УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №296/9323/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2016 року колегія суддів палати в кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
захисника: ОСОБА_7
підозрюваного: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 та визначено заставу,
в с т а н о в и л а:
ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ст. 246, ч. 2 ст. 364-1 КК України за наступних обставин.
ОСОБА_8 , який з 19.03.2014 призначенний директором ТОВ «Фортуна?2» та є єдиним фактичним власником 100 % статутного капіталу даного товариства, являючись службовою особою наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, в кінці травня 2015 року, запропонував виконувачу обов`язків лісничого Радовельського лісництва ДП «Білокоровицьке ЛГ» ЖОУЛМГ ОСОБА_10 , виконувачу обов`язків лісничого Жубровицького лісництва ДП «Білокоровицьке ЛГ» ЖОУЛМГ ОСОБА_11 , майстру лісу ділянки № 4 Радовельського лісництва ДП «Білокоровицвкого ЛГ» ОСОБА_12 , ліснику обходу № 7 Кишинського лісництва ДП «Олевське лісове господарство АПК» ЖОКАГ «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради ОСОБА_13 водієві ТОВ «Фортуна?2» ОСОБА_14 та мешканцям с. Радовель, Олевського району, Житомирської області ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 приймати участь у скоєнні кримінальних правопорушень для особистого збагачення, зокрема вчиняти незаконні порубки лісу на територіях лісових господарств Олевського району, Житомирської області, проводити лісопильну та стругальну обробку незаконно здобутої деревини потужностями його товариства із подальшою реалізацією отриманої продукції на території України та отримувати кошти, які використовувати на потреби групи. При цьому, заходи щодо приховування злочинної діяльності від можливого викриття правоохоронними та контролюючими органами, по усуненню можливих перешкод він покладав на себе і таким чином переконав учасників у безпеці їх дій.
На пропозицію ОСОБА_8 перелічені особи погодились, тим самим вступили для скоєння злочинів у попередню злочинну змову.
Вказується, що упродовж червня-липня 2015 року членами вказаної вище групи осіб, було вчинено ряд незаконних рубок лісу на території Олевського району, Житомирської області, чим відповідно до висновку судової комісійної інженерно-екологічної експертизи від 31.08.2016 р. навколишньому природному середовищу завдано шкоди на загальну суму 3 201 578 грн. 98 коп.
31.10.2016 прокурором Житомирської області ОСОБА_19 директору ТОВ «Фортуна?2» ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, та перекваліфіковано його дії на ч. 3 ст. 27, ст. 246, ч. 2 ст. 364-1 КК України.
Слідчий суддя відмовив в задоволенні клопотання слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .
Однак застосував щодо ОСОБА_8 заставу в розмірі ста мінімальних заробітних плат, що становить 145 000 гивень.
Суд також поклав на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора за першим викликом та до суду за кожною вимогою; не відлучатися із м. Олевськ без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання слідчому в кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду закордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Строк виконання покладених на ОСОБА_8 , обов`язків встановлено два місяці, починаючи з моменту оголошення ухвали, тобто до 08.01.2017 року.
Слідчий суддя дійшов висновку, що надані слідчим і прокурором докази не доводять недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні, а тому застосував до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді постановлену за результатами розгляду клопотання слідчого прокуратури ОСОБА_9 про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання органу досудового розслідування.
Вказує, що повний текст ухвали слідчого судді він отримав 14.11.16 року, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та просить його поновити.
Вважає, що ухвала слідчого судді винесена з істотними порушеннями норм процесуального права.
Вказує, що з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою органом досудового розслідування були надані копії процесуальних документів, які за переконанням сторони обвинувачення та висновками слідчого судді є доказами наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ст. 246, ч. 2 ст. 364-1 КК України.
Вважає, що зазначені висновки слідчого судді та сторони обвинувачення щодо причетності ОСОБА_8 до вчинення злочинів ґрунтуються лише на припущеннях та слідчим не надано жодних документів про проведення слідчих (розшукових) та негласних слідчих (розшукових) дій, в ході яких в поведінці ОСОБА_8 за весь час досудового розслідування, яке вже триває півтора роки, були встановлені ризики, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також, вказує, що в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, всупереч вимог ч. 1 ст. 196 КПК України, не зазначив обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.
На його думку, застосувавши більш м`який запобіжний захід, слідчий суддя не врахував майновий стан ОСОБА_8 , а саме відсутність фактичної можливості внесення застави в розмірі 145 000 грн. Також, покладаючи на ОСОБА_8 обов`язок не відлучатися із м.Олевська без дозволу слідчого, прокурора або суду, слідчий суддя не врахував, що він постійно проживає разом із своєю сім`єю (дружиною та трьома малолітніми дітьми) в місті Олевську, Житомирської області, є власником та керівником ТОВ «Фортуна-2», яке зареєстроване та здійснює свою господарську діяльність в селі Радовель, Олевського району. Крім малолітніх дітей та дружини, які знаходяться на утриманні ОСОБА_8 , на його утриманні також знаходяться його батьки - жителі селища Бучмани, Олевського району, ОСОБА_20 , 1934 р.н. та ОСОБА_21 , 1934 р.н., які є особами похилого віку, мають хронічні захворювання та потребують постійного догляду та уваги.
Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, заперечення прокурора на доводи апеляційної скарги, який також вважав, що провадження у справі підлягає закриттю, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає розгляду в суді апеляційної інстанції, однак доводи захисника про незаконність рішення слідчого судді не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвалу слідчого судді про застосування або відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно з ч.1 ст. 393 КПК України апеляційну скаргу мають право подати підозрюваний, обвинувачений, його законний представник чи захисник.
При цьому, на відміну від п.1 ч.1 ст. 393 КПК України, зазначена норма закону не визначає межі, в яких може бути оскаржене судове рішення зазначеними особами.
Враховуючи, що відмовляючи в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд з власної ініціативи, цим же судовим рішенням застосував менш суворий запобіжний захід заставу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника на вказану ухвалу слідчого судді підлягає розгляду в апеляційному порядку.
Апелянт навів поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, які дійсно перешкоджали йому у відсутність повного тексту ухвали підготувати обґрунтовану апеляційну скаргу, а тому враховуючи незначний термін пропуску строку, колегія суддів вважає за необхідне поновити йому строк на апеляційне оскарження.
Висновок слідчого судді про те, що прокурор не довів, що забезпечення підозрюваним належної процесуальної поведінки можливе лише виключно в умовах тримання під вартою, як підстави для відмови в обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 в апеляційному порядку не оскаржується.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про відсутність доказів обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих ОСОБА_8 злочинів та наявності ризиків, передбачених п.п. 1,2,3 ст. 177 КПК України, неврахування судом матеріального стану підозрюваного, його сімейного стану, наявності утриманців, які потребують його допомоги, місця його роботи, тривалого розслідування як підстав для відмови в застосуванні будь-якого запобіжного заходу, що вбачається зі змісту апеляційної скарги захисника, то зазначені доводи були повністю перевірені та оцінені слідчим суддею при прийнятті судового рішення, погоджується з цими висновками і колегія суддів.
Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 стверджується численними матеріалами за результатами оперативно - технічних заходів (зняття інформації з телекомунікаційних мереж, із застосуванням технічних засобів відбору та фіксації змісту інформації), показаннями свідка ОСОБА_22 .
При цьому, колегія суддів враховує, що підозрюваний ОСОБА_8 , займає посаду Генерального директора ТОВ «Фортуна-2» та є єдиним фактичним власником 100% статутного капіталу даного товариства, він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, з ознаками корупції за який передбачено суворе покарання, в тому числі спеціальну конфіскацію, розмір шкоди, яка за підозрою становить 3 201 578 гривень.
За змістом ч.ч. 4,5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, виконання покладених на неї обов`язків, вона може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів заробітної плати.
За таких обставин підстави для скасування ухвали слідчого судді колегія суддів не знаходить.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Поновити ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 08 листопада 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого відділу прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 та визначено заставу - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: