№ 1-кп/756/176/16
В И Р О К
Іменем України
22 листопада 2016 року Оболонський районний суд м. Києва
у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0006111 від 29.06.2015 року стосовно
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не одруженого, зі спеціальною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:1) 08.02.2005 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання з випробування з іспитовим строком 2 роки в порядку ст. ст.75, 104 КК України; 2) 04.07.2007 року Дарницьким районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого з місця відбування покарання 24.02.2010 року умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 5 місяців 10 днів; 3) 03.03.2011 року Дарницьким районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 27.05.2015 року по відбуттю строку покарання,
який після зміни обвинувачення прокурором в суді обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,
захисників - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
обвинуваченого - ОСОБА_10 ,
в с т а н о в и в:
03 вересня 2015 року приблизно о 03 год. 10 хв., коли ОСОБА_10 знаходився біля будинку АДРЕСА_2 , у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло.
Реалізуючи свій умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло, ОСОБА_10 через вікно шляхом пошкодження москітної сітки, проник в квартиру АДРЕСА_3 .
В подальшому, перебуваючи у вищезазначеній квартирі, ОСОБА_10 , зайшовши до гардеробної, помітив жіночу сумочку, яка належить потерпілій ОСОБА_16 , після чого відкрив її та виявив там грошові кошти в сумі 605 грн., які в подальшому дістав та положив у ліву кишеню своїх шортів, у які був одягнений. Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло, ОСОБА_10 попрямував до іншої кімнати, однак, свій злочинний умисел до кінця не довів з причин які не залежали від його волі, оскільки був затриманий мешканцями вказаної квартири.
Допитаний в судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочину, інкримінованого йому після зміни прокурором обвинувачення в суді, визнав повністю і ніякі обставини справи не оспорював. ОСОБА_10 показав, що він 03.09.2015 року близько 3 години ночі після випитого пива проходив поблизу будинку АДРЕСА_2 , де помітив відкрите вікно квартири, розташованої на першому поверсі, через яке можливо було б проникнути у вказану квартиру. Саме тоді у нього виник умисел на крадіжку будь-якого чужого майна із зазначеної квартири шляхом проникнення в неї через вікно, що він зразу ж і зробив. Потрапивши у квартиру через вікно, як потім виявилося це була квартира АДРЕСА_4 , він пройшов через кухню, зайшов до гардеробної, де помітив жіночу сумочку, відкрив її та виявив там грошові кошти у сумі 605 грн., які дістав та положив у ліву кишеню своїх шортів. Коли він попрямував до іншої кімнати, то був затриманий мешканцями вказаної квартири, які викликали поліцію і утримували його до приїзду поліції. Того ж дня його було затримано та у подальшому взято під варту. Грошові кошти в сумі 605 грн. він вийняв з карманів своїх шортів та повернув власниці ОСОБА_16 у момент його затримання мешканцями квартири, у яку він проник вночі 03.09.2015 року.
Враховуючи те, що сторони кримінального провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин в межах зміненого прокурором в суді обвинувачення із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_10 своїми умисними діями дійсно вчинив незакінчений замах на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло, і такі його дії суд кваліфікує як злочин, передбачений ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України.
При ухваленні даного вироку суд не враховує покази інших потерпілих, які були допитані в судовому засіданні у даному кримінальному провадженні по іншим епізодам квартирних крадіжок, оскільки вже після їх допиту прокурором в порядку ст.ст. 338, 341 КПК України в суді 04.07.2016 року було змінено обвинувачення в бік зменшення його обсягу. В результаті зміни обвинувачення в суді формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті від 04.07.2016 року, стало містити лише один злочин з лише одним епізодом, викладеним вище. Інші, раніше інкриміновані ОСОБА_10 злочини та епізоди, викладені в формулюванні обвинувачення в первісному обвинувальному акті від 23.10.2015 року, прокурором після зміни обвинувачення в суді 04.07.2016 року були виключені.
Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд у даному кримінальному провадженні проводився лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта (від 04.07.2016 року після зміни обвинувачення в суді).
Всім особам, які мали статус потерпілого у даному кримінальному провадженні до зміни обвинувачення в суді, судом поштою були надіслані копії зміненого обвинувального акту зі зменшеним обсягом обвинувачення та роз`яснено їх право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі відповідно до ч. 3 ст. 338 КПК України. Проте, жоден із раніше залучених до участі у даному кримінальному провадженні потерпілих не виявив бажання підтримувати обвинувачення ОСОБА_10 у раніше пред`явленому обсязі.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання за незакінчений злочин суд, керуючись положеннями статей 65-68 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця.
Відповідно до ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, є тяжким злочином.
ОСОБА_10 є раніше неодноразово судимим за аналогічні злочини проти власності, його судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку. За місцем його постійного проживання він характеризується формально посередньо, не працює, одночасно з розглядом даного кримінального провадження в Оболонському районному суді м. Києва, щодо ОСОБА_10 Дніпровським районним судом м. Києва також розглядається інше кримінальне провадження за ч. 2 ст. 186 КК України щодо кримінального правопорушення, вчиненого після останнього звільнення з місць позбавлення волі. На обліках у лікарів нарколога та психіатра ОСОБА_10 не перебуває, хворіє на туберкульоз та на гепатит «С».
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_10 , судом у відповідності до вимог ст. ст. 66 67 КК України не встановлено.
Таку пом`якшуючу обставину, як щире каяття, вказану прокурором в обвинувальному акті від 04.07.2016 року, суд не може визнати існуючою та не може врахувати при винесенні вироку як таку, яка не знайшла свого підтвердження в суді.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає за необхідне у даному конкретному випадку призначити ОСОБА_10 покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі з врахуванням положень ч.3 ст. 68 КК України щодо призначення покарання за вчинення замаху на злочин.
Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_10 ст. 75 КК України, про що просить захисник, оскільки враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд не зміг дійти висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_10 перебував під вартою з 03.09.2015 року до 18.12.2015 року, коли запобіжний захід у виді тримання його під вартою ухвалою суду від 18.12.2015 року було змінено на домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю. Через порушення обвинуваченим покладених на нього обов`язків та умов перебування під домашнім арештом ухвалою суду від 29.02.2016 року ОСОБА_10 було змінено запобіжний захід у виді домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю на тримання під вартою, де він перебував до 27 липня 2016 року, коли через стан здоров`я обвинуваченого та необхідність його лікування запобіжний захід у виді тримання під вартою вчергове було змінено на домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю. З тих пір запобіжні заходи ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні не змінювалися та не продовжувалися, оскільки він був затриманий 12.09.2016 року та взятий під варту у межах іншого кримінального провадження, щодо якого є судове провадження в Дніпровському районному суді м. Києва.
Наразі питання про застосування до обвинуваченого будь-якого запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні - сторонами не порушувалося, а тому судом за власною ініціативою не застосовується.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд зараховує обвинуваченому строк попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження, у межах якого до нього було застосовано попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_17 про відшкодування шкоди, пред`явлений до обвинуваченого ОСОБА_10 01.12.2015 року, тобто до зміни обвинувачення прокурором в суді, слід залишити без розгляду, оскільки зазначений цивільний позов виходить за межі зміненого обвинувачення від 04.07.2016 року та суперечить правилам ст. 337 КПК України.
Судові витрати у справі відсутні.
Речові докази суду не надавалися та судом не досліджувалися, а відтак питання про долю речових доказів судом не вирішується при ухваленні остаточного рішення у справі, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з 22 листопада 2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України зарахувати ОСОБА_10 строк його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні у Київському слідчому ізоляторі УДПС України в м. Києві та Київській області у період з 03 вересня 2015 року до 18 грудня 2015 року включно, та з 29 лютого 2016 року до 27 липня 2016 року включно - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_17 до ОСОБА_10 про відшкодування шкоди - залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя