справа № 164/1234/16-к
п/с 1-в/164/735/2016
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
3 червня 2016 року. Смт. Маневичі.
Маневицький районний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Маневицької ВК № 42 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання та встановлення факту незаконного перебування під вартою, -
В С Т А Н О В И В:
23 травня 2016 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання та встановлення факту незаконного перебування під вартою, мотивуючи клопотання тим, що вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 травня 2013 року його було засуджено за ч.2 ст. 307 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В строк відбуття покарання зараховано перебування під вартою з 9 жовтня 2012 року. Зазначає, що, фактично, під вартою перебував з 12 години 9 жовтня 2012 року по 30 липня 2013 року, тобто 9 місяців 21 день, однак на законних підставах термін перебування під вартою становить з 19 години 9 жовтня 2012 року по 12 годину 30 хвилин 9 січня 2013 року та з 25 квітня 2013 року по 6 червня 2013 року, тобто 4 місяці 12 днів. За таких обставин вважає, що в строк призначеного йому покарання у вигляді позбавлення волі, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України підлягає зарахуванню строк попереднього ув`язнення, який здійснювався на підставі відповідних судових рішень протягом 4 місяців 12 днів, а, оскільки підпунктами ч.5 ст. 72 КК України не передбачено зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення, який здійснювався за відсутності для цього законом передбачених підстав, то зарахування судом строку незаконного його тримання під вартою, який становить 5 місяців 9 днів, вважає таким, що суперечить вимогам Закону. Крім того, на його думку, питання про вирішення зарахування строку попереднього ув`язення в строк покарання день за два, згідно ст. 72 ч.5 КК України, за вимогами ст. 539 КПК України має вирішуватись місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання. Просив суд зарахувати засудженому ОСОБА_5 у строк призначеного покарання у вигляді позбавлення волі строк законного тримання під вартою з 19 години 9 жовтня 2012 року по 12 годину 30 хвилин 9 січня 2013 року, та з 25 квітня 2013 року по 6 червня 2013 року; визнати таким, що не відповідає вимогам законності незадокументоване затримання та тримання під вартою ОСОБА_5 з 12 години по 19 годину 9 жовтня 2012 року» визнати таким, що не відповідає вимогам законності тримання під вартою в період з 12 голини 30 хвилин 9 січня 2013 року по 25 квітня 2013 року, та з 6 червня 2013 року по 30 липня 2013 року.
В даному судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав із наведених у ньому підстав та просив задовольнити повністю.
Прокурор та представник Маневицької ВК-42, кожен зокрема, клопотання заперечили, мотивуючи тим, що ОСОБА_5 вже було зараховано строк, згідно ч.5 ст. 72 КК України, і судові рішення набрали законної сили, у зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні клопотання.
Заслухавши думку учасників судового процесу, кожного зокрема, дослідивши матеріали особової справи № 284-Д-13 та матеріали, приєднані до провадження, в тому числі і заяву засудженого, подану ним судовому засіданні, суд приходить висновку про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.
Судом установлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання згідно вироку Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 травня 2013 року, яким його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Міру запобіжного заходу засудженому залишено у вигляді тримання під вартою. Строк відбуття покарання зараховувати з моменту затримання, тобто з 9 жовтня 2012 року (а.14-17 ч.1 т.1 особової справи).
Згідно ухвали Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 березня 2016 року встановлено, що ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням, в якому просив зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення. Вказаним судовим рішенням клопотання засудженого було задоволено частково та зараховано у строк покарання позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 9 жовтня 2012 року по 30 липня 2013 року, що становить 9 місяців 21 день, з розрахунку один день попереднього узв`язнення за два позбавлення волі, що відповідатиме 1 року 7 місяцям 12 дням.
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 11 травня 2016 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишено без задоволення, а ухвалу Кіцманського районного суду Чернівецької області від 17 березня 2016 року без змін. Вказаною ухвалою судом апеляційної встановлено, що судом першої інстанції правильно зараховано у строк відбування покарання за вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від 24 травня 2013 року, строк попереднього ув`язнення з 9 жовтня 2012 року по 30 липня 2013 року, так як згідно ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року зазначено, що у строк попереднього ув`язнення включається строк затримання особи без ухвали слідчого судді, та тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження. Також на думку колегії суддів є безпідставними посилання ОСОБА_5 в своїй апеляції на ті обставини, що районний суд при зарахуванні йому строку попереднього ув`язнення керувався лише вироком від 24 травня 2013 року, та не враховано час незаконного його перебування під вартою з 9 січня 2013 року по 25 квітня 2013 року, так як даний строк попереднього ув`язнення врахований як у вироку суду, так і при застосуванні вимог ч.5 ст. 72 КК України. Крім того, порушення правила підсудності розгляду даного клопотання судова колегія не вбачає.
Тобто, вищевказаними судовими рішеннями, які набрали законної сили, було розглянуто аналогічні клопотання та всі вимоги засудженого ОСОБА_5 , які він просить вирішити суд в даному судовому засіданні.
Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Розділом VIII КПК України визначено процес виконання судових рішень. Зокрема, ст. 532 КПК України унормовано, що вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Згідно ч. 2 ст. 21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обв`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Засада обов`язковості виконання судових рішень є конституційною, тісно пов`язаною із засадою доступу до правосуддя. У справі «Кайсин проти України» Європейський суд наголосив, що правосуддя було б ілюзорним, якби не виконувалось рішення суду.
Стаття 55 Конституції України зазначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (ч.1 ст.6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя. У доктрині Європейського суду з прав людини та його практиці «право на суд» охоплює три основні елементи: 1) наявність «суду», який встановлений відповідно до закону і відповідає вимогам незалежності і неупередженості; 2) особа повинна мати доступ до такого суду; 3) наявність у суду достатньої компетенції для вирішення всіх аспектів спору чи обвинувачення.
А тому, беручи до уваги вимоги ст. 90 КПК України, якою закріплено те, що преюдиціальне значення мають рішення будь яких судів України стосовно тих самих суб`єктів і тих самих обставин, суд приходить висновку про повну відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 .
На підставі ст. 124 Конституції України, керуючись ст. 21, 90, 532 КПК України,
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення в строк покарання та встановлення факту незаконного перебування під вартою - відмовити.
Копію ухвали вручити засудженому та скерувати у Маневицьку виправну колонію № 42 УДПтС у Волинській області для відому.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя
Маневицького районного суду ОСОБА_1