490/9176/16-к 04.10.2016
н/п 1-кп/490/608/2016
Справа № 490/9176/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 жовтня 2016 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Воскресенське, Новотроїцького району, Херсонської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
Сторони кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
20 липня 2015 року ОСОБА_3 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2015 року №143 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого механіка водія механізованого відділення механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
04 листопада 2015 року о 22.00 годині солдат ОСОБА_3 , діючи з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 та незаконно без поважних причин перебував поза її межами, перебуваючи за місцем свого проживання у буд. АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
27.06.2016 року о 08.00 годині солдат ОСОБА_3 добровільно з`явився до військової частини НОМЕР_1 та того ж дня приступив до виконання обов`язків.
В судовому засіданні ОСОБА_3 провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Обвинувачений суду показав, що 04 листопада 2015 року залишив військову частину НОМЕР_1 , оскільки його похилого віку бабуся ОСОБА_5 з якою він з 10 років проживає разом потребувала сторонньої допомоги. 27.06.2016 року добровільно з`явився у військову частину. У вчиненому правопорушенні щиро кається.
Дослідив обставини справи, суд вважає доказаною вину ОСОБА_3 у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби негативно, за місцем проживання позитивно, з 10 років залишений без батьківського піклування, проживає за місцем реєстрації з бабусею ОСОБА_5 1953 року народження, є раніше не судимим.
Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого, з`явлення із зізнанням.
Обставин які обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні не має.
Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання з випробуванням.
Іспитовий строк встановити 1 рік.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти ці органи про зміну місця проживання, роботи.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1