АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1966/16 Справа № 203/5623/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі
головуючого: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь при розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, офіційно не працевлаштований, раніше судимий:
17 квітня 2014 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ст.164 ч.1 КК України до двох років обмеження волі, з іспитовим строком 2 роки,
засуджений за ч.2 ст.309 КК України до двох років позбавлення волі.
На підставі ст.ст.71,72 КК України остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на два роки один місяць.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційних скаргах:
прокурор, який приймав участь в судовому засіданні ОСОБА_6 не заперечуючи доведеності вини та правильності кваліфікації скоєного вважає вирок суду незаконним. Суд першої інстанції всупереч вимогам ч.2 ст.124 КПК України безпідставно не стягнув з обвинуваченого ОСОБА_7 документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Просить вирок суду змінити, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 витрати на залучення експерта в сумі 738, 64 грн. на користь держави.
обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеності вини та правильності кваліфікації скоєного, вважає вирок суду в частині призначеного покарання незаконним внаслідок невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість. Судовий рогляд проведено неповно та односторонньо. Суд під час призначення покарання безпідставно призначив покарання за повторністю, оскільки він раніше був судимий за ч.1 ст.164 КК України, а вироку за ч.1 ст.309 КК України на момент розгляду справи не було. Суд не взяв до уваги дані про особу обвинуваченого, те що він характеризується посередньо, скарг щодо нього не надходило, веде звичайний спосіб життя, допомагає батькам, які страждають на ряд загальних захворювань і засудження його позбавить батьків його допомоги, неодноразово намагався лікуватися від наркотичної залежності, влаштувався на роботу та отримує дохід. Просить вирок суду змінити, призначити йому більш м`яке покарання.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 10 вересня 2015 року о 10 годині 00 хвилин, знаходячись біля будинку № 117, розташованого по пр. К. Маркса в м. Дніпро, знайшов поліетиленовий сліп-пакет з речовиною білого кольору порошкоподібного виду, який підібрав з землі та присвоїв собі, тобто незаконно придбав без мети збуту психотропну речовину метамфетамін, та став незаконно зберігати при собі без мети збуту для особистого вживання. Після цього, близько 18 години 45 хвилин, продовжуючи незаконно зберігати при собі без мети збуту зазначену психотропну речовину, ОСОБА_7 прибув до будинку № 18, по вул. Ленінградській, де був затриманий співробітником Кіровського РВ за розпивання пива в громадському місці. В ході проведеного огляду працівником міліції за його участю, у нього було вилучено поліетиленовий сліп-пакет із речовиною порошкоподібного вигляду, масою 0,6774г, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, маса якого складає 0,4175 г., що перевищує невеликі розміри психотропних речовин, що знаходяться в обмеженому обігу.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив вирок суду змінити, призначити йому більш м`яке покарання, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовільнити, проаналізувавши доводи, викладені в апеляціях, та в судовому засіданні, співставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду щодо винності ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, обґрунтовано наявними у справі доказами, що в апеляційному порядку не оскаржено. Фактичні обставини справи, юридична кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.309 КК України також є правильними і ніким не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.
Колегією суддів перевірена обґрунтованість призначеного покарання ОСОБА_7 ..
У відповідності до ст.65 КК України при призначенні покарання, суд повинен в повній мірі враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання за скоєний злочин, суд в повній мірі врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, та, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який за місцем проживання характеризується посередньо, вину визнав повністю, злочин вчинив в період іспитового строку.
Обставинами пом`якшуючими покарання ОСОБА_7 є щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, обтяжуючих покарання перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Таким чином суд взяв до уваги всі обставини кримінального правопорушення і дані про особу обвинуваченого, в тому числі і ті на які в своїй апеляційній скарзі посилався обвинувачений.
Тому, покарання, призначене ОСОБА_7 у виді двох років одного місяця позбавлення волі, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для призначення йому більш м`якшого покарання з мотивів, зазначених в апеляції обвинувавченого колегія суддів не вбачає.
Порушень кримінально-процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які б могли істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, не виявлено.
Разом з тим доводи прокурора стосовно того, що суд першої інстанції безспідставно не стягнув з обвинуваченого витрати на проведення експертизи колегія суддів вважає слушними з огляду на наступне.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд, у разі ухвалення обвинувального вироку, стягує з обвинученого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні було призначено та проведено судово-хімічну експертизу №70/10-2446 від 28 вересня 2015 року. Згідно довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні витрати на залучення експерта складають 738 грн. 64коп., що зазначено в обвинувальному акті.
Відповідно п.13 ст.368 КПК України , ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.
Частиною 1 ст.369 КПК України визначено, що судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.
Питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у підсумковому рішенні (викладеному у формі вироку), яким відповідно завершується провадження у стадії судового розгляду (п.13 ч.1 ст.368 КПК України, п.1 ч.4 ст.374 КПК України).
Згідно ст.374 КПК України в резолютивній частині вироку суд повинен зазначити рішення щодо процесуальних витрат.
Відповідно до ч.2 ст.15 ЗУ «Про Судову експертизу» від 25 лютого 1994 року проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України.
Згідно п.8 ч.2 ст.291 КПК України у разі проведення експертизи під час досудового розслідування в обвинувальному акті, який передається до суду, обов`язково зазначаються відомості щодо розміру витрат на залучення експерта.
З аналогічних питань існує рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.02.2016 року у справі №5-502км16.
Таким чином суд, в порушення ст.ст.124,374,368 КПК України в мотивувальній частині вироку зазначив, що експертиза проводиться за рахунок держави, а тому вимоги, в частині стягнення з обвинуваченого оплати експертиз, не підлягають задоволенню, що є недопустимим.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376,404,405,407,409 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинувавченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь при розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити. Стягнути з ОСОБА_7 витрати на залучення експерта в сумі 738,64 грн. на користь деражви, в іншій частині вирок суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: ______________ ________________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4