Справа №613/310/16-к Провадження № 1-кп/613/70/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2016 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_2 ,
секретаря ОСОБА_3 ,
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта немає, і провадження підсудне цьому суду.
Обвинувачений, його захисник та потерпілий при вирішенні питання про призначення судового розгляду у даному провадженні покладались на думку суду.
Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення, зокрема як повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, викладені у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 статті 291 КПК, в обвинувальному акті повинні міститися виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому, фактичні обставини кримінального провадження, правова кваліфікація кримінального правопорушення та сформульоване обвинувачення, відповідно до закону, є самостійними та обов`язковими складовими частинами обвинувального акту, які не можуть підміняти одна одну.
У той же час, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, даний обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин та висновок про те, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і не містить викладу формулювання обвинувачення, висунутого ОСОБА_5 у передбаченому законом порядку, а саме, в розумінні ч. 4 ст. 110 КПК України.
Однак, викладення фактичних обставин провадження з підсумком про те, що особа вчинила те чи інше кримінальне правопорушення, як це зроблено в обвинувальному акті щодо ОСОБА_5 , не може замінити формулювання обвинувачення.
У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту. Частиною другої цієї статті та положеннями ст.338 КПК України передбачено право прокурора змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення або відмовитись від підтримання державного обвинувачення.
Однак в даному випадку, враховуючи, що обвинувачення в обвинувальному акті фактично не сформульовано, проведення судового розгляду є неможливим як і в майбутньому буде неможливою реалізація прокурором свого права на зміну обвинувачення.
Необхідність дотримання норм процесуального закону щодо змісту обвинувального акту є передумовою дотримання гарантованого права обвинуваченого на захист.
Європейський суд з прав людини у справі "Абрамян проти Росії" від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у підпункті "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу.
Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі "Камасінскі проти Австрії" № 9783/82).
Право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", а також "Даллос проти Угорщини").
Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, його правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
З урахуванням викладеного, враховуючи, що в обвинувальному акті не сформульовано обвинувачення, що порушує право на захист, суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт прокурору.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України,
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Богодухівський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня оголошення ухвали.
Суддя