13.09.2016 №363/2040/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгороді кримінальне провадження за № 0000508 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, має середню освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України

ВСТАНОВИВ:
07 травня 2016 року приблизно о 10 годині, обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи в м.Вишгороді по вул.Шкільна зустрів свого знайомого ОСОБА_4 , з метою повернення мобільного телефону, котрий належить матері його цивільної дружини ОСОБА_6 , ОСОБА_5 кулаком правої руки наніс один удар по голові ОСОБА_4 в область лівого вуха, після чого кулаком лівої руки наніс один удар по обличчю останнього в область правої брови. Від отриманих ударів ОСОБА_4 впав на асфальт. Згідно висновку експерта №23 осв.-2016 року на тілі потерпілого було виявлено тілесні ушкодження, а саме: в лівій заушній області припухла ділянка м`яких тканин 4,3х2,5 см, болісна при пальпації; в правій надбрівній області зсадина невизначеної форми розміром 1,5х2,6 см під корочкою буравато-коричневого кольору; по задній поверхні правого плечового суглоба розміром 7,5х5,0 см по передній поверхні плеча в середній третині розміром 6,7х4,3см крововиливи невизначеної форми синюшно-зеленуватого кольору з жовтим відтінком; перелом діафіза 5-ї пятності кості лівої кисті багато уламковий, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, оскільки для повного зрощення вищеописаного перелому потрібний термін більш ніж 21 день.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому злочині визнав у повному обсязі.
Відповідно до статті 349 КПК України, з урахуванням позиції обвинуваченого щодо повного визнання вини, відсутності заперечень у потерпілого, сторони обвинувачення, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, про те, що такого виду обставини їх зміст правильно зрозумілі учасниками процесу, про відсутність у них сумнівів та про добровільність їх позиції та роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати такі обставини у апеляційному порядку.
Тому, за згодою учасників процесу, судом вирішено провести допит обвинуваченого, потерпілого та дослідити обліково-характеризуючі данні щодо ОСОБА_5 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що 07 травня 2016 року приблизно о 10 годині, знаходився в м.Вишгороді по вул.Шкільна, де зустрів свого знайомого ОСОБА_4 , у якого був мобільний телефону, котрий належить матері його цивільної дружини ОСОБА_6 . З метою повернення мобільного телефону він кулаком правої руки наніс один удар по голові ОСОБА_4 в область лівого вуха та один удар кулаком по обличчю потерпілого. Від отриманих ударів ОСОБА_4 впав на асфальт. У вчиненому розкаювався та вибачився за вчинене, просив його суворо не карати.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 07 травня 2016 року приблизно о 10 годині, він проходив біля вул.Шкільна у м.Вишгороді, де зустрів свого знайомого ОСОБА_5 , який сказав йому, щоб він віддав мобільний телефон. Він відмовився та після чого ОСОБА_5 наніс йому один удар по голові та один удар кулаком по обличчю. Від отриманих ударів він впав на асфальт. Підтвердив, що дійсно у нього знаходився мобільний телефон, який він півроку тому взяв у своєї куми ОСОБА_7 . Цивільний позов не заявлений. При визначенні міри покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений частиною 1 статті 122 КК України - заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а його дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Так, відповідно до статті 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_5 відноситься до злочинів середньої тяжкості; дані про особу обвинуваченого на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання, в силу ст.89 КК України не судимого.

Також, відповідно до статті 66 КК України судом враховано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: щире каяття.

Відповідно до статті 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про потребу призначення покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі, яке передбачене санкцією частини 1 статті 122 КК України із можливістю звільнення від відбування призначеного йому покарання на підставі статті 75 КК України та поклавши на нього виконання окремих обов`язків, викладених у статті 76 КК України.

На думку суду, саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 369-375 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 1 (один) рік.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він впродовж іспитового строку 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України, а саме:

- протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекції про зміну місця проживання;

- періодично з`являтись до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до статті 395 КПК України вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1