Ухвала
іменем україни
22 березня 2016 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
виправданогоОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0006777 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Горі, Республіка Грузія, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого на АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК, за касаційними скаргами прокурора та потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2015 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 березня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 4 ст. 296 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 10 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_6 судові витрати. Прийняте рішення щодо речових доказів.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він 09 грудня 2013 року близько 21.00 год., перебуваючи на АДРЕСА_2 , у ході сварки з ОСОБА_8 , яка виникла під час проведенням останнім монтажних робіт з облаштування входу до офісу «Нотаріальної контори» металевими сходинами, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, погрожуючи фізичною розправою, спрямував в обличчя знайомого ОСОБА_8 ОСОБА_7 непридатний до стрільби газовий пістолет, двічі натиснув на спусковий гачок, однак механізм не спрацював. Після цього ОСОБА_6 під час сутички з ОСОБА_7 , грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи із особливою зухвалістю завдав ОСОБА_7 вказаним пістолетом удар по голові, спричинивши потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 скасовано, а кримінальне провадження закрите я зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК. В задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 відмовлено.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вважає, що в діях ОСОБА_6 наявний склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК. Апеляційний суд дав неправильну оцінку доказам у справі, надавши перевагу одним доказам і залишивши без уваги інші, що призвело до необґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 ознак хуліганства. Вказує на невмотивованість ухвали апеляційного суду та невідповідність її вимогам ст. 419 КПК. В порушення вимог ч. 4 ст. 404 КПК апеляційний суд розглянув обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вказує на невмотивованість ухвали апеляційного суду, який не дослідивши безпосередньо докази по справі, дав їм іншу оцінку ніж суд першої інстанції, чим істотно порушив вимоги ст. 23 КПК. Вважає, що в діях ОСОБА_6 наявний склад злочину, у вчиненні якого він обвинувачувався.

ОСОБА_6 подав заперечення на касаційну скаргу прокурора, в яких вказує на законність і обґрунтованість ухвали апеляційного суду та просить залишити її без зміни.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на часткову підтримку касаційної скарги прокурора та обґрунтованість касаційної скарги потерпілого, пояснення ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення касаційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах та запереченнях доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги прокурора та потерпілого не підлягають задоволенню на таких підставах.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так кримінальна відповідальність за ст. 296 КК настає за умислі дії, направлені на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Хуліганство слід відрізняти від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин вчинення ним кримінально караних дій. Так, при вчиненні хуліганства винний усвідомлює, що своїми діями грубо порушує громадський порядок, виражаючи тим самим явну неповагу до суспільства, і бажає цього.

Явна неповага до суспільства проявляється в зневажливому ставленні винного до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, характеризується певними низькими спонуканнями бешкетництвом, прагненням протиставити себе суспільству, виявити п`яну зухвалість, показати зневагу до оточуючих, тощо.

Нанесення образ, побоїв, спричинення легких тілесних ушкоджень і інші подібні дії, вчиненні з особистих мотивів, можуть бути кваліфіковані як хуліганство лише тоді, коли вони були пов`язані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку і виражали явну неповагу до суспільства.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження і встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 існував конфлікт з приводу самовільного будівництва ОСОБА_8 окремого входу до приміщення свого офісу шляхом пошкодження майна ОСОБА_6 та фактичного блокування входу до його приміщення. Спір між ними перебував на розгляді в суді в порядку цивільного судочинства та був вирішений на користь ОСОБА_6 .

Після того як ОСОБА_8 09 грудня 2013 року в темну пору доби всупереч рішенню суду в черговий раз за участю сторонніх осіб, серед яких перебував і ОСОБА_7 , продовжив проведення незаконного будівництва, ОСОБА_6 , виявивши протиправне посягання на своє майно, повідомив правоохоронні органи та з метою припинення незаконних дій направився до місця проведення будівельних робіт, взявши з собою непридатний для стрільби газовий пістолет.

Прибувши на місце, ОСОБА_6 намагався зупинити будівельні роботи, внаслідок чого між ним та ОСОБА_7 виник конфлікт.

У зазначених діях обвинуваченого місцевий суд встановив ознаки кримінально караного хуліганства, поклавши в основу свого висновку показання потерпілого, свідків, дані протоколів слідчих дій, а також висновки експертиз.

Разом з тим, вказані докази підтверджують лише факт погрози непридатним для стрільби пістолетом з боку ОСОБА_6 з метою припинення протиправного посягання на своє майно, а також факт конфлікту між ним і ОСОБА_7 , у результаті чого останньому було заподіяно тілесні ушкодження, проте без усяких розумних сумнівів не свідчать про наявність у діях ОСОБА_6 хуліганського мотиву, який характеризує суб`єктивну сторону складу злочину, передбаченого ст. 296 КК.

Переглядаючи вирок за апеляцією обвинуваченого ОСОБА_6 в частині відсутності у нього умислу на грубе порушення громадського порядку, провівши за клопотанням обвинуваченого часткове судове слідство, апеляційний суд із дотриманням вимог кримінального процесуального закону розглянув справу, дав належну оцінку доказам та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК, а саме суб`єктивної його сторони.

Такий висновок апеляційного суду достатньо мотивований й ґрунтуються на даних, які були належним чином перевірені в судовому засіданні та змістовно наведені в ухвалі.

При цьому апеляційний суд правильно встановив, що характер дій ОСОБА_6 , які були викликані протиправним посяганням на його майно, не може свідчити про направленість умислу обвинуваченого на вчинення хуліганських дій. Натомість його дії зумовлені метою припинити протиправне насильницьке вторгнення на свою територію, захисти нерухоме майно, порушені права та законні інтереси.

Будь-які об`єктивні дані, які б спростовували висновки апеляційного суду про відсутність у діях ОСОБА_6 хуліганського мотиву, у матеріалах кримінального провадження відсутні. Ті докази, які суд першої інстанції поклав в основу обвинувального вироку, такої інформації не містять.

Таким чином, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановивши, що у справі відсутні докази, які без усяких розумних сумнівів свідчили б про наявність у діях обвинуваченого хуліганського мотиву, що супроводжувався б особливою зухвалістю, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_6 складу злочину, предбаченого ч. 4 ст. 296 КК, а тому правильно скасував обвинувальний вирок та закрив кримінальне провадження.

Аналогічну позицію виклав і Верховний Суд України у своїй постанові від 05 лютого 2015 року за результатами перегляду ухвали касаційного суду.

Доводи касаційних скарг про порушення принципу безпосередності дослідження доказів, а також вихід апеляційним судом за межі пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК апеляційний суд за клопотанням обвинуваченого провів часткове судове слідство в обсязі, який був необхідним для визначення мотиву вчинення ОСОБА_6 інкримінованого діяння.

Потерпілий та свідки в апеляційному порядку не допитувались, через відсутність про це клопотань від учасників судового провадження.

При цьому показанням зазначених осіб апеляційний суд іншу оцінку не давав, як на це послались прокурор і потерпілий у касаційних скаргах, адже вказані докази висвітлюють об`єктивну сторону складу злочину встановлені судом фактичні обставини справи, проте не підтверджують і не спростовують наявність у діях обвинуваченого хуліганського мотиву.

Порушень вимог кримінального процесуального закону під час розгляду справи в апеляційному порядку, які могли би вплинути на правильність висновків апеляційного суду, не встановлено.

Ухвала апеляційного суду належним чином мотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

За таких обставин касаційні скарги прокурора та потерпілого не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 16 вересня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги прокурора та потерпілого без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_3