Справа № 357/8221/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1371/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 19 10.11.2016

УХВАЛА
Іменем України
10 листопада 2016 року. м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 , розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2016 року про відмову в задоволення клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове його звільнення.

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся з клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений ОСОБА_7 .

Ухвалою Білоцерківського міського суду Київської області від 23 серпня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі.

Свою ухвалу суд першої інстанції обґрунтував тим, що ОСОБА_7 засуджений вироком Деснянського районного суду м. Києва від 22.12.2012 року за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання 18.07.2014 року. Кінець строку відбування покарання 21.07.2016 року. Таким чином на момент розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення засуджений ОСОБА_7 фактично відбув дві третини призначеного покарання. Відповідно до характеристики засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі характеризується негативно. За допущені порушення установленого порядку відбування покарання загалом має 2 стягнення. Заохочень не має. Працевлаштований прибиральником у штабі, без оплати праці, відношення до роботи задовільне. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом, однак робить це з метою поблажливого ставлення до себе. Намагається утримувати в чистоті та порядку спальне місце та при ліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Вимоги персоналу установи виконує, однак потребує контролю за поведінкою.

Оскільки відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 умовно-достроковому звільненню не підлягає так, як не довів своє виправлення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та застосувати до нього вимоги ст. 81 КК України.

Свої апеляційні вимоги він обґрунтовує тим, що ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області є несправедливою, оскільки він довів своє виправлення і впевнений, що в подальшому не порушуватиме законів і поводитиметься гідно. Припущення суду першої інстанції не відповідають дійсності, оскільки він працює без оплати праці і робить свою роботу відмінно, щоб довести своє виправлення, а не для того щоб до нього поблажливо ставились. Вважає, що заслуговує на умовно дострокове звільнення.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор не вбачаючи підстав для її задоволення просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без змін,

перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням ( поданням) прокурора, засудженого, його захисника,законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд розглядаючи питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 з належною повнотою дослідив та перевірив наявні в матеріалах справи докази та відповідно до вимог чинного законодавства дійшов до обґрунтованого висновку про те, що клопотання не підлягає до задоволення, оскільки засуджений раніше судимий, на шлях виправлення не став, за порушення вимог режиму утримання мав 2 стягнення. Заохочень не має.

На думку, колегії суддів, суд правильно дійшов до висновку, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення, даний висновок суду ґрунтується на наданих та перевірених в судовому засіданні матеріалах і сумнівів в колегії суддів не визиває.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2016 року не вбачається.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого - залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 серпня 2016 року про відмову в задоволення клопотання ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення. залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4