печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9295/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.03.2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Києва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0003925 від 10.06.2015р. за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимо гне працюючого, о, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Згідно наказу ГУМВС України в м. Києві від 30.01.2015 року за № 66 о/с ОСОБА_6 призначений на посаду помічника оперуповноваженого відділення швидкого реагування відділу швидкого реагування «Сокіл» управління по боротьбі з організованою злочинністю ГУМВС України в м. Києві. Таким чином, ОСОБА_6 є працівником правоохоронного органу, на якого згідно ст. 2 Закону України «Про міліцію» покладався обов`язок захищати життя, здоров`я, права і свободи громадян, їх власність, запобігати та припиняти правопорушення.

05.06.2015 року ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду Києва ОСОБА_8 № 752/9322/15-к від 05.06.2015р. задоволено клопотання слідчого в особливо важливих справах СВ прокуратури м. Києва ОСОБА_9 в рамках кримінального провадження № 00000973 від 01.08.14 року та надано останньому дозвіл на проведення обшуку автомобіля «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_10 .

08 та 09.06.2015 року на підставі постанов слідчого в особливо важливих справах СВ прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , з метою сприяння у проведенні обшуків було залучено працівників управління швидкого реагування (СОКІЛ) ГУ БОЗ МВС України та відділу швидкого реагування (СОКІЛ) ГУ БОЗ ГУ МВС України в м. Києві для забезпечення проведення обшуків з наданням дозволу на використання спеціальних засобів, що приховують зовнішність (масок) та демонстрації зброї (спецзасобів).

10.06.2015року приблизно о 12.00 год під час підйому по АДРЕСА_1 працівниками управління швидкого реагування (СОКІЛ) ГУБОЗ МВС України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , а також працівниками відділу швидкого реагування (СОКІЛ) ГУ БОЗ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 на двох службових автомобілях було вжито спробу зупинити автомобіль «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , з метою проведення подальшого санкціонованого обшуку працівниками прокуратури, шляхом блокування проїзду з переду та ззаду автомобілю. Зазначені працівники міліції, перебуваючи із зброєю, в спеціальному форменому одязі із розпізнавальними написами «Міліція», голосно вигукуючи команди «Стояти! Міліція! Вийти з автомобіля!» розосередились навкруги автомобілю «Renault Kangoo» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . Не зважаючи на це, ОСОБА_17 , що перебував за кермом зазначеного автомобіля, законні вимоги працівників міліції не виконав, маючи прямий умисел вчинити опір працівникам правоохоронного органу, продовжив рух транспортного засобу заднім ходом, виїхав на тротуар, а потім по зустрічній смузі руху став тікати по вул. Грушевського - Паркова дорога в напрямку площі Слави. ОСОБА_6 разом з оперативною групою був вимушений здійснити переслідування зазначеного транспортного засобу. На перехресті вул. І. Мазепи та Суворова транспортний засіб було зупинено знову, де ОСОБА_5 повторно, неодноразового було повідомлено про необхідність вийти з транспортного засобу та надати можливість працівникам правоохоронного органу обшукати автомобіль відповідно до наявної ухвали суду.

Замість цього ОСОБА_5 умисно не виконав вимоги ОСОБА_6 та інших працівників міліції, транспортний засіб не залишив, заблокував двері транспортного засобу, штовхав та чинив фізичний опір при спробі ОСОБА_6 дістатись запірних пристроїв дверей, в результаті чого останній будучи вимушеним долати опір ОСОБА_5 щоб забезпечити виконання ухвал Голосіївського районного суду м. Києва № 752/9322/15-к від 05.06.2015р. травмувався уламками битого скла, зазнавши при цьому тілесних ушкоджень у вигляді ссаден на тильній поверхні лівої кисті (понад двадцять) та середньої фаланги пальця лівої кисті, ліктьовій поверхні лівого передпліччя в верхній, середній та нижній третинах (понад тридцять), що згідно висновку судово-медичної експертизи № 1664 від 11.06.2015 року спричинені гострими предметами, могли утворитись 10.06.2015 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Надалі, продовжуючи свої активні, протиправні дії, спрямовані на фізичну протидію здійсненню працівниками правоохоронного органу (міліції) покладених на них обов`язків, ОСОБА_5 , не зважаючи на те що попереду дещо лівіше біля капоту автомобіля знаходився працівник міліції ОСОБА_6 , продовжив рух автомобіля вулицею Мазепи в напрямку станції метро «Арсенальна» м. Києва, в результаті чого під загрозою наїзду ОСОБА_6 змушений зміститись в сторону, і таким чином ОСОБА_5 отримав можливість втекти з місця події.

Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразилися в фізичній протидії працівникам міліції під час виконання покладених на них обов`язків, вчиненнив опір працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обовязків.

26.02.2016 року між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , його захисником в порядку передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з умовами угоди потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 342 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 має понести за вчинене кримінальне правопорушення у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.

Вислухавши обвинуваченого, його захисника, потерпілого, думку прокурора, які просять суд затвердити угоду про примирення, перевіривши зміст угоди про примирення, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що укладення угоди є добровільним та повністю відповідає вимогам ст.ст. 469, 470, 471 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні з`ясовано у обвинуваченого, що він цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Крім цього, судом з`ясовано, що угода укладена добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз, умови угоди не суперечать КПК України та закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відсутні обставини, які вказують на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України відноситься до кримінальних правопорушень невеликої тяжкості, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення за ініціативою потерпілого, підозрюваного.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який в судовому засіданні визнав свою вину повністю, підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, зазначивши, що протиправні дії вчинив в силу свого легковажного ставлення до вчинених дій, за місцем проживання характеризується позитивно, на момент розгляду справи в суді працевлаштовується, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, відсутність обставин, які обтяжують покарання, обставини, які пом`якшують покарання, якими суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про відповідність покарання, передбаченого угодою, у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн, покаранню встановленому санкцією ч. 2 ст. 342 КК України, та загальним засадам призначення покарання, передбаченим кримінальним законодавством.

Таким чином, суд приходить до висновку, що укладена 26.02.2016р. угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим, відповідає вимогам КПК України та підлягає затвердженню.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 371, 374, 468, 469, 471, 473-476 КПК України, суд

З А С У Д И В :
Затвердити угоду про примирення від 26.02.2016 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003925 від 10.06.2015р. за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, та призначити йому узгоджене згідно угоди про примирення від 26.02.2016р. покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази у вигляді: DVD-R диску з відеозаписом подій затримання автомобілю «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , долученого до матеріалів кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження, автомобілю «Renault Kangoo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданого на відповідальне збереження ОСОБА_5 , залишити йому за належністю.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1