Справа № 755/8523/16-к
Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 підтримують скаргу в повному обсязі, просять задовольнити, з підстав викладених у самій скарзі. Крім того, адвокат ОСОБА_4 зазначила, що до цього часу арешт на вказаний автомобіль не накладався, процесуально слідчими органами проведено ряд потрібних слідчо-процесуальних дій, що свідчить про можливість повернути автомобіль дійсному власнику відповідно до ст. 100 КПК України.
Суд, вислухавши представника скаржника адвоката ОСОБА_4 , скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали провадження по скарзі, вважає, що скарга обґрунтована та підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Стаття 167 КПК України передбачає, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Як убачається із матеріалів скарги, ОСОБА_3 діє за довіреністю ОСОБА_6 , що посвідчена 30.06.2016 року ОСОБА_9 нотаріусом м. Москви та зареєстрована в реєстрі за № 1-614, копія якої засвідчена 14.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 .
Згідно висновку експерта від 12.03.2015 року № 8/1-4(врер)-18, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 автомобіля «Ленд Ровер Рендж Ровер» змінений кустарно; первинний ідентифікаційний номер кузова автомобіля «Ленд Ровер Рендж Ровер» державний номерний знак НОМЕР_1 , ймовірно SALLMAM248A286836. Згідно довідки-рахунок 77МХ 865076 від 22.05.2008 року, власником автомобіля «Ленд Ровер Range Rover», двигун НОМЕР_4 , кузов НОМЕР_3 , колір темно-синій, рік випуску 2008, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 є ОСОБА_6 . Згідно вказаних документів убачається, що ОСОБА_6 є дійсним власником автомобіля «Ленд Ровер Рендж Ровер» НОМЕР_3 .
В той же час, як убачається за матеріалами скарги та підтверджено слідчим ОСОБА_5 у судовому засіданні, арешт на вказаний автомобіль не накладався, процесуально слідчими органами проведено ряд потрібних слідчо-процесуальних дій у кримінальному провадженні, зокрема, проведено експертизу транспортного засобу, на підставі висновку якої встановлено законного власника автомобіля ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , що свідчить про можливість повернути автомобіль дійсному власнику відповідно до ст. 100 КПК України.
Крім того, убачається, що автомобіль «Ленд Ровер Range Rover», ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , є громіздким речовим доказом, який потребує належних соціальних умов зберігання, у кримінальному провадженні проведено всі необхідні слідчо-процесуальні дії щодо даного транспортного засобу, що свідчить про можливість його повернення власнику відповідно до ст. 100 КПК України, на відповідальне зберігання.
Крім того, слід зауважити, що відповідно до ст. 40 КПК України, слідчий органу досудового розслідування несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій, при виконанні яких є самостійною процесуальною одиницею.
З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 на незаконні дії слідчого, які полягають у неповерненні майна, тимчасово вилученого в рамках проведення досудового розслідування, є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 303 307, 309 КПК України, слідчий суддя -
Скаргу задовольнити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя