Справа № 734/1551/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/967/2016
Категорія - ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000141, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 липня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Остер, Козелецького району, Чернігівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого Козелецьким районним судом Чернігівської області:

09 червня 2010 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 3 роки;

09 грудня 2013 року за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 1 рік;

06 жовтня 2015 року за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 3 роки,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 липня 2016 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 6 жовтня 2015 року у вигляді 1 року та 6 місяців позбавлення волі і остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 витрати пов`язані з залученням експертів, загальною сумою 703 грн. 68 коп. на користь держави.

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати його та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції через порушення його права на захист, оскільки він має тяжку травму голови, неодноразово звертався з цього приводу до лікарів та проходив лікування, а слідчим та судом цьому не було надано значення, не призначено судової психіатричної експертизи і він вважає, що в такому випадку участь захисника є обов`язковою. Крім того, вважає, що судом необґрунтовано визначено вид та розмір призначеного покарання і не враховано ряд пом`якшуючих покарання обставин, зокрема: добровільне відшкодування завданої шкоди; щире каяття, відсутність у потерпілого до нього претензій; його посткримінальну поведінку.

Суд першої інстанції встановив, що 15 лютого 2016 року близько 18 години 40 хвилин на перехресті вулиць Гагаріна та Фрунзе, що знаходяться в м. Остер, Козелецького району Чернігівської області, між ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння та ОСОБА_8 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла суперечка, в ході якої ОСОБА_7 штовхнув потерпілого ОСОБА_8 після чого останній впав і в цей момент з внутрішньої кишені куртки ОСОБА_8 випав належний йому мобільний телефон марки «Acer» марки «Liquid Z 200». У ОСОБА_7 виник раптовий умисел на таємне заволодіння даним телефоном, та усвідомлюючи той факт, що його дії є таємними як для потерпілого так і для інших осіб, останній таємно, повторно, заволодів мобільним телефоном марки «Acer» марки «Liquid Z 200» вартістю 850 грн. 00 коп., що належить потерпілому ОСОБА_8 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на загальну суму 850 грн. 00 коп.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну, думку прокурора щодо необхідності залишення вироку без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, тому в цій частині вирок не перевіряється.

За правильно встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_7 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Доводи обвинуваченого про порушення його права на захист в зв`язку з тим, що не було проведено судово-психіатричну експертизу та не залучено до участі в кримінальному провадженні захисника, колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки ст. 52 КПК України містить перелік, в яких випадках передбачена обов`язкова участь захисника у кримінальному провадженні, зокрема щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад не здатні повною мірою реалізовувати свої права, однак, в матеріалах кримінального провадження міститься висновок судово-психіатричної експертизи № 276 від 25 квітня 2016 року, згідно якого ОСОБА_7 психічними захворюваннями в період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрювався не страждав та не страждає на теперішній час, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними і у ОСОБА_7 не виявлено таких психічних та поведінкових розладів, які б перешкоджали його участі у проведенні досудового та судового слідства по даному кримінальному провадженню, що на думку колегії суддів виключає обов`язкову участь захисника.

Крім того, слід зазначити, що ч. 1 ст. 49 КПК України передбачено, обов`язок слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, зокрема, у випадку коли обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно.

Однак, ОСОБА_7 не скористався своїм правом заявити клопотання про залучення захисника, хоча останнє йому роз`яснювалося судом та про що ним було отримано пам`ятку.

При призначенні покарання ОСОБА_7 місцевий суд достатньо виконав вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, врахувавши характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння і обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті, прийшовши до вірного висновку, що таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, колегія суддів, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, відсутність претензій з боку потерпілого до обвинуваченого, розмір викраденого майна та повернення останнього потерпілому, щире каяття ОСОБА_7 та з огляду на положення ст.. 71 КК України, згідно яких остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, вважає за можливе призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбуте покарання за вирком Козелецького районного суду Чернігівської області від 6 жовтня 2015 року в мінімальних межах.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначеного покарання.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Козелецького районного суду Чернігівської області від 18 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невібдуте покарання за попереднім вироком у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі і остаточно ОСОБА_7 призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3