Єдиний унікальний номер 341/1677/16-к
Номер провадження 1-кс/341/345/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про застосування запобіжного заходу
21 вересня 2016 року м. Галич
Слідчий суддя Галицького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Галич в приміщенні Галицького районного суду Івано-Франківської області внесене в кримінальному провадженні №0000322 від 21.08.2016 року, клопотання старшого слідчого СВ Галицького відділення поліції Тисменицького відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Галицького відділу Тисменицької місцевої прокуратури, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенів, Теребовлянського району, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, невівйськовозобовязаного,непрацюючого, раніше судимого: 11.01.2000р. Галицьким районним судом за ст.ст. 140 ч. 3, 140 ч. 2 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 3 роки з відстрочкою виконання вироку на 2 роки; 27.08.2001р. Галицьким районним судом за ст. 215-3 ч. 4 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці; 13.01.2005р. Галицьким районним судом за ст.ст. 185 ч. 3, 194 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; 20.10.2008р. Галицьким районним судом за ст. 185 ч. 2 КК України до громадських робіт на строк 240 годин; 01.07.2009р. Галицьким районним судом за ст. 309 ч. 1 КК України до арешту на строк 4 місяці; 23.04.2010р. Галицьким районним судом за ст. 185 ч. 2 КК України до арешту на строк 5 місяців; 13.09.2011р. Галицьким районним судом за ст. 185 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 6 місяців; 25.12.2012р. Галицьким районним судом за ст.ст. 185 ч. 3, 185 ч. 2 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; 21.02.2013р. Галицьким районним судом за ст. 185 ч. 3, ст. 69, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 7 місяців; 10.06.2016р. Галицьким районним судом за ст. 190 ч. 2 КК України до штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700 гривень), який не сплачений, притягнутий до кримінальної відповідальності 14.08.2016р. за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,

який підозрюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Слідчий за погодженням з прокурором звернувся в суд із зазначеним клопотанням.

Матеріалами клопотання зазначається, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів проти власності, останній раз 10.06.2016р. Галицьким районним судом за ч. 2 ст. 190 КК України до штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700 гривень), який не сплачений, та притягнутим до кримінальної відповідальності 14.08.2016р. за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і у період непогашеної судимості повторно вчинив новий корисливий злочин.

Так, 21.08.2016року близько 1 години ОСОБА_5 вирішив вчинити крадіжку майна з житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_2 , де проживає пенсіонер ОСОБА_7

21.08.2016 року близько 2 годин ОСОБА_5 взяв із своєї квартири у АДРЕСА_1 , металевий прут та направився з ним до подвір`я ОСОБА_7 . Прийшовши близько 02 години 30 хвилин до вказаного подвір`я, ОСОБА_5 ухопився обома руками за ручку врізного замка створки дверей будинку ОСОБА_7 та потягнув її на себе. Внаслідок чого двері відчинилися і ОСОБА_5 проник у середину будинку ОСОБА_8 .

Перебуваючи у помешканні, ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, почав шукати грошові кошти та цінне майно, маючи намір його викрасти. При цьому, пройшов у кімнату, у якій спав ОСОБА_7 , де побачив зверху на тумбі належний господарю мобільний телефон марки «NОKІА 101», вартістю 290 грн. і, скориставшись тим, що ОСОБА_7 спав, таємно викрав вказаний телефон і сховав його у кишеню своїх штанів. Після цього ОСОБА_5 вийшов до вітальної кімнати, де підійшов до тумби, і, висунувши її шухляду, побачив інший мобільний телефон марки «NОKІА 1280», вартістю 390 грн., та гаманець, у якому знаходились грошові кошти у сумі 300 гривень. Даний мобільний телефон та грошові кошти з гаманця ОСОБА_5 також таємно викрав, заховав у кишеню своїх штанів і продовжив пошуки грошових коштів і цінного майна.

У цей момент ОСОБА_5 був виявлений господарем ОСОБА_7 , який прокинувся та вийшов у вітальну кімнату. ОСОБА_7 почав кричати та кликати на допомогу. Однак ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його злочинні дії виявлені потерпілим, вирішив їх продовжити відкрито та із застосуванням насильства до ОСОБА_7 . Реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_7 і, діючи умисно, прагнучи незаконно збагатитись, розуміючи кримінально-протиправний характер своїх вчинків, їх наслідків, наніс йому один удар металевим прутом у ділянку голови. Від отриманого удару ОСОБА_7 упав на підлогу, а ОСОБА_5 , стягнувши з ліжка ковдру та кинувши її зверху на лежачого ОСОБА_7 , наніс йому ще декілька ударів металевим прутом по різних ділянках тіла, примушуючи вказати місце схову його грошей.

Будучи знесиленим від отриманих ударів та постійного спротиву ОСОБА_5 , ОСОБА_7 надав йому неправдиву інформацію про те, що грошові кошти сховані у картонній коробці на одній з полиць стелажу у гаражному приміщенні. Після цього ОСОБА_5 припинив вчиняти насильницькі дії щодо потерпілого і з метою доведення свого злочинного умислу щодо відкритого викрадення чужого майна до кінця, покинув помешкання ОСОБА_7 і направився до його гаражу, який знаходиться на тому ж самому подвір`ї. Відчинивши ворота гаражу, які були зачинені на металевий гачок, ОСОБА_5 проник у середину і у вказаному потерпілим місці почав шукати грошові кошти.

Тим часом ОСОБА_7 піднявся з підлоги, зачинив внутрішню створку вхідних дверей свого будинку на ключ і, взявши на кухні кухонну сокиру для рубання м`яса, вийшов з нею у коридор.

Не знайшовши у гаражі грошових коштів, ОСОБА_5 повернувся до вхідних дверей будинку ОСОБА_7 і, прагнучи завершити свій злочинний намір, вибив плечем внутрішні вхідні двері. Проникнувши таким чином повторно до будинку ОСОБА_7 , ОСОБА_5 побачив перед собою господаря помешкання з сокирою у руках, яку той тримав з метою самозахисту та захисту свого майна від злочинного посягання, і зрозумівши, що для його життя та здоров`я виникла реальна небезпека, ОСОБА_5 припинив свої протиправні дії і з викраденими грошовими коштами у сумі 300 грн. та двома мобільними телефонами втік з місця вчинення злочину, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 980 грн.

Допитаний, як підозрюваний ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, винним себе визнав частково та вказав обставини та обстановку, при яких вчинив дане кримінальне правопорушення.

Підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 21.08.2016р. житлового будинку та гаражу потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця події від 22.08.2016р. добровільної видачі ОСОБА_9 двох мобільних телефонів, придбаних ним у ОСОБА_5 ; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_7 ; копією запису травматолога КЗ «Галицька ЦРЛ» від 22.08.2016р. у амбулаторній картці ОСОБА_7 про огляд тілесних ушкоджень; протоколом допиту самого підозрюваного ОСОБА_5 та іншими матеріалами у кримінальному провадженні.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали та просили про його задоволення.

ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у скоєнні даного злочину визнав частково зазначивши про те,що проник в житло ОСОБА_7 з метою вчинення крадіжки однак будь-яких насильних дій щодо нього не вчиняв. Просить обрати щодо нього більш мякий запобіжний захід. Захисник просив обрати щодо ОСОБА_11 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Згідно зі ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

За ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

П.4 ч.2 ст. 183 КПК України зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, вважає на те, що під час досудового слідства встановлено, а в судовому засіданні підтверджено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та відтак приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків і є співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Разом з тим, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом. (ч.3 ст. 183 КПК України). Розмір застави у відповідності до ч.5 ст. 182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.

А тому слідчий суддя приходить до переконання, що в засіданні поза об`єктивним сумнівом доведено відсутність можливості застосування біль м`якого запобіжного заходу, а відтак клопотання про обрання запобіжного заходу к вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 слід задовольнити із визначенням розміру застави.

Враховуючи тяжкість скоєного злочину та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом; може переховуватися від органів досудового розслідування, впливати на свідків у кримінальному провадженні, раніше неодноразово судимий, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України в розмірі шістдесят мінімальних заробітних плат, тобто в сумі 82 680 (вісімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Галицького районного суду Івано-Франківської області, оскільки такий запобіжний захід є достатнім задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Відповідно до ч.7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч.3 або 4 ст. 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст. 183 та ч.5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

1)Прибувати до визначеної службової особи-слідчого, прокурору або суду,із визначеною періодичністю;

2)Не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4)Утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками.

Відповідно до ч.4 ст. 202 КПК України, підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Виходячи із викладеного, на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семенів, Теребовлянського району, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , який підозрюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України на строк шістдесят днів, терміном до 19 листопада 2016 року.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати в Управлінні виконання покарань № 12 УДПС в Івано-Франківській області.

Розмір застави визначити в межах 60 мінімальних заробітних плат, тобто у сумі 82 680 (вісімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1. прибувати до визначеної службової особи-слідчого, прокурору або суду, із визначеною періодичністю;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4. утримуватись від спілкування з потерпілими, свідками.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Галицького районного суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Галицький відділ Тисменицької місцевої прокуратури.

Строк дії ухвали шістдесят днів, тобто до 19 листопада 2016 року.

Про прийняте рішення повідомити зацікавлених осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя:ОСОБА_1