Справа № 361/2640/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1265/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 25.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
25 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_8 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційний розгляд за апеляційними скаргами, поданими обвинуваченим ОСОБА_6 та захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари, Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців. Остаточне покарання ОСОБА_6 визначено на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарання, призначеного за цим вироком та переведеного відповідно до ч.1 ст.72 КК України покарання, призначеного за попереднім вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2016 року, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців 15 (п`ятнадцять) днів. Крім того, вироком суду вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Вказаним вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, за наступних обставин.

15 грудня 2015 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись поряд з будинком АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, підстрибнувши, зірвав рукою зі стіни будинку відеокамеру спостереження «SK-1004E» в кожуху «MAS-1004» з написом «DIGITAL OUTDOOR CAMERA», вартістю 498 гривень 81 копійка, яку помістив до рюкзака, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на зазначену суму.
Крім того, ОСОБА_6 15 лютого 2016 року, приблизно о 16 годині 45 хвилин, перебуваючи на міжквартирному коридорі 11-го поверху першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, з метою повторного таємного викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав майно, належне ОСОБА_10 , а саме дитячі санки марки «Міоо» темно-синього кольору із штовхачем та з брезентовою накидкою синьо-чорного кольору, вартістю 606 гривень 07 копійок, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 606 гривень 07 копійок.
Не погоджуючись із вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2016 року, апеляційні скарги на нього подали обвинувачений та захисник, в яких не оспорюючи фактичні обставини провадження та доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, просять оскаржуваний вирок змінити у зв`язку із невідповідністю призначеного обвинуваченому судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через суворість.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 вказує на недостатнє врахування судом першої інстанції обставин, які, на думку апелянта, свідчать про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства, а саме повного визнання своєї вини у вчиненому, щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, наявності на утриманні обвинуваченого двох неповнолітніх дітей, позитивної характеристики обвинуваченого за місцем проживання, не перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра. Обвинувачений ОСОБА_6 просить апеляційний суд належним чином врахувати зазначені обставини та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник посилається на недостатнє врахування судом першої інстанції тих обставин, що ОСОБА_6 щиро розкаявся, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких життєвих обставин, а потерпілі не зверталися до ОСОБА_6 із цивільними позовами та не висловлювали свою позицію щодо покарання обвинуваченому, що, на переконання апелянта, свідчить про відсутність претензій з їх сторони. Захисник просить апеляційний суд врахувати зазначені обставини та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, враховуючи, що строк попереднього ув`язнення його підзахисного на момент подачі апеляційної скарги становить більше п`яти місяців.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали подані апеляційні скарги, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, вважаючи вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджуються наявними доказами, в їх сукупності, які не заперечувались також і обвинуваченим, досліджувались за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому згідно ч. 2 ст. 394 КПК України апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Всупереч доводам апеляційних скарг обвинуваченого та захисника, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Зокрема, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості та характер вчинених ним злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України, є злочинами середньої тяжкості, особу винного, який характеризується посередньо, раніше судимий за вчинення аналогічного злочину. Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , судом першої інстанції визнано та враховано його щире каяття, сприяння встановленню істини по справі та наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, при цьому, обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України - судом першої інстанції не встановлено. Таким чином, судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 були враховані всі обставини, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі і ті, на неврахування яких посилаються в своїх апеляційних скаргах обвинувачений та захисник.
Не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду й посилання захисника на вчинення злочину ОСОБА_6 під впливом збігу тяжких сімейних обставин, так як обставини, на які посилається захисник, а саме ослаблення економічної ситуації в Україні та погіршення стосунків з дружиною - не могли значною мірою обумовити вчинення ним злочину, що виключає можливість визнання зазначених обставин такими, що пом`якшують покарання.
Колегія суддів звертає увагу на той факт, що ОСОБА_6 за короткий проміжок часу фактично з серпня 2015 року по лютий 2016 року вчинив декілька злочинів проти власності, що, в тому числі, стало підставою для призначення останньому покарання за ч.4 ст.70 КК України. Зазначена обставина свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення корисливих злочинів, стійке небажання останнього стати на шлях виправлення, та виключає можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_6 більш м?якого покарання за ч.2 ст.185 КК України, а також звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
З урахуванням наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України. Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 , а також про безпідставність доводів апеляційних скарг обвинуваченого та захисника з приводу суворості призначеного судом покарання.
Також, колегія суддів вважає необхідним зарахувати відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення, застосованого до ОСОБА_6 в межах даного кримінального провадження, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, який не був зарахований оскаржуваним вироком суду першої інстанції, а саме за період з 04 серпня 2016 року по 25 жовтня 2016 року включно.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 серпня 2016 року, ухвалений відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк застосованого до нього в межах даного кримінального провадження попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 04 серпня 2016 року по 25 жовтня 2016 року включно.

Судді:

__________________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4