Дата документу Справа № 316/2301/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/228/16 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний №316/2301/15-к Доповідач у 2-й інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.336 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2016 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000407, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Благовіщенка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого ізолювальником з термоізоляції 3 розряду ЕРП ВП «Запорізька АЕС» ДП НАЕК «Енергоатом», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що суд, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, не в повній мірі врахував всі обставини, які впливають на призначення покарання, а саме ступінь громадської небезпеки вчиненого обвинуваченим злочину на час протікання у державі особливого періоду, те, що обвинувачений умисно знехтував своїм конституційним обов`язком та ухилився від призову на військову службу за мобілізацією. Тому просить вирок в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ст.336 КК України покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

В запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_7 просить залишити скаргу без задоволення, оскільки наведені в ній доводи є безпідставними, а вирок суду залишити без змін, у зв`язку з тим, що призначене йому покарання відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, а прокурором не наведено жодних підстав та доказів про неможливість його виправлення без відбування покарання та звільнення з випробуванням.

Вироком Енергодарського міського суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ст.336 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції: прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинувачений ОСОБА_7 та захисник заперечували проти апеляційної скарги та просили відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, учасників судового провадження, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як зазначено у вироку, 01 квітня 2015 року, ОСОБА_7 , який є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , пройшов медичний огляд у вищевказаному військовому комісаріаті, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та згідно з довідкою військово-лікарської комісії №163, визнаний придатним до військової служби.

Після проходження медичного огляду, 01 квітня 2015 року, в приміщенні вищевказаного військового комісаріату, співробітниками комісаріату ОСОБА_7 було запропоновано отримати повістку та було оголошено про його призов за мобілізацією та про необхідність з`явитись у зв`язку з призовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 08 год. 30 хв. 03 квітня 2015 року. При цьому, ОСОБА_7 був належним чином повідомлений у встановленому законом порядку про наслідки неявки за викликом до військового комісаріату.

Однак ОСОБА_7 , з метою ухилення від призову за мобілізацією, порушуючи вимоги ст.65 Конституції України, ст.ст.1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, будучи належним чином попередженим про необхідність прибуття до військового комісаріату та придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, від отримання повістки відмовився, про що було складено відповідний акт від 01.04.2015р., а також надав до військового комісаріату заяву про відмову від призову за мобілізацією. У подальшому, ОСОБА_7 без поважних причин, маючи можливість прибути до військового комісаріату, ухилився від призову за мобілізацією та не прибув 03 квітня 2015 року до місця призову, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , про причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кваліфікація дій обвинуваченого за ст.336 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, тому судове рішення в цій частині апеляційний суд не перевіряє.

Твердження прокурора про те, що суд, звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, не в повній мірі врахував всі обставини, які впливають на призначення покарання, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України законодавець пов`язує можливість застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням не тільки із тяжкостю злочину, а і з необхідністю врахування даних про особу винного та інших обставин, які б давали підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, вчиненим за відсутності обставин, що обтяжують покарання, конкретні обставини справи, дані про особу винного, який вперше притягується до відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, обставини, що пом`якшують покарання: повне визнання вини, щире каяття у вчиненому та активне сприяння в розкритті злочину.

Врахувавши всі зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання в межах санкції ст.336 КК України та дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, а прийняте рішення належним чином мотивував.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Вирок Енергодарського міського суду Запорізької області від 28 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4