Єдиний унікальний номер 722/1111/16-к
Номер провадження 1-в/722/757/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2016 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

представника виправної колонії: ОСОБА_4

та засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сокиряни клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 18.04.2016 року, звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

Обґрунтовуючи подане клопотання вказував, що під час відбування покарання дотримується вимог режиму, має декілька заохочень, діючих стягнень немає, здобув дві професії, працює різноробочим в деревообробному цеху, змінні завдання виконує в повному обсязі. На даний час, за зразкову поведінку переведений до дільниці соціальної реабілітації.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав, просив його задовольнити та зазначив, що винуватість у вчиненому злочині визнав в повному обсязі, щиро розкаюється у вчиненому. Працює на підприємстві установи в дві зміни, порушень режиму відбування покарання не допускає. На даний час, додатково працевлаштований перукарем.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував, оскільки вважає що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник виправної колонії ОСОБА_4 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання лише стає на шлях виправлення, покарання відбуває за вчинення особливо тяжкого умисного злочину, до кінця терміну відбування покарання залишається тривалий час, а тому заявлене ним клопотання є передчасним.

Голова спостережної комісії Сокирянської РДА в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву, в якій вирішення клопотання засудженого покладає на розсуд суду та просив провести судове засідання без його присутності.

Заслухавши думку всіх учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.

Частиною 3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.

Вироком апеляційного суду Волинської області від 27.03.2007 року, ОСОБА_5 засуджений за ст.ст. 187 ч.4, 15ч.2, 115 ч.2 п.6, 70, 71 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю та зі сплатою штрафу в розмірі 600 грн.

Ухвалою колегії суддів судової палати Верховного суду України від 26.06.2007 року, вирок апеляційного суду Волинської області від 27.03.2007 року змінено, перекваліфіковано дії ОСОБА_5 з ч.4 ст. 187 КК України на ч.1 ст. 187 КК України. На підставі ст.ст. 70, 71 КК України остаточно призначено йому покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю та зі сплатою штрафу в розмірі 600 грн.

Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 17.08.2007 року, ОСОБА_5 визначено порядок застосування покарання за всіма вироками, на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного йому за вироком апеляційного суду Волинської області від 27.03.2007 року частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 26.03.2006 року і остаточно призначено йому покарання у виді 12 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є його власністю та зі сплатою штрафу в розмірі 600 грн.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховано з 03.12.2006 року. Зараховано в строк відбування покарання період перебування його під вартою з 03.12.2006 року по 27.03.2007 року.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 09.02.2016 року, ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання за вироком апеляційного суду Волинської області від 27.03.2007 року строк його попереднього ув`язнення з 03.12.2006 року по 25.06.2007 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно кінець строку відбування покарання засудженого ОСОБА_5 11.11.2018 року.
Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_5 відбув 09 років 04 місяці 22 дні позбавлення волі, тобто більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом. Невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі станом на час постановлення судом даної ухвали становить 02 роки 06 місяців 16 днів.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно характеристик засудженого, які містяться в матеріалах особової справи, ОСОБА_5 в Сокирянську виправну колонію №67 відділу Державної пенітенціарної служби України в Чернівецькій області прибув 25.12.2011 року. На початку терміну відбування покарання допустив порушення режиму утримання, за що в одному випадку притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашено у передбаченому законом порядку. Був працевлаштований на виробництві колонії, в якості різноробочого деревообробного цеху. На початку терміну відбування покарання поставлені виробничі завдання не завжди виконував. В подальшому, змінив своє відношення до праці на краще. Мав два заохочення. За постановою начальника колонії був переведений до дільниці соціальної реабілітації при Сокирянській ВК№67. По прибуттю, 08.06.2015 року, працевлаштований в якості різноробочого дільниці соціальної реабілітації. Визначені йому завдання виконує. У відношенні до представників адміністрації колонії ввічливий. По відношенню до інших засуджених не конфліктний, будує із ними рівні та товариські відносини. За характером засуджений сильний, врівноважений, переважає флегматичний тип темпераменту. Роботи з благоустрою колонії виконує, однак ініціативи не проявляє і потребує контролю за якістю їх виконання. Виховні заходи, які проводяться у дільниці соціальної реабілітації відвідує лише в якості спостерігача, реагує посередньо. Не проявляє активності щодо організації в їх проведенні. Намагається утримувати у чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку. Участі у програмах диференційованого виховного впливу на даний час не приймає.
Згідно атестаційного листа засудженого ОСОБА_5 , станом на 20.01.2016 року, комісією визначено ступінь його виправлення як «стає на шлях виправлення».
Відповідно до протоколу №5/2016 від 03.03.2016 року, адміністративною комісією СВК було прийнято рішення відмовити ОСОБА_5 в клопотанні перед судом про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання як особі, яка не довела свого виправлення.
Суд не погоджується з такими висновками адміністративної комісії СВК з огляду на таке.
Згідно довідки про заохочення і стягнення засудженого ОСОБА_5 , останній під час відбування покарання в двох випадках був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Останнє стягнення у виді догани було накладене 03.05.2012 року правами начальника відділення за незначне порушення режиму утримання у вигляді порушення форми одягу. Всі стягнення, станом на час розгляду судом клопотання у встановленому законом порядку погашені.
Натомість, за весь період відбування покарання, за сумлінне відношення до праці та зразкову поведінку, засуджений ОСОБА_5 в десяти випадках був заохочений.
Згідно довідки № 414 від 20.04.2016 року, виданої відділом організації та нормування праці СВК №67, засуджений ОСОБА_5 працює на підприємстві установи в деревообробному цеху. Поставлені перед ним норми виробітку виконує в повному обсязі. В період з січня 2013 року по липень 2013 року, засуджений ОСОБА_5 поставлені перед ним норми виробітку не виконував з незалежних від нього причин, а саме відсутністю необхідних обсягів роботи, що підтверджується відповідними актами, затвердженими начальником колонії.
Згідно довідки-меморандуму, затвердженої начальником о.в. СВК, на засудженого ОСОБА_5 , останній порушень режиму відбування покарання не допускає, намірів щодо протиправної поведінки не проявляє.
Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Частиною 2 ст. 65 КВК України визначено, що активна участь засуджених у виховних заходах заохочується і враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення.

Згідно ч.4 ст. 126 КВК України, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання засуджених заохочується і враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення.
Відповідно до ст. 127 КВК України, участь у самодіяльних організаціях є добровільною справою кожного засудженого, його соціально корисна активність заохочується адміністрацією колонії і враховується при визначенні ступеня його виправлення.
Так судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 заходи виховного впливу, які проводяться у відділенні установи відвідує, робить для себе необхідні висновки. Під час відбування покарання реалізував програму диференційованого виховного впливу «професія» та «правова просвіта» при Маневецькій ВК42, що підтверджується відповідними заявами засудженого від 28.09.2007 року.
Згідно свідоцтв серії НОМЕР_1 від 06.07.2011 року та серії 12 СВ №123435 від 24.06.2010 року, ОСОБА_5 закінчив Маневецький навчальний центр №42, здобувши професії «верстатник деревообробних верстатів» та «лицювальник-плиточник».
З огляду на це, суд не бере до уваги доводи адміністрації колонії стосовно того, що засуджений не приймає активну участь у виховних заходах та програмах диференційованого виховного впливу, оскільки характеризуючи дані про особу засудженого встановлюються не за період відбування покарання в конкретній установі, а за весь період відбування покарання в місцях позбавлення волі.

Згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення та застосування відносно нього вказаної пільги.

Сумлінна поведінка повинна полягати у дотриманні засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

Так, враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що останній за час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці цілком довів своє виправлення, а тому заслуговує бути звільненим від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк.

Окрім того, застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, на думку суду, буде стимулювати його до подальшої правослухняної поведінки, повернення його до загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві,заохочуватиме його до остаточної відмови від вчинення неправомірних дій, сприяючи скорішому досягненню мети покарання.

Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком апеляційного суду Волинської області від 27.03.2007 року, зміненого ухвалою Верховного суду України від 26.06.2007 року, умовно-достроково на невідбутий строк 02 роки 06 місяців 16 днів.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71,72 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: