АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/780/16 Справа № б/н Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - ОСОБА_1

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 червня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинську, громадянин України, не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою слідчого судді в задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпродзержинського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , відмовлено, та обрано запобіжний захід у вигляді особисто зобов`язання.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що відповідно до положень п.2 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, включно у разі якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Тому слідчий суддя, врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, існують ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, скоїти інше кримінальне правопорушення, але із врахуванням інших обставин кримінального правопорушення, прийшов до висновку про застосування міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури, було подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу про обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_7 вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування своєї скарги, прокурор посилається на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та при неодноразовому відвідуванні ОСОБА_7 за місцем заявленого останнім місця мешкання, а саме АДРЕСА_2 останній за вказаною адресою був відсутній, двері квартири ніхто не відчиняв, номер мобільного телефону, щодо якого у органу досудового розслідування наявна інформація, постійно вимкнутий. 14.06.2016р. ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та наступного дня, 15.06.2016р. ОСОБА_7 було вручено клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу тримання під вартою та повідомлено про судове засідання яке повинно було відбутися о 15-00 годині цього ж дня. Однак, ОСОБА_7 в назначений час, до суду не з`явився, у зв`язку з чим судове засідання було перенесено на 21 червня 2016року. Зазначені обставини дають підстави на думку прокурора вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 переховується від органу досудового розслідування., не має міцних соціальних зав`язків, а саме не одружений, постійного місця роботи, проживає не адресою реєстрації, а тому перешкоджає здійсненню досудового розслідування а тому до нього слід застосувати запобіжних захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора який підтримав клопотання слідчого, подане до суду першої інстанції, пояснення захисника та підозрюваного, які, заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши надані матеріали за клопотанням слідчого та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено, що нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як зокрема, законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Як вбачається із наданих до апеляційного суду матеріалів кримінального провадження, в СВ Дніпродзержинського ВП у Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження за №0000117, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.04.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Дослідженням матеріалів судового провадження вбачається що, 05 квітня 2016 року було проведено огляд автомобіля ВАЗ 2101 д.н. НОМЕР_1 яким керував ОСОБА_7 де в сумці на підлозі вказаного автомобіля було вилучено предмет схожий на пістолет.(а.с.п.5-7)
Згідно висновка експерта №12/3.1/3.2-281 від 13.04.2016року наданий на дослідження предмет схожий на пістолет з маркуванням «mauser-werke oberndorf mob/90.» Предмет є самозарядним пістолетом, виготовленим шляхом переробки саморобним способом газового 9мм пістолета «mauser» моделі mob/90/ калібру 9мм P.A.K. виробництва Німеччини видаленням з каналу ствола стаціонарного захисного елемента(перетинки) (а.с.п.9-14) 14 квітня 2016 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України. 15 червня 2016 року, у відповідності до ст.184 КПК України, слідчий за погодженням з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області звернувся з клопотанням до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 . Ухвалою слідчого судді в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було відмовлено, та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Виходячи з положень ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання або продовження, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин (ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею були дотримані, а тому доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, не є слушними.
Так, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, що витікає з досліджених в суді апеляційної інстанції матеріалів, доданих до клопотання, а саме протоколів допиту свідків, протоколом огляду місця події від 05.04.2016р., висновка експерта, а також даних про особу підозрюваного, те що він має місце проживання, знаходиться в цивільному шлюбі, та на його утриманні знаходиться неповнолітня донька 2009 року народження, та з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, запобігання таким ризикам, як спроба вчинити інше кримінальне правопорушення, а також запобігання переховуванню від органів досудового розслідування та суду, на що вказує тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, яке становить строк від 3 до 7 років позбавлення волі, розуміючи які, підозрюваний може переховуватися від вказаних органів, колегія суддів приходить до висновку, що застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з огляду на вищезазначене, зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст.177 КПК України
З урахування вищевикладеного, в контексті вимог вищевикладених норм кримінального процесуального закону та практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів не вбачає наявність підстав для скасування ухвали слідчого судді про відмову в задоволенні клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та задоволення клопотання слідчого погодженого з прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 , про що ставить питання прокурор у своїй апеляційній скарзі, а тому слід залишити застосований судом першої інстанції до підозрюваного міру запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури- процесуального керівника ОСОБА_8 залишити без задоволення

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 червня 2016 року, якою в задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , відмовлено, та обрано запобіжний захід у вигляді особисто зобов`язання та покладено певні обов`язки залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 .