Номер провадження: 11-кп/785/673/15
Номер справи місцевого суду: 522/2103/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2015 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Китай-город, Іманського району Приморського краю, громадянка України, тимчасово не працює, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 411 шпиталь, проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

визнано винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ст. 358 ч.3 КК України у вигляді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 680 грн.; ст. 190 ч.2 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів громадян 850 грн.

Звільнена від призначеного покарання, передбаченого ч.3 ст. 358 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Звільнена від призначеного покарання, передбаченого ст.. 190 ч.2 КК України на підставі ст.. 1 п. в Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь потерпілої юридичної особи Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси майнову шкоду у розмірі 60 840 грн. 19 коп.

ВСТАНОВИЛА:
Як зазначено у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

У 2003 році, більш точний час та дату в ході проведення розслідування встановити не надалось можливим, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на незаконне отримання грошових коштів шляхом надання до Пенсійного фонду України завідомо підробленого документу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Приступивши до реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_8 при невстановлених досудовим слідством обставинах, у невстановлений час, в неустановленому місці, у неустановленій особі, отримала підроблений документ, витяг із акту огляду МСЕК, згідно якого ОСОБА_8 є інвалідом 2 групи, безстроково.

26.03.2003 році ОСОБА_8 достовірно знаючи, що витяг із акту огляду МСЕК про інвалідність є підробленим, діючи навмисно, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне отримання грошових коштів шахрайським шляхом, звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Рішельєвська, 60 та надала співробітникам фонду завідомо підроблений документ, а саме витяг із акту у МСЕК серії 2-18 ОА № 074544 про встановлення їй інвалідності 2 групи безстроково, що в подальшому стало однією з правових підстав для призначення та нарахування їй пенсії на пільгових умовах.

Відомості у вказаному витязі не відповідають дійсності оскільки згідно відомостей МСЕК ОСОБА_8 до медичної установи не зверталась та витяг із акту огляду у МСЕК не отримувала.

В подальшому ОСОБА_8 була безпідставно нарахована пенсія за період часу з березня 2003 року по травень 2014 року у загальному розмірі 73 840 грн. 19 коп., яку вона повністю отримала, тим самим шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами Управління фонду України в Приморському районі м. Одеси та завдала матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_8 в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ст..ст. 190 ч.2, 358 ч.3 КК України та призначити їй покарання: за ч.2 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; за ч.3 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 650 грн. Відповідно до ст.. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Строк давності за злочин, передбачений ч.3 ст. 358 КК України, перервався 26.03.2008 року, оскільки ОСОБА_8 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст. 190 КК України, який відповідно до ст.. 12 ККМ України являється злочином середньої тяжкості. Згідно матеріалів провадження ОСОБА_8 незаконно отримала пенсію по інвалідності включно по 31.05.2014 р. Оскільки кінцевим моментом спливу строку давності стосовно триваючого злочину визнається день фактичного його припинення, в даному випадку строки давності мають обчислюватися з 01.06.2014 року за кожний злочин.

Також злочин, передбачений ч.2 ст. 190 КК України, що вчинений ОСОБА_8 , являється триваючим і припинений лише 01.06.2014 року, тобто після набрання чинності Законом України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 року, підстав для застосування амністії та звільнення ОСОБА_8 від покарання, призначеного за ч.2 ст. 190 КК України відсутні.

В порушення вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність судом застосовано дію ст.. 49 КК України та Закон України Про амністію у 2014 р., внаслідок чого ОСОБА_8 незаконно звільнено від призначеного покарання.

Заслухавши прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, та просив її задовольнити, обвинувачену ОСОБА_8 , яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування винесеного рішення і винесення нового вироку.

На досудовому слідстві і в судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачена ОСОБА_8 визнав провину у пред`явленому їй обвинувачені повністю і, з погодженням сторін, кримінальне провадження було розглянуто в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, за скороченою процедурою, без дослідження доказів відносно тих обставин справи, які ніким не оспорюється. Відповідно до ч.1 ст. 49 та ч.5 ст. 74 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності з дня вчинення нею злочину і до дня набрання законної сили минуло 5 років у разі вчинення злочину середньої тяжкості, за яке передбачено покарання у вигляді обмеження волі або позбавлення волі.

Так, санкція ч.3 ст. 358 КК України передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, тобто вказаний злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості. Строк давності за вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 358 КК України сплинув у 2008 році. Тому суд вважає, за можливе звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності щодо неї кримінальне провадження порушене за ч.3 ст. 358 КК України.

ОСОБА_8 в судовому засіданні та судових дебатах зробила заяву про застосування щодо неї акту про амністію, у зв`язку з тим, що вона має на утриманні неповнолітню дитину, суд прийшов до висновку, що до обвинуваченої ОСОБА_8 необхідно застосувати п. а ст. 1 Закону України Про амністію, приймаючи до уваги, що вона вчинила кримінальне правопорушення середньої тяжкості та звільнити її від відбування покарання.

Колегія суддів перевірив доводи апеляції і підстави для застосування амністії і ст. 49 КК України прийшла до висновку, що підстав для застосування даних вимог закону у відношенні ОСОБА_9 у суді першої інстанції не було, у зв`язку з тим що ці обставини повинні бути змінені, а ця зміна пов`язана з посиленням покарання вирок суду підлягає скасуванню з винесенням нового вироку.

Обговорюючи питання з винесенням нового вироку, колегія суддів перевірив покази обвинуваченої, яка повністю підтвердила обставини скоєного злочину визнала свою вину, не оспорювала скоєного злочину і не полягала на дослідженні всіх доказів.

Дії ОСОБА_8 вірно кваліфіковані судом за ст.ст. 190 ч.2, 358 ч.3 КК України.

При призначенні покарання винуватому районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину,раніше не судима, позитивну характеристику, має на утриманні неповнолітню дитину, часткове відшкодування завданого матеріального збитку, тому суд прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Підстав для застосування закону України Про амністію і ст. 49 КК України не вбачається.

Обговорюючи вид і розмір покарання колегія суддів приходить до висновку, що штраф на користь держави буде відповідати вимогам ст. 65 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Одеської області ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 17.03.2014 року відносно ОСОБА_8 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ст. 190 ч.2, 358 ч.3 КК України скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 190 ч.2, 358 ч.3 КК України і призначити покарання за ст. 358 ч.3 КК України у вигляді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 680 грн.; за ст. 190 ч.2 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян - 850 грн.

Відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим, остаточно призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Ухвала може бути оскарженою в касаційному порядку у строк 3 місяці.

Судді: