Справа № 464/9408/15-к
пр.№ 1-кп/464/30/16
У Х В А Л А
25.03.2016 Колегія суддів Сихівського районного суду м. Львова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Львові кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,-

в с т а н о в и л а:

У провадженні Сихівського районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на строк 60 днів, оскільки термін такого доходить кінця, а жодні обставини, на підставі яких йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не відпали та відповідно існуючі ризики не зменшились.

Захисник та обвинувачений не заперечили проти продовження тримання під вартою.

Обговоривши заявлене клопотання, суд вважає, що таке підлягає до задоволення, а підстав для обрання більш м`якшого запобіжного заходу немає виходячи з такого.

Відповідно до ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд вважає, що наявні підстави для продовження раніше обраного запобіжного заходу ОСОБА_6 , виходячи з такого.

Відповідно до ухвали колегії суддів Сихівського районного суду м.Львова від 27 січня 2016 року, строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 закінчується 26 березня 2016 р.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який не працює, з середньою освітою, несудимий, інкриміновані епізоди відносяться до умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення і такі поєднані із погрозою застосування фізичного насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, суд приходить до висновку, що усі вищевказані обставини у своєму взаємозв`язку дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, продовжити вчинення кримінальних правопорушень, перешкоджати іншим чином об`єктивному з`ясуванню обставин справи.

Крім того, суд приймає до уваги складність справи, характер фактичних даних, що підлягають встановленню, кількість учасників справи (потерпілих, свідків), обсяг та специфіку процесуальних дій, необхідних для здійснення судового слідства.

У зв`язку з тим, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, тому слід продовжити строк тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.183, 331 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на шістдесят днів, а саме до 23 травня 2016 року включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, його захиснику та направити до Львівського СІЗО УДПС України у Львівській області.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2