Провадження № 1-в/359/15/2016
У Х В А Л А

Іменем України

17 лютого 2016 р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні без технічної фіксації клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з незакінченою вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 19.03.2010 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

встановив:
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2013 р., ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією усього майна, що є його власністю, на підставі ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, призначено остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що є його власністю.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 27.03.2014 р., вирок Дарницького районного суду м. Києва від 10.06.2013 р. скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд у той же суд в новому складі суду.

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17.02.2015 р., ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України та призначено покарання: за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років з конфіскацією усього майна, що є його власністю, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що є його власністю. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків призначено остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що є його власністю.

Згідно вищевказаного вироку засуджений відбуває покарання в Бориспільській ВК №119.

22.12.2015 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області звернувся з вищезазначеним клопотанням засуджений ОСОБА_3 обґрунтовуючи, його тим, що він вже відбув 2/3 частини призначеного строку покарання. За час перебування в БВК № 119 зарекомендував себе лише з позитивного боку. Враховуючи вищевикладене засуджений ОСОБА_3 просив суд застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України, та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Учасники кримінального процесу в судове засіданні не з`явились. Про дату, час та місце розгляду питання про виправлення описки були повідомленні належним чином.
Враховуючи зазначене, суд прийшов до переконання розглянути заяву в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши матеріали подання та особової справи в їх сукупності, вважає подання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Отже, стаття 81 КК України передбачає можливість застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.01.2016 р. засудженому ОСОБА_3 було зараховано в строк відбування покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17.02.2015 р., строк його попереднього ув`язнення за період з 11.09.2011 р. по 18.03.2015 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та звільнено від подальшого відбування покарання, у зв`язку з повним відбуттям покарання (а.с.35).

Як вбачаться з копії довідки про звільнення серія КИВ № 08669 засуджений ОСОБА_3 05.02.2016 р. був звільнений з місць відбування покарання, а саме з БВК № 119 (а.с.36).

Встановлено, що на момент розгляду даного клопотання засуджений ОСОБА_3 відбув повністю призначене йому покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 17.02.2015 р., та звільнений з місць позбавлення волі.

Таким чином, в силу вимог ст. 81 КК України, до засудженого ОСОБА_3 вже не можуть бути застосовані положення даної статті КК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність усіх підстав для відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_3 .

Керуючись ч. 4 ст. 107, ч. 2 ст. 369, ст. 370, ч. 3 ст. 371, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд
п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня проголошення до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1