Провадження по справі 1-кп/521/208/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисників - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілої - ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 04 липня 2015 року за № 0004092, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Одесі, має неповну середню освіту (9 класів), не працює, не одружений, судимий:

1) 25.03.2010 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 70, 75, 104 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком у 2 роки;

2) 05.04.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст.ст. 186 ч. 2, 69, 185 ч. 2, 70, 71 КК України до 3 років 1 дня позбавлення волі;

3) 13.05.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси за ст.ст. 190 ч. 2, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 16.06.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 5 місяців 24 дні на підставі ухвали Бердянського міскрайонного суду Запорізької області від 06.06.2014 року;

зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , до затримання проживав за адресою АДРЕСА_2 ,

-у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,-

У С Т А Н О В И В:
04 липня 2015 року приблизно о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку № 4/В по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, що належить малолітній ОСОБА_10 , підійшов до неї і, діючи з корисливих мотивів, повторно, шляхом ривку відкрито викрав у неї мобільний телефон «LG L60i» вартістю 1899,90 грн. з сім-картами операторів «Київстар» і «МТС» вартістю по 49 грн. кожна, після чого з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на свій розсуд, чим заподіяв малолітній потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1997,90 грн.

Вказаними умисними діями, які виразилися в відкритому викраденні чужого майна шляхом грабежу, вчиненому повторно, ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вказаному злочині не визнав і пояснив, що 04 липня 2015 року протягом дня перебував за місцем свого тимчасового проживання у с. Прилиманське Овідіопольського району Одеської області, до м. Одеси не виїжджав і злочину не скоював, відношення до нього не має.

Не дивлячись на зазначену позицію обвинуваченого, його вина у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, малолітня потерпіла ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , була допитана в судовому засіданні за участю педагога ОСОБА_11 (вчителя ОШ № 8 м. Одеси) і законного представника ОСОБА_9 .

Потерпіла пояснила, що 04 липня 2015 року в денний час вона грала з друзями у дворі будинку АДРЕСА_3 . Там же протягом приблизно 30 хвилин перебував обвинувачений ОСОБА_12 сидів на лавці. Вона відповіла на телефонний дзвінок батька, розмовляла по недавно подарованому їй мобільному телефону «LG». Після закінчення розмови обвинувачений, який раптово підійшов до неї ззаду, вихопив у неї з руки телефон і побіг з двору. Вона погналася за обвинуваченим, він обернувся до неї і вона добре розгледіла його обличчя, оскільки він знаходився на близькій відстані, до того ж бачила його обличчя, коли він перебував у дворі. За кутом будинку він зустрівся з іншим чоловіком і далі вона за ним не побігла, стала плакати і сусіди повідомили про подію батьків. Під час досудового слідства вона на наданих їй слідчим фотознімках впевнено впізнала обвинуваченого як особу, що викрала у неї телефон.

Законний представник потерпілої ОСОБА_9 пояснила суду, що 04 липня 2015 року її донька ОСОБА_13 грала з друзями у дворі будинку АДРЕСА_3 . Після 16 години її по телефону повідомили, що у доньки викрадено телефон. Зі слів доньки їй відомо, що після того, як вона поговорила по телефону з батьком, незнайомий чоловік вирвав у неї з руки телефон і втік, а вона гналась за ним до кута будинку. Донька пояснювала їй, що добре запам`ятала грабіжника, оскільки він тривалий час сидів на лавці у дворі, де вона грала, і вона його добре розгледіла. Викрадений телефон був повернутий їм працівниками міліції. Під час досудового розслідування в її присутності донька за фотографією впізнала особу, що вчинила грабіж. Впізнання проводилось за фотознімками 4-х осіб, в присутності 2-х понятих. А ні працівники міліції, а ні будь-які інші особи не надавали дитині підказок при проведенні впізнання. Вона сама впевнено вказала на один з фотознімків.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засідання пояснив, що на початку липня 2015 року близько 18 годині в районі ринку «Привоз» до нього на вулиці підійшли 2 хлопця і запропонували купити телефон «LG». Він купив телефон приблизно за 250-350 грн. і користувався їм близько 2-х тижнів, після чого йому зателефонували працівники міліції і повідомили, що він придбав викрадений телефон. Під час досудового розслідування він за фотознімком впізнав одного з чоловіків, що продав йому телефон. Обвинувачений ОСОБА_12 схожий на того чоловіка, що продав йому телефон і якого він впізнав на фотознімку.

В ході досудового розслідування потерпілій в присутності її законного представника та понятих були пред`явлені для впізнання фотознімки. При проведенні зазначеної слідчої дії вона за вказаними нею попередньо прикметами впізнала на фотознімку обвинуваченого ОСОБА_5 як особу, якою викрадено у неї мобільний телефон (ар.с. 71-73).

Аналогічна слідча дія проводилась зі свідком ОСОБА_14 , який на одному з пред`явлених йому фотознімків впізнав ОСОБА_5 як особу, у якої він купив вилучений у нього в подальшому мобільний телефон (ар.с. 74-76).

В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що на фотознімках, пред`явлених для впізнання зображений саме він, інші особи, фотознімки яких пред`являлися для впізнання, йому не знайомі.

За клопотанням сторони захисту судом здійснювався виклик понятих, присутніх при проведенні вказаних слідчих дій, а після їх неявки в судове засідання приймалося рішення по їх привід. Однак, здійснити привід зазначених осіб в судове засідання було визнано неможливим у зв`язку з їх відсутністю за вказаним у протоколах місцем проживання.

Разом з тим, в судовому засіданні була повторно допитана представник потерпілої ОСОБА_9 з приводу обставин проведення слідчої дії впізнання за фотознімками, проведеної у її присутності. Тому сторона захисту мала можливість з`ясувати питання дотримання законодавства органом досудового розслідування при проведенні впізнання шляхом допиту представника потерпілої, і таким правом скористалася. Також, як зазначено у вироку вище, в судовому засіданні безпосередньо був допитаний свідок ОСОБА_14 , з яким проводилось впізнання за фотознімками під час досудового розслідування. В його допиті брала участь сторона захисту. Тобто, сторона захисту не була позбавлена можливості з`ясувати обставини проведення і цієї слідчої дії впізнання особи свідком за фотознімками.

У суду відсутні будь-які підстави піддавати сумніву законність процедури впізнання і допустимість отриманих в результаті зазначених слідчих дій доказів протоколів пред`явлення фотознімків для впізнання потерпілій та свідку.

Під час огляду мобільного телефону «LG L60i», добровільно виданого свідком ОСОБА_14 (ар.с. 64-68) встановлено, що модель, колір (чорний) та ІМЕІ А: НОМЕР_1 , ІМЕІ В: НОМЕР_2 вилученого телефону співпадає з моделлю, кольором та ІМЕІ викраденого у потерпілої мобільного телефону, зазначених у наданому законним представником потерпілої технічному паспорті (ар.с. 61-62).

Вартість викраденого телефону підтверджується товарним чеком, наданим законним представником потерпілої (ар.с. 63).

Суд вважає, що досліджені і викладені у вироку докази є достовірними, переконливими і такими, що узгоджуються між собою. У суду відсутні підстави ставити під сумнів пояснення свідка ОСОБА_14 та потерпілої, яка впевнено на досудовому слідстві і в судовому засіданні впізнала ОСОБА_5 як особу, що скоїла відносно неї злочин. При цьому педагогом було підтверджено, що пояснення потерпілої відповідали її віку, знанням та життєвому досвіду.

Свідок ОСОБА_14 під час впізнання 18 липня 2015 року, яке проводилось через кілька днів (не більше 2-х тижнів) після події, впевнено впізнав ОСОБА_5 за фотознімком. Після цього він ОСОБА_12 не бачив до дня судового засідання, яке відбулося 25 лютого 2016 року. Допит свідка в суді, під час якого він візуально спостерігав обвинуваченого, відбувався більше, ніж через 7 місяців після події. Зазначені обставини суд приймає до уваги при наданні оцінки поясненням свідка ОСОБА_15 в судовому засіданні з приводу того, що обвинувачений схожий на особу, у якої придбав майно. Зазначене пояснюється минуванням значного проміжку часу між подіями та з тим, що свідок в судовому засіданні спостерігав обвинуваченого у обстановці, що значно відрізняється від попередньої обстановки в умовах тримання його під вартою.

Доводи обвинуваченого щодо його непричетності до скоєння інкримінованого злочину, з огляду на досліджені докази, є непереконливими, і суд вважає їх такими, що надані з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні дали пояснення свідки сторони захисту родичі обвинуваченого. На думку сторони захисту, зазначені свідки підтверджують алібі ОСОБА_5 .

Так, свідок ОСОБА_16 пояснила, що її брат обвинувачений ОСОБА_12 приблизно з травня по жовтень 2015 року проживав у неї в будинку в с. Прилиманське. Кожний день в першій половині дня він допомагав по господарству їй, а у другій половині дня - іншій родичці ОСОБА_17 . Свідок не може пояснити, де знаходився обвинувачений саме 04 липня 2016 року, чи відлучався куди-небудь. ОСОБА_12 попереджав її, коли їздив до м. Одеси, дорога куди займає 25-30 хвилин громадським транспортом.

Свідок ОСОБА_18 пояснила суду, що її племінник ОСОБА_5 влітку 2015 року кожен день у першій половині перебував у сестри ОСОБА_19 , а у другій половині дня приходив до неї і допомагав по господарству. Не може пригадати, чи відлучався обвинувачений будь-куди 04 липня 2015 року.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що ОСОБА_12 з травня 2015 року проживав у ОСОБА_16 , допомагав їй по господарству. Події 04 липня 2015 року, в тому числі і місцезнаходження обвинуваченого, не пам`ятає за давністю часу.

Як видно з пояснень зазначених свідків, ними не надано достовірних відомостей щодо місця перебування обвинуваченого 04 липня 2015 року, навпаки, свідками підтверджено, що обвинувачений не перебував весь час за місцем свого тимчасового мешкання, а міг вільно пересуватись, виїжджав до м. Одеси, куди міг доїхати з с. Прилиманське громадським транспортом за 25-30 хвилин.

Таким чином, версія обвинуваченого про його знаходження у с. Прилиманському у час скоєння злочину відносно малолітньої ОСОБА_8 іншою особою, не знайшла підтвердження в судовому засіданні. Навпаки, суд вважає доведеною причетність до скоєння злочину саме обвинуваченим, а його пояснення такими, що дані в межах обраної ним позиції захисту.

Стороні захисту суд надав можливість допитати заявлених нею свідків. Однак, допит свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 не вплинув на доказову базу в цілому.

Надані стороною обвинувачення докази доводять поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину відносно малолітньої потерпілої.

На підставі досліджених доказів суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 винний у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - у відкритому викраденні чужого майна шляхом грабежу, вчиненому повторно.

Обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти власності, новий злочин скоїв через нетривалий час (менше року) після звільнення з місць позбавлення волі. Не працював і не докладав зусиль до працевлаштування, перебував на утриманні родичів, яким допомагав у господарстві. Однак, не маючи доходу і власних грошових коштів, став на шлях скоєння кримінальних правопорушень.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , є вчинення злочину щодо малолітньої особи, оскільки обвинувачений, візуально спостерігаючи потерпілу, оцінював її вік і безсумнівно розумів, що ця особа є малолітньою.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжких, особу винного, обтяжуючу покарання обставину, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у виді позбавлення волі.

У строк відбутого покарання ОСОБА_5 необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення, який слід обчислювати з дня його фактичного затримання, тобто з 05 жовтня 2015 року (ар.с. 78), до дня набрання вироком законної сили, зараховуючи попереднє ув`язнення відповідно до положень ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У відповідності до п. 9 ст. 100 КПК України речовий доказ мобільний телефон, що зберігається у законного представника потерпілої ОСОБА_9 , необхідно залишити їй.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 залишити незмінним тримання під вартою в ОУВП УДПТСУ № 21 в Одеській області.

Строк відбування ОСОБА_5 покарання обчислювати з дня його затримання з 05 жовтня 2015 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбутого ОСОБА_5 основного покарання у виді позбавлення волі зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 05 жовтня 2015 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речовий доказ - мобільний телефон, що зберігається у законного представника потерпілої ОСОБА_9 , залишити їй.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою з моменту вручення його копії.

Суддя ОСОБА_1