справа № 208/4779/16-к
№ провадження 1-кп/208/451/16
УХВАЛА 15 вересня 2016 р. м. Кам`янське
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, українця, громадянина України, маючого базову загальну середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: 14.05.2015 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, п.3,4 ч.1 ст.76 КК України покарання у вигляді 2 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України
в с т а н о в и в :
В провадженні Заводського райсуду м. Дніпродзержинська знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 ч.2 ст. 186 КК України
Прокурор в судовому засіданні звернувся з клопотанням про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою мотивуючи тим, що, ризики, які були враховані судом при обранні йому запобіжного заходу тримання під вартою не змінились, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого не з`явилось.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечували, просили змініти запобіжний захід на більш м`який.
Вислухавши учасників процесу, суд вважає, що клопотання прокурора необхідно задовольнити з наступних підстав.
За ч.ч. 1, 5, 6 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобовязані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, пов`язане із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК та не підлягає розширеному тлумаченню.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Пунктом 1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Пунктом 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011р. визначено, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Згідно матеріалів обвинувального акту ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської обл. від 19.07.2016 року було обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.09.2016 року.
Встановивши, що, обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою спливає, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу обґрунтоване необхідністю запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від суду, і існування зазначених ризиків є об`єктивним і нічим не спростовано, суд вважає, що для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховуватися від суду, спробам іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню та в подальшому вчиняти кримінальні правопорушення; буде доцільним продовжити відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 194, 331, 350 КПК України, суд
Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого ч.2 ст.186 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 листопада 2016 року.
Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню а апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1