Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1580/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Копичинецької ВК №112 ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в дистанційному провадженні з Копичинською ВК №112 в залі суду в селищі Гусятин клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, до засудження не працюючого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України.
Засудженого: 02.12.2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ст.ст. 307 ч.2, 69 КК України на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна крім житла, якому ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 02.03.2016 року зараховано в строк відбування покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.12.2014 року, строк попереднього ув`язнення з 19.08.2014 року по 05.01.2015 року, у відповідності до ст. 72 ч.5 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,-
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України з тих підстав, що він довів своє виправлення.
В судовому засіданні засуджений підтримав клопотання з підстав наведених у ньому, і просив його задовольнити. Засуджений ОСОБА_5 вказав, що рішення комісії Копичинської ВК 112 від 13.05.2016 року щодо його умовно-дострокове звільнення він не оскаржував. Не працевлаштований на виробництві колонії. Крім того вказав, що він 17.06.2016 року не виконав команди «підйом», оскільки в нього болів зуб. В медичну частину колонії з цього приводу він звернувся в той же день, проте пізніше. Чому він відмовився від дачі письмових пояснень з приводу невиконання команди «підйом», він не може пояснити.
Представник Копичинецької ВК 112 в судовому засіданні заперечував щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання останнього, оскільки він не заслуговує на застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України, оскільки має 1-не порушення установленого порядку відбування покарання, за яке було накладено дисциплінарне стягнення та яке не зняте і не погашене у встановленому законом порядку, негативно характеризується.
Прокурор в судовому засіданні висловив думку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання. Вказав, що клопотання є безпідставним, в задоволенні якого слід відмовити.
Суд, заслухавши засудженого, представника Копичинецької ВК 112, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, матеріали особової справи засудженого та інші представлені адміністрацією колонії документи щодо засудженого, приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 02.12.2014 року був засуджений вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за ст.ст. 307 ч.2, 69 КК України на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією майна крім житла.
Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 02.03.2016 року ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.12.2014 року, строк попереднього ув`язнення з 19.08.2014 року по 05.01.2015 року, у відповідності до ст. 72 ч.5 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 19 серпня 2014 року.
Кінець строку відбування покарання 02 квітня 2017 року.
Засуджений ОСОБА_5 відбув 2/3 строку покарання 02 квітня 2016 року.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 81 КК України, постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, зокрема, з характеристики на засудженого ОСОБА_5 від 15.07.2016 року, засуджений під час утримання в слідчому ізоляторі м. Чортків характеризувався посередньо, порушень режиму утримання не допускав. Заохочень та стягнень не мав.
З 05.02.2015 року засуджений відбуває покарання у Копичинській виправній колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112). Станом на 15.07.2016 року характеризується негативно, допустив два порушення установленого порядку відбування покарання, за які були накладені дисциплінарні стягнення, з яких одне достроково не зняте та не погашене у встановленому законом порядку. Адміністрацією колонії заохочувався один раз. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику. Не завжди дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Робіт по благоустрою установи не виконує. Не допускає порушень пожежної безпеки та безпеки праці. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу до засуджених «Духовне відродження». Підтримує зв`язки із рідними шляхом листування, отримує посилки. Позову на виконанні за виконавчими листами не має. Вину у скоєнні злочину визнав повністю..
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо зміни умов тримання, згідно ст. ст. 100, 101 КВК України до застосування Закону України за №838-VIII від 26.11.2015 року, підлягав після фактичного відбуття 1/3 частини призначеного судом строку покарання - 02.04.2015 року. Постійно - діючою комісією Копичинської виправної колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112) не розглядався.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України до застосування Закону України за №838-VIII від 26.11.2015 року, підлягав після фактичного відбуття 1/2 частини призначеного судом строку покарання - 19.02.2016 року. Постійно - діючою комісією Копичинської виправної колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112) засудженому відмовлено у застосуванні до нього ст.82 КК України як такому, що не став на шлях виправлення, (протокол № 5 від 26.02.2016 року).
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, згідно ст.81 КК України, підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання - 02.04.2016 року. Постійно - діючою комісією Копичинської виправної колонії УДПтСУ в Тернопільської області (№112), (протокол № 12 від 13.05.2016 року), засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не довів своє виправлення.
На виробництві колонії працював з жовтня 2015 року по грудень місяць 2015 року включно в бригаді по виготовленню меблів з ротанговим покриттям.
Як вбачається з матеріалів клопотання, особової справи засудженого ОСОБА_5 , останній відбув передбачений п.2 ч.3 ст.81 КК України строк, у зв`язку з чим виникла можливість вирішення питання щодо умовно - дострокового звільнення від призначеного судом покарання.
При цьому, згідно матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання допустив 2 порушення встановленого порядку відбування покарання за вчинення яких накладені дисциплінарні стягнення. Одне із стягнень достроково не зняте та не погашене у встановленому законному порядку.
13 травня 2016 року рішенням постійно діючої комісії при Копичинській ВК №112 (протокол №12) відмовлено засудженому ОСОБА_5 в умовно-достроковому звільненні, як такому, що не довів своє виправлення. Рішення комісії про відмову у застосуванні ст.81 КК України засуджений ОСОБА_5 не оскаржував. Дане рішення набрало законної сили.
Такі висновки адміністрації Копичинецької ВК 112 суд бере до уваги так як вони для вирішення питання мають пріоритетне значення, оскільки саме на адміністрацію установи покладені обов`язки по виправленню і перевихованню засуджених та дослідженню їх морально психологічних чинників, які впливають на цей процес.
При цьому, суд бере до уваги, що протягом періоду з 13 травня 2016 року до 04.07.2016 року, тобто з моменту відмови комісії у застосуванні ст. 81 КК України до звернення засудженого ОСОБА_5 із клопотанням до суду, засуджений ОСОБА_5 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці не отримував, а ще раз допустив порушення установленого порядку відбування покарання, що свідчить про відсутність будь - яких змін у поведінці та ставленні засудженого до праці.
Одне заохочення за період відбування покарання в Копичинській ВК №112 та факт відбуття засудженим 2/3 строку покарання на думку суду не є підставою та достатніми при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 ..
Також одне заохочення не може свідчити про його виправлення.
Крім того, на переконання суду, незважаючи на те, що на час розгляду клопотання одне дисциплінарне стягнення ОСОБА_5 було вже погашене, його наявність підтверджує негативну характеристику засудженого.
Враховуючи вимоги закону, встановленні обставини, позицію засудженого про те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення є передчасною і не обумовлена достатніми підставами, оскільки матеріали клопотання, особової справи засудженого та інші матеріали, представлені Копичинською ВК 112 в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки передбаченої частиною 2 ст.81 КК України обов`язкової підстави умовно дострокового звільнення засудженим ОСОБА_5 на даний час не виконано, засуджений на час звернення до суду не довів своє виправлення, а тому у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.
Посилання засудженого на те, що при вирішенні питання щодо умовно дострокового звільнення слід врахувати, що накладення дисциплінарного стягнення за невиконання ним команди «підйом» є неправомірним, оскільки він не виконав вказаної команду, так як болів зуб, суд вважає безпідставним та не приймає до уваги, оскільки воно спростовується матеріалами, наданими адміністрацією Копичинської ВК 112.
На підставі наведеного та керуючись ст.81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким , ст.ст. 537, 539, 392 КПК України суд,-
Відмовити в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через Гусятинський районний суд Тернопільської області протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Суддя- підпис

З огигіналом вірно

Суддя ОСОБА_1