печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2016 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника- адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

представників потерпілого - цивільного позивача ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

провівши підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000841 від 09.12.2012 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 364-1, ч.2 ст. 200 КК України,

У С Т А Н О В И В :
В провадження суду надійшов вказаний обвинувальний акт.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, вважаючи наявними для цього всі підстави, відповідно до КПК України.

Представники потерпілого цивільного позивача підтримали думку прокурора щодо можливості призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акту.

Захисник та обвинувачений заперечували проти призначення справи до судового розгляду на підставі вказаного обвинувального акту, вважаючи неправильною кваліфікацію дій обвинуваченого за ст. 364 -1 КК України, так як дана норма закону з`явилась пізніше ніж відбулась подія злочину. Крім цього вказали на відсутність даних стосовно кваліфікації інших осіб, з якими обвинуваченим було вчинено злочин у співучасті та зазначили про ідентичний виклад фактичних обставин вчинення злочинних діянь за всіма правовими кваліфікаціями. Заперечення надали в письмовому вигляді, які долучені до матеріалів справи.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, додатково вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальний акт, долучені до нього розписки про вручення його копій стороні захисту та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Дане кримінальне провадження підсудне Печерському районному суду м. Києва відповідно до ст. 32, 33 КПК України.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4-8 ч.1 або ч.2 ст. 284 КПК України або зупинення провадження, немає.

Угода в даному кримінальному провадженні станом на день проведення підготовчого судового засідання, не укладалась.

Між тим, частиною 2 ст. 291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті. Зокрема обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальнувідповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам передбаченим ст. 291 цього Кодексу.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону.

Так, в обвинувальному акті, направленому на адресу суду сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді заступника начальника департаменту неторгових операцій - начальника відділу розвитку та супроводження нових операцій ПАТ КБ «Правекс-Банк» та знаходячись у головному офісі вказаної банківської установи, що розташована за адресою: м. Київ, Кловський Узвіз, 9/2, зловживаючи своїм службовим становищем, маючи безпосередній доступ до системи грошових переказів «Правекс- Телеграф» і використовуючи її в особистих інтересах, діючи всупереч інтересам ПАТ КБ «Правекс-Банк», за попередньою змовою з невстановленими особами, незаконно перераховуючи грошові перекази на ім`я фізичних осіб ( ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ), за попередньою змовою групою осіб, заволодів грошовими коштами ПАТ КБ «Правекс-Банк» на загальну суму 38 972 459 грн., за наступних обставин.

Так, на початку 2005 року (точна дата та час досудовим розслідуванням невстановлені), ОСОБА_7 вступив у кримінально протиправну змову з невстановленими досудовим слідством особами щодо незаконного отримання грошових переказів через систему «Правекс-Телеграф» у приміщенні головного офісу ПАТ КБ «Правекс-Банк» за адресою: м. Київ, Кловський узвіз, 9/2, надісланих нібито від імені юридичних осіб.

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 розподіливши відповідні ролі вчинення вказаного кримінального правопорушення, запропонував ОСОБА_10 здійснювати отримання грошових переказів по системі «Правекс-Телеграф», які будуть надходити на його ім`я. Крім того, під час узгодження відповідних ролей, ОСОБА_7 зазначив, що після отримання грошових переказів ОСОБА_10 , останній буде віддавати їх ОСОБА_7 , за що отримуватиме грошову винагороду в сумі від 500 гривень.

Аналогічні за змістом дані містяться в обвинувальному акті щодо спільних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 ..

Таким чином, фактично обвинувальний акт, направлений на адресу суду, містить вказівку на розподіл ролей між співучасниками злочину, однак без вказівки на те, яку частину об`єктивної сторонни злочину виконував кожен із них, тобто жодним чином не розкриті дії, які б утворювали об`єктивну сторону діяння, вчинені кожним із осіб, в тому числі невстановлених органом досудового розслідування.

Крім цього, з обвинувального акту не вбачається, у якій формі співучасті діяли обвинувачений з невстановленими досудовим розслідуванням особами, простій чи складній, з урахуванням вказівки на їхні дії з розподілом ролей без визначення самого розподілу щодо кожної особи.

Вказані обставини, грубо порушують положення ч.3 ст. 6 Конвенції

про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:

a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, що знайшло своє відображення в правовій позиції, висловленій в рішенні ЄСПЛ : «Абрамян проти Росії», відповідно до якої Європейський суд з прав людини (далі Суд) зазначає, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).;

Наряду з викладеним, перевіряючи наявність підстав щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 291 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною обвинувального акту та повинен відповідати положенням ст. 109 КПК України.

Ч.1 ст. 109 КПК України визначає, що реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.

Ч.2.ст.109 КПК України визначено, що реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:

1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;

2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;

3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Як вбачається з розділу 1. долученого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування (далі Реєстр) «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії», в ньому не вказана жодна з проведених в ході досудового розслідування процесуальних дій, натомість вказаний перелік процесуальних та позапроцесуальних документів, вказівка на які, відповідно до положень ст. 109 КПК України не передбачена.

Розділ 3 реєстру матеріалів досудового розслідування, долучений до даного обвинувального акту, всупереч положень ст. 109 КПК України не містить всіх даних щодо заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовані в ході досудового розслідування, з огляду на наступне.

В розділі 1 п. п. 15, 19 міститься зазначення «протокол тимчасового доступу до речей та документів», між тим такий захід забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ до речей та документів в розділі 3 Реєстру не вказаний.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України, суд в підготовчому судовому засіданні вправі повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам закону.

Таким чином, суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України та вважає за доцільне повернути означений акт прокурору.

Заявлене клопотання представників потерпілого - цивільного позивача ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та про арешт майна ОСОБА_7 задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Клопотання про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту належним чином не обгрунтовано, з огляду на положення вимог ст. 177 КПК України, а саме не містить в собі мету та підстави для застосування до ОСОБА_7 такого запобіжного заходу та наявність визначених у ній ризиків.

Клопотання про арешт майна ОСОБА_7 також наленим чином не обгрунтовано, без зазначення переліку майна, яке підлягає арешту та підстав застосування такого арешта.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 104, 291, 314 КПК України

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000841 від 09.12.2012 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст. 364-1, ч.2 ст. 200 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Головуючий :

Судді: