;
- показаннями свідка ОСОБА_37 , який в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_7 був його братом, час від часу вони могли сваритися з приводу того, що він не давав йому коня. ОСОБА_17 колись працював у лісництві, останні п`ять років ніде не працював. Був один випадок, коли ОСОБА_17 кинувся на нього під час сварки за коня з ножем, але він вдарив його і розбив голову, але після цього він сам завіз ОСОБА_18 в лікарню. ОСОБА_18 характеризує як дуже спокійну людину, битися його брат взагалі не вмів, ні до кого першим не міг чіплятися. Бувало, що і з обвинуваченим його брат пив спиртне коли помагав щось по господарству. Конфліктів між його братом і ОСОБА_28 ніколи не було, ОСОБА_17 часто бував в обвинуваченого, помагав йому по господарству. В той день до нього подзвонив ОСОБА_38 і сказав, що в будинку ОСОБА_25 щось не так. Коли він прийшов в будинок обвинуваченого, його брат вже був мертвий, опертий на холодильник, і біля нього була калюжа крові. Ножів на кухні він не бачив;
- показаннями свідка ОСОБА_39 , який в судовому засіданні пояснив, що проживає в одному селі з обвинуваченим і знає його добре, як і добре знав ОСОБА_7 03.10.2015р. він був запрошений в якості понятого при огляді місця події в будинку ОСОБА_5 .. Останній поводив себе спокійно, холоднокровно. На кухні на підлозі лежав труп, були порозкидувані речі, на землі були пляшки, на столі був посуд, ножів на кухні було багато, на тумбочці та на антресолях, чи був ніж на столі він не пригадує. Підлога була уся в крові. ОСОБА_7 любив випити, зловживав алкоголем, але він був дуже доброю людиною, спокійною, він інколи сварив його, щоб той не пив горілки. Ніяких конфліктів ні з ким в ОСОБА_18 не було, він по своїй натурі не міг би першим когось зачепити чи битись з ким, агресивним не був зовсім. На відміну від ОСОБА_18 , ОСОБА_24 охарактеризував себе з іншої сторони, люди в селі його бояться, бо він неодноразово сидів в місцях позбавлення волі, зривається часто, а тому ніхто не хоче з ним мати справи. Навіть в якості понятого ніхто з односельчан не хотів іти. ОСОБА_24 час від часу випивав спиртне, але не зловживав;
- показаннями свідка ОСОБА_40 , який в судовому засіданні пояснив, що давно знає ОСОБА_5 , знав також ОСОБА_21 .. Коли обвинувачений був в зоні АТО, подзвонив йому і сказав, що ОСОБА_17 вкрав йому годинник і попросив, щоб він забрав його. Він пішов до ОСОБА_18 і попросив віддати годинник ОСОБА_41 .. ОСОБА_17 витягнув з гумового чобота молоток і замахнувся на нього, але не вдарив, сам зупинився, напевно хотів його просто налякати. Знав, що ОСОБА_17 не вдарив би його, бо він не такий, хотів просто налякати. Не чув, щоб ОСОБА_17 мав із кимось конфлікти, любив випити, але агресивним не був, хіба на словах.
- аналогічними показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які в судовому засіданні підтвердили, що був в господарстві ОСОБА_5 приблизно до години 15.00 і за цей час не бачили, щоб ОСОБА_7 приходив туди і сварився з обвинуваченим. Також вони не бачили, щоб ОСОБА_5 вживав алкоголь в цей день;
- показами експерта ОСОБА_42 , який в судовому засіданні пояснив, що враховуючи місце заподіяння ножового поранення, а саме товщину шкіри в цьому місці, наявність великої кількості м`язів, а також сильне заглиблення ножа, можна зробити висновок, що ніж заглиблювався в тіло зі значним прикладенням сили, а відтак виключається можливість спричинення такого ушкодження шляхом випадкового поранення самим потерпілим, крім того знаряддя після проникнення витягалося з тіла;
- протоколом огляду місця події від 03.10.2015р. та фототаблицею до нього, якими підтверджується місце вчинення кримінального правопорушення та місцезнаходження трупа ОСОБА_7 на кухні будинку ОСОБА_5 в с. Березець Городоцького району Львівської області безпосередньо після вчинення злочину (зображення 8 т.1 а.с.210), який відповідає усім показам свідків, даним відносно того, що під час нанесення ударів обвинуваченим ОСОБА_7 сидів на кріслі між холодильником та столом;
- протоколом огляду місця події від 04.10.2015р., в якому зафіксовано також огляд трупа ОСОБА_7 та яким підтверджується локалізація рани на тілі останнього під час огляду. Вказаний доказ суд визнає допустимим і належним доказом, оскільки такий відповідає вимогам КПК України щодо його оформлення, а оскільки ні ст.104, ні ст.240 КПК України не ставить такої вимоги до вступної частини протоколу як зазначення номера кримінального провадження, а відтак технічна помилка слідчого в частині не зазначення такого не є істотним порушенням в розумінні КПК України, що тягне за собою визнання недопустимим доказу, інших порушень вимог КПК в судовому засіданні встановлено не було;
- висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 № 52/2015 від 04.10.2015р., відповідно до якого в трупа ОСОБА_7 виявлено сліпе, проникаюче, колото-різане поранення тазу з ушкодженням брижжі кишки та стінки прямої кишки з крововиливом в її порожнину, черевну порожнину та порожнину малого тазу, яке утворилося незадовго до смерті від одноразової дії якогось колото-ріжучого знаряддя, яким міг бути клинок ножа, що підтверджується наявністю вхідної рани на шкірі з рівними краями, з одним "П"-подібним і одним гострим кінцями, перевагою довжини ранового каналу над довжиною вхідної рани, наявністю додаткового розрізу біля гострого кінця рани; за ознакою небезпеки для життя кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_7 , утворилося прижиттєво. Вхідна рана поранення розташована на лівій сідниці в верхньо-зовнішньому квадранті, ширина клинка колото-ріжучого знаряддя на рівні його занурення в тіло не менше 1.8 см. Довжина раневого каналу не менше 14 см., напрямок раневого каналу в основному зліва направо, дещо зверху донизу та дещо ззаду допереду. Смерть ОСОБА_7 , 1966 р.н., настала в межах двох діб до розтину від сліпого проникаючого колото-різаного поранення тазу з ушкодженням брижжі та стінки прямої кишки, яке супроводжувалося гострою внутрішньою та зовнішньою кровотечею, зумовило зупинку серцевої діяльності та дихання, припинення функції центральної нервової системи. В крові трупа ОСОБА_7 виявлено етиловий спирт в кількості 1.53 проміле, що в живих осіб може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння. Судово-медичних даних про положення потерпілого в момент отримання тілесних ушкоджень немає. Після отримання вищевказаних ушкоджень потерпілий ОСОБА_7 міг виконувати активні дії (пересуватися) протягом невеликого проміжку часу. При експертизі трупа виявлено захворювання - жирове переродження печінки та підшлункової залози (можливо, алкогольного походження), яке не знаходиться в причинному зв`язку з настанням смерті. Кров від трупа ОСОБА_7 , 1966 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО;
- висновком судово-медичної експертизи № 216/2015-мк від 07.10.2015р. в частині дослідження одягу трупа ОСОБА_7 , вилученого під час огляду місця події 04.10.2015р., згідно з яким виявлено на задній поверхні кофти зліва у нижній частині одне колото-різане пошкодження та на задній половинці штанів вверху одне колото-різане пошкодження. Також було виявлено на лівій полі сорочки та на спинці справа розриви тканини. Згідно висновку експерта № 52/2015 від 04.10.2015р. колото-різані пошкодження на одязі по локалізації відповідають рані на тілі ОСОБА_7 (т.2 а.с.241-245).
- висновком судово-медичної експертизи № 1225/2015-ім від 07.10.2015р., згідно з яким кров громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО (а.с.164-165);
- висновком судово-медичної експертизи 2 марлевих тампонів зі змивами РБК з підлоги кухні та біля холодильника № 1219/2015-ім від 07.10.2015р., згідно з яким кров від трупа ОСОБА_7 , 1966 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО, кров ОСОБА_5 , 1950 р.н., відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВО, кров ОСОБА_8 , 1979 р.н., відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО. В слідах на марлевому тампоні зі змивом з підлоги посередині кухні (об`єкт № 1), на марлевому тампоні зі змивом з підлоги біля холодильника (об`єкт № 2), виявлених з місця події, виявлено кров людини і антиген А, що може походити від будь-якої особи з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_7 (т.2 а.с.204-206);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.11.2015р. за участю неповнолітнього ОСОБА_29 та фототаблицею до нього, в яких зафіксовано, як ОСОБА_29 на місці показав де сидів ОСОБА_7 під час нанесення йому ударів ОСОБА_5 , яким чином наносилися удари та куди саме (т.2 а.с.28-38). Суд визнає даний протокол допустимим доказом у справі, оскільки ст.240 КПК України не забороняє отримання пояснень від особи, за участю якої проводиться така слідча дія, безпосередньо перед проведенням самого слідчого експерименту з метою перевірки і уточнення відомостей, що мають значення для встановлення кримінального правопорушення. При цьому суд оцінює та бере до уваги в даній ситуації не самі покази свідка ОСОБА_29 , а лише відтворення самої картини подій цього дня, які безпосередньо таким свідком сприймалися, зокрема в частині розташування потерпілого ОСОБА_7 у приміщенні кухні та способу нанесення йому ударів обвинуваченим. Інших суттєвих порушень вимог КПК при проведенні даного слідчого експерименту, які б потягли за собою визнання протоколу, складеного за його результатами, недопустимим доказом у справі, судом не встановлено. Посилання ОСОБА_5 на те, що він не давав дозволу на проведення такої слідчої дії в своєму будинку, відтак проведення такої слідчої дії не може бути визнано законним, не знайшли свого підтвердження, оскільки прокурором надано письмову заяву ОСОБА_5 на проведення слідчих експериментів за участю ОСОБА_8 , ОСОБА_29 та ОСОБА_34 в приміщенні його будинку в АДРЕСА_1 від 22.10.2015р. (т.2 а.с.38), достовірність якої не заперечував сам обвинувачений та його захисник у судовому засіданні. Посилання на те, що неповнолітнього ОСОБА_29 насильно утримували в міліції, цілу ніч не давали їсти, пити і виснаженого повели на слідчий експеримент, розцінюється судом як необґрунтоване, оскільки і ОСОБА_29 , і його законний представник ОСОБА_8 були допитані в якості свідків у даному кримінальному провадженні, жоден з них не скаржився на недозволені методи слідства безпосередньо перед проведенням слідчого експерименту. Поза тим, слідчий експеримент проводився 06.11.2015р., тобто більше ніж через місяць з моменту вчинення злочину, а тому стан ОСОБА_29 під час проведення вказаного слідчого експерименту за його участю не можна ставити в залежність від його затримання для дачі пояснень безпосередньо після виявлення злочину і часу його перебування в міліції 03-04.10.2015р.. Більше того, пояснення ОСОБА_29 в повній мірі відповідають тим, які дані ним під час проведення такої слідчої дії, а саме відтворення відповідає змісту таких пояснень та не суперечить іншим зібраним у справі належним та допустимим доказам. Посилання захисника на те, що ОСОБА_29 не роз`яснювалося право, передбачене ст.63 Конституції України, на відмову свідчити проти ОСОБА_5 , суд визнає необґрунтованим, оскільки жодними матеріалами справи не встановлено, що ОСОБА_29 перебуває у родинних відносинах з обвинуваченим чи факту перебування його на утриманні в ОСОБА_5 , що давало б йому право відмовитися від дачі показань. Більше того, як повідомив сам ОСОБА_19 , він не проживав постійно з мамою і ОСОБА_28 , а приїхав в цей день туди з дядьком допомогти возити солому;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 06.11.2015р. за участю свідка ОСОБА_8 та фототаблицею до нього, в яких зафіксовано, як ОСОБА_8 на місці показала куди саме ОСОБА_5 наносив удари по голові ОСОБА_7 та один удар по голові їй (т.2 а.с.46-51). Вказаний протокол та фототаблицю до нього суд визнає допустимими доказами з тих же міркувань, що і протокол проведення слідчого експерименту від 06.11.2015р. за участю неповнолітнього ОСОБА_29 .. Посилання захисника на те, що ОСОБА_11 не була безпосереднім свідком нанесення ОСОБА_5 дерев`яним молотком ударів ОСОБА_7 , а відтак не могла про це описувати в протоколі проведення слідчого експерименту, суд вважає безпідставним, оскільки сама ОСОБА_8 в судовому засіданні вказала, що бачила, як ОСОБА_5 наносив удари молотком по руках ОСОБА_7 .. Також суд вважає безпідставним посилання захисника на те, що вказаний доказ є недопустимим, так як ОСОБА_8 не було роз`яснено право, встановлене ст.63 Конституції України, на відмову від дачі показань відносно членів своєї сім`ї, оскільки, як вбачається із змісту протоколу, ОСОБА_8 було ознайомлено із правами, передбаченими ст.ст.66, 67 КПК України, про що вона розписалася, а ст.66 КПК України в п.3 ч.1 встановлює таке ж право, що й ст.63 Конституції України, а отже ОСОБА_8 було доведено до відома її права, встановлені законом. Поза тим, посилання захисника на те, що підпис ОСОБА_8 на першому аркуші протоколу не відповідає підпису в кінці протоколу, суд вважає необґрунтованим, оскільки захисник не є спеціалістом в галузі дактилоскопії для ідентифікації підписів особи свідка, впродовж тривалого розгляду справи клопотань про призначення відповідної судової експертизи від учасників провадження не надходило, сама ОСОБА_8 не заперечувала в судовому засіданні, що підписи у документах, складених на досудовому розслідуванні, належали їй, не повідомляла суд про будь-які факти підробки документів від її імені;
- іншими матеріалами справи.
Протокол обшуку від 06.10.2015р. (т.1 а.с.133-147) визнається судом недопустимим доказом, оскільки такий отриманий з істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, так як всупереч вимогам ст.ст.235-236 КПК України заступник начальника СВ Городоцького РВ ГУМВСУ у Львівській області капітан міліції ОСОБА_43 провела обшук на земельній ділянці за місцем проживання ОСОБА_5 в с. Березець, що в розумінні ч.2 ст.233 КПК України є іншим володінням особи, в той час як ухвалою слідчого судді від 05.10.2016р. (т.1 а.с.244) було надано дозвіл на обшук лише житла за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_5 .. Відтак виявлені та вилучені під час такого обшуку на земельній ділянці кухонний ніж з чорною ручкою та дерев`яну головку від молотка слід також визнати недопустимими доказами, як і усі послідуючі після цього протоколи слідчих дій та висновки експертиз, пов`язані із цими речовими доказами, зокрема: висновок судово-медичної експертизи одягу ОСОБА_7 та ножа, представленого на експертизу, № 216/2015-мк від 07.10.2015р., проте лише в частині експертного дослідження ножа, оскільки одяг ОСОБА_7 був вилучений під час огляду місця події 04.10.2015р., а не під час вищевказаного обшуку; висновок судово-медичної експертизи № 174/2015 від 23.11.2015р. (т.2 а.с.103-108); протоколи пред`явлення речей для впізнання від 27.11.2015р. з використанням вилученого під час обшуку ножа (т.2 а.с.58-62, 63-67); протокол огляду речей (документів) від 18.11.2015р., під час якого також оглядався ніж, вилучений під час обшуку 06.10.2015р. (т.2 а.с.68-71).
Протокол проведення слідчого експерименту від 13.11.2015р. та фототаблиця до нього від 06.11.2015р. за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_44 визнаються судом недопустимим доказами, оскільки дата проведення вказаної слідчої дії в судовому засіданні не встановлена. В протоколі вказано 13.11.2015р., проте фототаблиця оформлена раніше - 06.11.2015р., що ставить під сумнів належність проведення такої слідчої дії, а відтак згідно ст.62 Конституції України такі повинні тлумачитися на користь обвинуваченого у справі (т.2 а.с.39-45).
Також визнається судом недопустимим доказом протоколом проведення слідчого експерименту від 15.10.2015р. за участю підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки дійсно всупереч вимог ст.104 КПК України протокол не підписано спеціалістом ОСОБА_45 , який брав участь у проведенні слідчого експерименту, та відсутні відомості про відмову від підписання ним такого документа. Неналежним доказом у справі визнається висновок судово-медичної експертизи № 1216/2015-ім від 07.10.2015р., оскільки таким жодним чином не підтверджено наявність чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (т.2 а.с.75-79).
Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд знаходить винуватість обвинуваченого доведеною повністю. Вважає, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України, оскільки він заподіяв потерпілому умисні тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого.
При цьому судом не встановлено підстав для кваліфікації дій обвинуваченого як таких, що вчинені при перевищені меж необхідної оборони, і, відповідно, перекваліфікації дій ОСОБА_5 із ч.2 ст.121 КК України на ст.124 КК України, оскільки на підставі усіх досліджених в судовому засіданні допустимих доказів встановлено, що не зважаючи на попередній конфлікт із ОСОБА_5 в цей день, який мав місце на сходах біля будинку ОСОБА_5 , на кухні в будинку обвинуваченого ОСОБА_7 ні своєю поведінкою, ні діями не створював жодного реального посягання на права чи свободи обвинуваченого чи членів його сім`ї. Як ствердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_19 та підтвердив сам обвинувачений, останній наносив удари ОСОБА_7 , коли той сидів на кріслі, при цьому ОСОБА_16 стверджував, що ОСОБА_17 обома руками намагався прикрити свою голову від ударів і жодної небезпеки ОСОБА_5 не ніс. Не довіряти таким поясненням свідка ОСОБА_46 у суду немає підстав, оскільки він не перебуває у родинних чи інших близьких відносинах з обвинуваченим, на відміну від інших свідків, які були безпосередніми очевидцями подій на кухні, які постійно чи тимчасово проживали разом із ОСОБА_5 , а відтак перебували з ним в тісніших відносинах. Крім того, як ствердив у судовому засіданні ОСОБА_16 , свідок ОСОБА_8 намагалася схилити його до зміни показів в суді, відтак суд не може в повній мірі говорити про неупередженість свідка ОСОБА_8 та її неповнолітніх дітей ОСОБА_47 та ОСОБА_48 , а тому керується в основному показаннями свідка ОСОБА_49 .. Крім того, висновком судово-медичної експертизи зрізів нігтьових пластинок обох рук трупа ОСОБА_7 № 309/2015ц від 07.10.2015р. встановлено, що в накладеннях речовини бурого кольору в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук виявлено кров людини, антигени А і Н та клітини зроговілого плоского епітелію, отже виявлена кров може походити як від трупа ОСОБА_7 , так і іншої особи з групою крові А (ІІ) з супутнім антигеном Н і не може походити від ОСОБА_5 , для якого властивий антиген В, що додатково підтверджує факт відсутності бійки чи шарпанини між потерпілим ОСОБА_23 та обвинуваченим безпосередньо під час вчинення злочину. Відсутність у обвинуваченого стану афекту чи сильного душевного хвилювання підтверджується також висновком судово-психіатричної експертизи № 213 від 14.04.2016р., згідно з яким ОСОБА_5 безпосередньо перед вчиненням інкримінованих йому дій переживав негативні емоції по відношенню до ОСОБА_7 , проте під час інкримінованих йому дій не перебував у стані фізіологічного афекту та не перебував у будь-якому іншому емоційному стані, який міг би слугувати емоційною підставою для юридичного висновку про стан сильного душевного хвилювання. Підготовка ОСОБА_5 до сутички з ОСОБА_7 , яка виразилася у підборі заздалегідь дерев`яного молотка за будь-яких обставин виключає в ОСОБА_5 будь-якого емоційного стану, який міг би слугувати психологічною підставою для юридичного висновку про стан сильного душевного хвилювання.
Показання ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_8 , яка є його співжителькою, та сина ОСОБА_8 - ОСОБА_47 , в тій частині, що ОСОБА_17 тягнувся до ножа, коли йому наносили удари молотком, не є підтвердженням того, що ОСОБА_5 діяв у стані необхідної оборони, оскільки усі свідки та сам ОСОБА_5 визнали, що на кухні обвинувачений почав першим наносити удари молотком ОСОБА_7 , поза тим, ОСОБА_5 у випадку реальної загрози зі сторони потерпілого мав можливість уникнути подальшого конфлікту, проте пішов на другий поверх, де ще протягом певного періоду часу шукав знаряддя, яким планував наносити удари ОСОБА_7 , після цього повернувся на кухню, маючи можливість піти на вулицю, тобто поведінка як потерпілого, так і обвинуваченого у даній ситуації повністю спростовує твердження ОСОБА_5 про те, що він діяв в стані необхідної оборони.
Покази свідка ОСОБА_50 , якими підтверджується той факт, що на сходах будинку ОСОБА_5 в день вчинення злочину ОСОБА_7 наносив удари ОСОБА_5 , не спростовують висновків, наведених вище, і не можуть свідчити про те, що в подальшому ОСОБА_5 діяв в стані необхідної оборони, з тих самих підстав, що наведені вище.
Із фактичних обставин справи випливає, що між конфліктом на сходах та подальшим нанесенням ОСОБА_5 ударів дерев`яним молотком та ножем ОСОБА_7 в кухні будинку існував такий розрив в часі, який був достатнім для обвинуваченого, щоб осмислити (оцінити) ситуацію, а відтак умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 не виник раптово, що характерно для стану афекту. Рішення про застосування зброї ОСОБА_5 приймав не під впливом факторів, які зумовлювали вжиття заходів, необхідних для оборони себе чи членів своєї сім`ї, оскільки він усвідомлено пішов на другий поверх, щоб знайти якесь знаряддя для нанесення ударів, при цьому в цей момент із показань усіх свідків події ОСОБА_17 не ніс жодної загрози ні ОСОБА_5 , ні членам його сім`ї. Саме умисел спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_7 був спонукальним і визначальним (домінуючим) фактором у виборі поведінки обвинуваченого, до якої ОСОБА_5 в подальшому вдався. Відтак поєднання обстановки, обставин та умов, за яких було нанесено тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 , не дають підстав вважати, що спричинення таких було викликане необхідною обороною зі сторони ОСОБА_5 ..
Також суд не знаходить підстав для трактування ситуації, що мала місце, як казус, оскільки такий виникає, коли особа не передбачала, не повинна була і не могла передбачати можливості настання суспільно небезпечних наслідків, чого не було в даній ситуації, оскільки ОСОБА_5 взяв в руки ніж та свідомо, умисно наніс ним удар по тілу ОСОБА_7 ..
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, є рецидив злочинів. Така обтяжуюча обставина як вчинення злочину повторно, що вказана в обвинувальному акті, підлягає виключенню з обвинувачення, оскільки в даному випадку рецидив утворює одночасно повторність злочинів, а тому остання не може братися судом до уваги як окрема обставина, що обтяжує відповідальність обвинуваченого. Не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні і така обтяжуюча обставина, як вчинення злочину у стані сп`яніння, оскільки покази свідків у цій частині суттєво різняться, відтак суд не може керуватися ними при обґрунтуванні доведеності чи недоведеності цієї обставини, а висновку експертизи з приводу наявності в крові ОСОБА_5 алкоголю на досудовому розслідуванні з невідомих для суду причин отримано не було, відтак в силу ст.62 Конституції України вказані сумніви суд тлумачить на користь обвинуваченого.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, в судовому засіданні не встановлено. Суд не розцінює поведінку обвинуваченого як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, як таку, що сприяла розкриттю злочину, оскільки сам факт надання обвинуваченим своїх пояснень та надання доступу до приміщення не підтверджує факту сприяння, а в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 після нанесення удару ножем ОСОБА_7 намагався приховати знаряддя вчинення злочину, просив неповнолітніх свідків допомогти приховати сліди тощо. Також суд вважає безпідставним посилання ОСОБА_5 на те, що безпосередньо після вчинення злочину він викликав швидку медичну допомогу, що слід визнати обставиною, яка пом`якшує покарання, оскільки в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що ОСОБА_5 викликав швидку для ОСОБА_8 , в якої була розсічена голова після нанесеного молотком удару, і робив він це після того, як зателефонував працівнику міліції ОСОБА_51 .. Проте із показань останнього вбачається, що телефонуючи йому безпосередньо після вчинення злочину, ОСОБА_5 не повідомив, що він наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 , а вказав, що виявив у себе вдома труп ОСОБА_7 .. Відтак також немає підстав стверджувати, що ОСОБА_5 особисто повідомив про вчинення ним злочину.
Враховується також, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, посередньо характеризується за місцем свого проживання, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, є особою похилого віку.
Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в ізоляції від суспільства шляхом застосування до нього покарання у виді позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили слід залишити без змін - тримання під вартою. Строк відбуття покарання ОСОБА_5 слід рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 05.10.2015р..
Процесуальні витрати за проведену у справі дактилоскопічну експертизу слід покласти на обвинуваченого.
Питання речових доказів слід вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.
З приводу заявленого цивільного позову суд вважає, що такий слід залишити без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, оскільки, незважаючи на тривалий розгляд справи в суді, потерпіла ОСОБА_52 в судові засідання не з`являлася та заяви про розгляд цивільного позову у її відсутності не подала.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років.
Речові докази: фрагмент тканини з РБК з крісла, змив РБК з підлоги по середині кухні, змив РБК з підлоги біля холодильника в приміщенні кухні, господарський ніж загальною довжиною 26.8 см, кофту чорного кольору, сорочку білого, сірого і зеленого кольорів в повздовжню смужку, штани чорного кольору, лівий мешт коричневого кольору, дерев`яний брусок (головку від дерев`яного молотка), футболку сірого кольору, зрізи нігтьових пластин з обох рук трупа ОСОБА_7 , зрізи нігтьових пластин обох рук ОСОБА_5 , марлеві тампони зі змивами з рук трупа ОСОБА_7 , марлеві тампони зі змивами з рук ОСОБА_8 , марлеві тампони зі змивами з рук ОСОБА_5 , які зберігаються в камері зберігання речових доказів Городоцького ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області, - знищити після набрання даним вироком законної сили; пару гумових чобіт чорного кольору, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Городоцького ВП Яворіського ВП ГУНП у Львівській області, - повернути ОСОБА_5 після набрання даним вироком законної сили.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 залишити без змін до набрання вироком законної сили. Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання - 05.10.2015р..
Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 05.10.2015р. по дату набрання даним вироком законної сили на підставі ч.2 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Процесуальні витрати за проведену у справі експертизу в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) гривня 04 коп. стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави.
Цивільний позов ОСОБА_52 залишити без розгляду.
На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області через Городоцький районний суд Львівської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1