н/п 1-кс/766/4984/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.09.2016

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження прокурора Херсонської місцевої прокуратури від 05.08.2016 року,

встановив:
До суду звернувся ОСОБА_3 з даною скаргою, в якій вказав, що 07.11.2015 року було відкрито кримінальне провадження № 0004490 за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. 05.08.2016 року прокурор Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_4 прийняв постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_3 не згідний з даною постановою, вважає її незаконною, просить її скасувати та зобов`язати слідчого провести всі слідчі дії для встановлення істини у справі. Так він вважає, що слідчий зобов`язаний провести одночасний допит між ним, його братом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , провести слідчий експеримент за його участю та участю ОСОБА_6 .

Також він вважає, що прокурор безпідставно не прийняв до уваги його покази як потерпілого, протокол слідчого експерименту за його участю, покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , висновок судово-медичної експертизи, згідно якого тілесні ушкодження у нього могли виникнути в результаті нанесення їх ударами рук.

В судовому засіданні ОСОБА_3 свою скаргу підтримав з тих підстав, що в ній зазначені.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що слідчі дії були проведені в повному обсязі і доказів виний ОСОБА_9 виявлено не було..

Відповідно до ст.. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

З досліджених судом матеріалів вбачається, що 07.11.2015 року до ЄРДР були внесені відомості за № 0004490 про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України. В подальшому кваліфікація була змінена на ч. 2 ст. 125 КК України. З попередніх обставин справи вбачається, що 07.11.2015 року близько 09.00 год. ОСОБА_9 , 1964 року народження, знаходячись в кВ. АДРЕСА_1 , на грунті неприязних відносин спричинив ОСОБА_3 легкі тілесні ушкодження.

Постановою від 05.08.2016 року прокурор Херсонської місцевої прокуратури ОСОБА_4 закрив провадження в даній справі у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Дану постанову він мотивував тим, що в результаті допиту ОСОБА_9 (брат потерпілого) та ОСОБА_6 (мати потерпілого) встановлено, що тілесні ушкодження були спричиненні в результаті відкривання дверей його кімнати. Так, коли ОСОБА_9 відчиняв двері кімнати ОСОБА_3 останній стояв впритул біля дверей, які відкриваються всередину. Тобто, прокурор дійшов висновку, що ОСОБА_9 , коли відкривав двері в кімнату брата, не бачив, що той стоїть впритул біля дверей, тому у нього не було умислу на завдання тілесних ушкоджень. Оскільки ст.. 125 КК України передбачає відповідальність лише за умисні дії, а в даному випадку їх не було, в діях ОСОБА_9 відсутній склад кримінального правопорушення передбачений вказаною статтею.

Суд погоджується з висновком прокурора, оскільки в досліджених судом матеріалів кримінального провадження відсутні прямі докази наявності умислу ОСОБА_9 на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 вказує, що тілесні ушкодження йому були завдані його братом за інших обставин, а саме в результаті виниклого конфлікту ОСОБА_9 наніс йому декілька ударів руками, в результаті чого він отримав тілесні ушкодження. На підтвердження своєї версій він посилається на докази, які на його думку не були враховані прокурором та слідчим.

Під час його допиту та в ході проведення слідчого експерименту, ОСОБА_3 пояснював та показував яким чином ОСОБА_9 завдав йому тілесні ушкодження, але його версія ніякими доказами не підтверджується. Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не бачили момент завдання тілесних ушкоджень, оскільки вони є сусідами ОСОБА_3 і лише чули крики в квартирі ОСОБА_10 і бачили ОСОБА_3 після цього на сходах з розбитим обличчям. При цьому він їм нічого не пояснював. Висновок судово-медичної експертизи є неоднозначним і з нього вбачається, що ОСОБА_3 міг отримати тілесні ушкодження як в результаті нанесення ударів руками так і в результаті відкривання дверей.

В той же час версія ОСОБА_9 підтверджується показами свідка ОСОБА_6 , яка живе в цій же квартирі і на власні очі бачила, що тілесні ушкодження ОСОБА_3 отримав в результаті відкривання дверей ОСОБА_9 .

Матеріали провадження так же містять заяву ОСОБА_9 в якій він відмовляється від проведення будь-яких процесуальних дій разом з ОСОБА_3 , що виключає можливість провести їх спільний допит та слідчий експеримент.

На підставі викладеного, суд вважає, що прокурор під час прийняття рішення про закриття кримінального провадження за № 0004490 за ч. 2 ст. 125 КК України, виконав вимоги ч. 2 ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, надав виявленим обставинам належну правову оцінку та прийняв законне і неупереджене рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 307 КПК України,

ухвалила:
Відмовити в задоволенні скарги.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її оголошення.
СуддяОСОБА_1