Справа № 361/2632/16-к
Провадження № 1-кп/361/197/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
===============================================================================
23 червня 2016 року м.Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого, судді - ОСОБА_1
при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілої - ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_8
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Семиполки, Броварського району, Київської області, громадянина України, одруженого, маючого неповнолітню дитину, із базовою середньою освітою, офіційно тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , міра запобіжного заходу на даний час не обиралась, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст.289ч.1 КК України,-
Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом за таких обставин.
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_8 29 лютого 2016 року, приблизно о 02-й годині, перебуваючи біля житлового будинку, розташованого в с.Семиполки, вул.Гвардійська,16, Броварського району Київської області звернув увагу на транспортний засіб марки «ВАЗ-2109», синього кольору, 1990 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , належний ОСОБА_6 , після чого у нього виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння вказаним вище транспортним засобом.
У той же час, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння вищеназваним транспортним засобом, через двері багажного відділення проник до салону автомобіля і, перебуваючи на водійському сидінні, вирвав дроти з контактної групи замка запалювання та шляхом з`єднання вказаних дротів привів у дію двигун транспортного засобу і почав рух автомобілем.
Надалі, ОСОБА_8 на викраденому транспортному засобі покинув місце вчинення злочину та розпорядився викраденим автомобілем на власний розсуд.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_8 вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 в скоєному розкаявся, визнав повністю свою вину за обставин описаних в пред`явленому обвинуваченні за ст.289ч.1 КК України та пояснив, що 29 лютого 2016 року, повертаючись додому приблизно о 2-й годині ночі, біля будинку побачив автомобіль ВАЗ-2109, що належить потерпілій ОСОБА_6 та виявив бажання покататись і через задні багажні двері заліз в салон, з`єднав проводку на замку запалення, запустив двигун і поїхав в сторону м.Козелець Чернігівської області.. В подальшому злякавшись відповідальності зняв номерні знаки, а машину здав на металолом в м.Козелець за 2300 грн. Кошти витратив на власні потреби. Номерні знаки привіз в с.Семиполки і викинув на автобусній зупинці.
За себе повідомив, що офіційно не працює, інвалідності не має, одружений має малолітню дитину. Потерпілу знає добре, допомагав їй купляти запчастини на автомобіль. Раніше до кримінальної відповідальності не притягався. Інших злочинів не вчиняв, приводів в міліцію не мав.
Заявлений потерпілою цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди визнає частково на суму 310 гривень, а щодо моральної немайнової шкоди визнає на 2000 гривень.
Покази обвинуваченого ОСОБА_8 є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, учасниками процесу не оспорюються і тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого злочину, добровільності та істинності його позиції.
Показаннями потерпілої ОСОБА_6 в судовому засіданні встановлено, що вона є власником автомобіля, яким вночі заволодів обвинувачений, а також те, що вона є сусідкою обвинуваченого і його знайомою. Також вона показала суду, що вранці виявила відсутність на стоянці біля будинку свого автомобіля ВАЗ-2109 реєстраційний номер НОМЕР_2 . Про крадіжку зробила заяву в поліцію. Через тиждень з поліції повідомили, що машину знайшли та повернули. Автомобілем вона користувалась особисто, возила дитину в дитячий садочок, до лікаря так як мешкає у військовому містечку і без автомобіля дуже важко добиратись за необхідності у своїх справах.
Оскільки вона визнана потерпілою і цивільним позивачем то заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі просить його задовольнити.
Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 його винність в судовому засіданні встановлена і доведена оголошеними під час судового розгляду прокурором доказами, а саме протоколом огляду місця події від 09 березня 2016 року, згідно якого були виявлені та вилучені номерні знаки НОМЕР_2 (а.с.56-65); протокол огляду місця події від 10 березня 2016 року, яким підтверджується факт виявлення автомобіля, який був викрадений ОСОБА_8 (а.с.66-69); висновком експерта №8-04/129 від 05.04.2016р. стверджується вартість викраденого автомобіля та вартість майнової шкоди завданої власнику транспортного засобу.(а.с.47-53).
Суд аналізуючи надані стороною обвинувачення докази, документи, а також покази потерпілої ОСОБА_6 приходить висновку, що вони є достовірними і достатніми для обґрунтування винності обвинуваченого ОСОБА_8 в інкримінованому злочині.
Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку приходить висновку, що такі докази об`єктивно узгоджуються між собою, доповнюють один одного і не суперечать між собою і тому в суду не виникає ніяких сумнівів щодо їх достовірності для прийняття відповідного процесуального рішення постановлення обвинувального вироку, який відповідно до вимог ст.370 КПК України повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Суд, аналізуючи зібрані та надані матеріали кримінального провадження приходить висновку, що обвинувачений ОСОБА_8 незаконно заволодів транспортним засобом потерпілої ОСОБА_6 і такі його дії правильно кваліфіковано за ст.289ч.1 КК України, тому він повинен нести відповідальність за вказаною статтею.
Обираючи покарання ОСОБА_8 суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ст.289ч.1 КК України, що вказаний злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, особу винного, який по місцю проживання до скоєного характеризувався позитивно, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебував.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття та сприяння встановленню істини по справі, що передбачено п.1ч.1ст.66 КК України, а також наявність на утриманні неповнолітньої дитини.
Обтяжуючих покарання обставин, передбачених ст.67 КК України в діях ОСОБА_8 судом не встановлено.
Враховуючи вказані обставини, ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_8 до покарання відповідно до санкції ч.1ст.289 КК України.
Відповідно до вимог ч.2ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, пом`якшуючі обставини, дані про його особу, що він позитивно характеризується за місцем проживання, кається у вчиненому, правову позицію прокурора про призначення покарання не пов`язаного із ізоляцією його від суспільства, а також його поведінка в суді свідчить, що він не є особою, яка твердо стала на шлях вчинення злочинів, значних наслідків від скоєного злочину не наступило, а також те що він офіційно не працює, немає грошових надходжень, тому суд вважає, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, при призначенні покарання відповідно до санкції інкримінованого злочину у виді обмеження волі, при цьому вважає за необхідне звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_8 та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Згідно п.10 ст.56 КПК України потерпіла протягом кримінального провадження має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом. Потерпіла ОСОБА_6 визнана судом цивільним позивачем по цій справі, а тому відповідно до вимог ст.61 КПК України має право підтримувати цивільний позов.
Відповідно до ст.1166 ЦК України, суд вважає, що підлягає до задоволення цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_6 в підготовчій частині судового розгляду про стягнення на її користь матеріальної шкоди в розмірі 4060,80 грн., оскільки він обґрунтований і підтверджений документально.
Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Винність ОСОБА_8 доведена в судовому засіданні і тому він повинен відшкодовувати моральну шкоду.
Згідно ст.ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала з ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода може відшкодовуватись грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Суд приймає до уваги, що в результаті вчинення ОСОБА_8 умисного злочину, а саме незаконного заволодіння автомобілем, вона перенесла душевну і фізичну біль, тривалі переживання в зв`язку з неможливістю користуватися власним автомобілем, мали місце неповторні та негативні зміни в її житті, був порушений нормальний ритм життя та суспільні зв`язки, витрачено багато часу на відвідування правоохоронних органів та судових засідань, що вплинуло на нормальну реалізацію її здібностей в суспільстві.
Враховуючи принципи розумності і справедливості, а також майновий стан обвинуваченого, суд вважає що позов потерпілої ОСОБА_6 про відшкодування їй моральних збитків підлягає частковому задоволенню на суму 5000 грн.
Речові докази слід вважати повернутими потерпілій ОСОБА_6 , а щодо процесуальних витрат понесених за проведення експертизи то суд вважає, що такі повинні бути стягнутими з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави.
Заходи забезпечення кримінального провадження в порядку ст.131 КПК України, в тому числі запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувалися, в обрані вказаній особі до набрання вироком законної сили запобіжного заходу передбаченого ст.176 КПК України, суд на даний час підстав не вбачає.
Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374, 376 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення злочину, передбаченого ст.289ч.1 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді обмеження волі на строк 3(три) роки.
Звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі на підставі ст.75 КК України, з випробуванням, встановити іспитовий строк терміном 1(один) рік, в період якого відповідно до ст.76 КК України зобов`язати його не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися туди для реєстрації.
Заходи забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_8 в тому числі запобіжний захід в порядку, передбаченому ст.ст.131,176 КПК України до вступу вироку в законну силу не застосовувати.
Стягнути із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Семиполки, Броварського району, Київської області, громадянина України,, офіційно тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 4060грн. 80коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000грн. в рахунок відшкодування моральної(немайнової) шкоди, а всього 9060 гривень 80 копійок (дев`ять тисяч шістдесят гривень 80 копійок).
Стягнути із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Семиполки, Броварського району, Київської області, громадянина України, офіційно тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 1320 гривень 60 копійок(одна тисяча триста двадцять гривень 60 копійок) за проведення експертизи №8-04/129 від 05.04.2016р.
Речові докази два державні номерні знаки НОМЕР_2 та автомобіль марки ВАЗ-210912 синього кольору, 1990 року випуску слід вважати повернутими потерпілій ОСОБА_6 , дозволити використовувати за призначенням.
Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1