АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/791/855/16 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: повернення обвинувального акту Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Херсонської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 296 КК України за апеляційною скаргою прокурора у провадженні прокурора Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 06 червня 2016 року про повернення обвинувального акту,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 06 червня 2016 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 296 КК України, повернуто прокурору Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області, з тих підстав, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, а має лише виклад фактичних обставин та кваліфікацію дій обвинувачених, а подальша зміна прокурором обвинувачення не ґрунтується на вимога кримінального процесуального законодавства.

Не погодившись з постановленою ухвалою, прокурор у провадженні подав на неї апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, апелянт вказує на те, що при складанні обвинувального акту були дотримані вимоги ст. 291 КПК України, а саме викладені, як фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, так і правова кваліфікація таких дій та фактично сформульоване обвинувачення.

Крім того, в ході судового розгляду було змінено обвинувачення відповідно до вимог ст. 338 КПК України, а обвинувальний акт складено відповідно до вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

В заперечення на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений просить її залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити її в повному обсязі, вивчивши матеріали провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, підписується слідчим і прокурором та затверджується останнім. До обвинувального акту, в у тому числі, додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Згідно ч. 2 п. 5 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, крім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статі) закону України про кримінальну відповідність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі "Абрамян проти Росії" від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі "Камасінскі проти Австрії", №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 25 березня 1999 р. у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції" (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі "Матточіа проти Італії", №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі "І.Н. та інші проти Австрії", №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі "Даллос проти Угорщини", № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п. 54, а також "Даллос проти Угорщини", п. 47).

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, первісний обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 , не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить не формулювання обвинувачення, а лише перелік обставин, які встановлені органами досудового слідства, що, крім того вказує на те, що ОСОБА_7 , взагалі не має статусу обвинуваченого, так, як за цим процесуальним рішенням йому лише повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що передбачає наявність у нього статусу підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

В ході судового розгляду вказаного кримінального провадження прокурор 10 серпня 2015 року дійшов переконання про необхідність зміни обвинувачення ОСОБА_7 .

Згідно ст. 338 Кодексу зміна обвинувачення передбачає наявність підстав, умов та дотримання порядку зміни обвинувачення.

Змінити обвинувачення можливо лише, якщо під час судового розгляду справи встановлено нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, з`ясування під час судового розгляду дещо відмінних фактичних обставин кримінального правопорушення, ніж зазначені у обвинувальному акті, зокрема не підтвердження доказами обставин, на які посилалася сторона обвинувачення, що підтверджуються доказами, дослідженими у судовому засіданні. Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог ст. 341 КПК України складає обвинувальний акт, в якому формулює нове обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, згідно з принципом диспозитивності, сторона хоч і вільна у використанні своїх прав, але у межах та у спосіб, передбачених Кодексом.

Зміна обвинувачення може відбуватися у двох формах: у формі перекваліфікації кримінального правопорушення за статтею або частиною статті закону про кримінальну відповідальність іншою, ніж було вказано в обвинувальному акті (тобто, зміна правової кваліфікації), та у формі вилучення обвинувачення за певною статтею (зміна обсягу обвинувачення).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів провадження зазначені підстави для зміни обвинувачення у прокурора були відсутні, а отже вищевказана зміна обвинувачення не відповідає вимогам КПК України. За таких обставин апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, оскільки оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 06 червня 2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 296 КК України, повернуто прокурору Херсонської місцевої прокуратури Херсонської області без змін

Головуючий (підпис)
Судді (підпис) (підпис)
З оригіналом згідно.
Суддя: