Справа № 128/5937/13-к
ВИРОК

Іменем України

12 грудня 2013 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Бондаренко О.І.

при секретарі: Головач Н.А.

з участю прокурора: Гантімурової Н.В.

обвинуваченого: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0001732 про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, непрацюючого, раніше судимого:

21.09.1977 року Погребищенським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) до 2-х років позбавлення волі з конфіскацією майна;

19.02.1981 року Козятинським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 141 КК України (в ред. 1960 року) до 5-ти років позбавлення волі з конфіскацією майна;

04.10.1986 року Житомирським обласним судом за ст. 93 п. «г», ст.ст. 140 ч.2, 193 ч.3, 196-1 ч.2 КК України (в ред. 1960 року) до 15-ти років позбавлення волі з конфіскацією майна;

13.06.2002 року Погребищенським районним судом Вінницької області за ст.ст. 185 ч.2, 187 ч.2 КК України до 10-ти років позбавлення волі з конфіскацією майна,

за ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 біля 19 год. 00 хв. 05.10.2013 року зайшов на територію домогосподарства, яке розташоване по вул. Маяковського, 50 в смт. Вороновиця Вінницького району Вінницької області та належить ОСОБА_2, підійшов до приміщення сараю. Побачивши зачинені двері, ОСОБА_1 з метою викрадення чужого майна, проник всередину, звідки таємно викрав 3 сокири, вартістю 80 грн. за одну сокиру, на суму 240 грн., велосипед «АИСТ», вартістю 400 грн., а всього майна на загальну суму 640 грн., чим спричинив ОСОБА_2 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому правопорушенні визнав повністю, пояснивши, що після умовно дострокового звільнення з місць позбавлення волі він проживає разом із співмешканкою в смт. Вороновиця, винаймаючи житло. 05.10.2013 року йдучи в ліс по дрова, він побачив напіврозвалений будинок, куди вирішив зайти. Проникши через незачинені двері, викрав звідти 3 сокири та велосипед. Чому він так вчинив, пояснити не може, не був в стані алкогольного спяніння, розумів, що вчиняє крадіжку, про що дуже жалкує, маючи значний досвід перебування в місцях позбавлення волі. Просив суд його суворо не карати, призначити покарання згідно закону.

Враховуючи клопотання учасників судового провадження про недоцільність дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за необхідне обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, характеризуючих його особу і при цьому судом зясовано, що ОСОБА_1 правильно розуміє зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності його позиції, а також розяснено, що в такому випадку він буде позбавлений можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На думку суду дії обвинуваченого ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуючими ознаками якої є крадіжка, вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення та дана кваліфікація знайшла своє підтвердження в ході досудового та судового слідства.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України воно відноситься до категорії тяжких, особу винного, те що він раніше судимий, негативно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність матеріальних та моральних претензій потерпілого, його думку щодо міри покарання ОСОБА_1, згідно якої він покладається на розсуд суду.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, помякшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Сукупність даних про обставини вчинення правопорушення та особу винного дають суду підстави вважати, що виправлення та перевиховання ОСОБА_1 ще можливе без ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у вигляді позбавлення волі з застосуванням положень ст.ст. 75,76 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 3 роки.

Відповідно до п.п. 2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_1:

не виїжджати на постійне проживання за межі України без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання чи роботи;

періодично зявлятись для реєстрації до органів кримінально виконавчої інспекції.

Речові докази: 3 сокири та велосипед, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_2 залишити у його власності.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_1 залишити попередній домашній арешт.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя: /підпис/

Копія вірна.

Суддя:

Секретар: