Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/242/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.02.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 грудня 2015 року.

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малорязанцеве, Попаснянського району, Луганської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-27.11.1989 року Попаснянським районним судом Луганської області за ч.3 ст. 81, ч.2 ст. 206, ст . 42, ст. 14 КК УРСР до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з примусовим лікуванням від алкоголізму;

-24.09.1991 року Ровеньковським районним судом Луганської області за ст. 100, ч. 1 ст. 106, ст. 25-1, ч.3 ст. 42 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі умовно, з обов`язковим залученням до прані. Звільнений 14.07.1992 року по відбуттю строку покарання;

- 21.04.1993 року Ровеньковським районним судом Луганської області за ч.3 ст. 206 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Звільнений 11.10.1997 року по відбуттю строку покарання;

- 23.02.1996 року Сватовським районним судом Луганської області за ст. 17 ч.3 ст. 81, ст. 14 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна та примусовим лікуванням від алкоголізму. Звільнений 26.09.1998 року по відбуттю строку покарання;

- 13.09.1999 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.2 ст. 81, ч.3 ст. 81, ст. 17 ч.3 ст. 81, ст. 94, ст. 14, ст. 42 КК України до покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна та примусовим лікуванням від алкоголізму. Звільнений 25.04.2008 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 2 роки 11 місяців 19 днів за постановою Червоногвардійського районного суду м. Макіївка Донецької області від 17.04.2008 року;

- 26.01.2009 року Попаснянським районним судом Луганської області за ч.1 ст. 122, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 08.02.2013 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 4 місяці 25 днів за постановою Брянківського міського суду Луганської області від 31.01.2013 року;

- 04.04.2014 року Лисичанським міським судом Луганської області за ч.3 ст. 185, ст. 69, ч.2 ст. 186, ст. 69, ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, початок строку: 28.11.2013 року, кінець строку: 28.11.2016 року,

залишено без задоволення спільне подання начальника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтСУ в Кіровоградській області (№6) та заступника голови спостережної комісії при Кіровоградському міськвиконкомі про умовно - дострокове звільнення.

ВСТАНОВИЛА:
Начальник Кіровоградської ВК управління ДПтС України (№6) та заступник голови спостережної комісії при Кіровоградському міськвиконкомі звернулися до суду із спільним поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , мотивуючи тим, що за період відбування покарання засуджений відбув 2/3 частини строку покарання, сумлінною поведінкою та активною участю у благоустрої установи довів своє виправлення, позитивно себе зарекомендував.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.12.2015 року в задоволенні вказаного подання відмовлено. Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_7 13.09.1999 року засуджений Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 81, ч. 3 ст. 81, ст. 17 ч.3 ст. 81, ст. 94, ст. 14, ст. 42 КК України до покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна та примусовим лікуванням від алкоголізму. Звільнений 25.04.2008 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 2 роки 11 місяців 19 днів за постановою Червоногвардійського районного суду м. Макіївка Донецької області від 17.04.2008 року, а вже 26.01.2009 року засуджений Попаснянським районним судом Луганської області за ч.1 ст. 122, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, що свідчить про вчинення умисного злочину протягом невідбутої частини покарання, а тому дійшов висновку, що до засудженого не може бути застосоване умовне дострокове звільнення за п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України.

Засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, в своїй апеляційній скарзі просить переглянути ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування своїх вимог апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не врахував, що він є онкохворим, і йому необхідно обстеження у лікарів онкологів, має травму спини, про що свідчить довідка медичної частини Кіровоградської ВК (№ 6) про його стан здоров`я, в також зазначив, що його сім`я, зокрема дружина, донька, мати, потребують його допомоги та підтримки.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу районного суду залишити без змін, дослідивши матеріали подання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2, ч. 3 п. 2 ст. 81 КК України, умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі;

Абзацом «а» п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі - Постанова Пленуму) передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, зокрема, при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, з матеріалів подання вбачається, що вироком Лисичанського міського суду Луганської області ОСОБА_7 засуджено за ч.3 ст. 185, ст. 69, ч.2 ст. 186, ст. 69, ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Даний вирок суду першої інстанції звернено до виконання.

Згідно характеристики, затвердженої начальником Кіровоградської виправної колонії №6, засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно. За час відбування покарання в установі порушень встановленого порядку відбування покарання не допускав.

На даний час засуджений працює днювальним відділення соціально-психологічної служби № 4, до виконання своїх обов`язків ставиться сумлінно, має добру поведінку.

Крім того, за активну участь в благоустрої установи та зразкову поведінку ОСОБА_7 2 рази був заохочений правами начальника відділення.

За вироком суду, засуджений ОСОБА_7 має позов на суму 244 грн. 72 коп.

Таким чином, незважаючи на те, що хоча ОСОБА_7 і позитивно зарекомендував себе за місцем відбування покарання в ВК №6, але в матеріалах провадження є відомості про те, що останній неодноразово судимий за вчинення тяжких та злочинів середньої тяжкості та маючи не зняті та не погашені у встановленому порядку судимості вчинив нові кримінальні правопорушення.

Окрім того, колегія суддів враховує і те, що до ОСОБА_7 раніше застосовувалось умовно дострокове звільнення згідно постанови Червоногвардійського районного суду м. Макіївка Донецької області від 17.04.2008 року на 2 роки 11 місяців 19 днів, однак останній належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та 26.01.2009 року був засуджений Попаснянським районним судом Луганської області за ч.1 ст. 122, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, в подальшому за постановою Брянківського міського суду Луганської області від 31.01.2013 року знову звільнений умовно-достроково на 4 місяці 25 днів.

Крім того, як встановлено матеріалами справи, питання про застосування до ОСОБА_7 заміни невідбутої частини покарання більш м`яким розглядалось комісією установи 04.06.2015 року, де засудженому було відмовлено, як такому, що не став на шлях виправлення.

Таким чином, вищевикладені обставини дають підстави вважати, що під час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні подання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 а ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 грудня 2015 року, якою залишено без задоволення спільне подання начальника Кіровоградської виправної колонії управління ДПтСУ в Кіровоградській області (№6) та заступника голови спостережної комісії при Кіровоградському міськвиконкомі про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: (підписи)

Згідно оригіналу:

Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2