Справа№751/3283/16-к
Провадження №1-кс/751/697/16
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м.Чернігів 07 квітня 2016 року
Слідчий суддя Новозаводського районного суду м.Чернігова ОСОБА_1
за участі прокурора ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
До суду від слідчого надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 до чотирьох місяців, погоджене прокурором у кримінальному провадженні-прокурорм відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_2 . В обґрунтування даного клопотання зазначено, що строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту спливає 08.04.2016 року, однак для проведення всебічного, повного та об`єктивного розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих дій, для проведення яких необхідно не менше двох місяців.
Прокурор повідомив, що ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, та з метою уникнути покарання, може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, продовжити займатись злочинною діяльністю, оскільки він ніде не працює, та перешкодити кримінальному провадженню іншим чином. Також в зв`язку з неможливістю закінчити досудове слідство, та необхідністю виконати ряд процесуальних дій просить продовжити запобіжний захід до чотирьох місяців.
Строк досудового слідства по справі продовжено заступником прокурора Чернігівської області ОСОБА_5 до 09.06.2016 року.
ОСОБА_3 не заперечує проти продовження запобіжного заходу, вказує, що не має можливості влаштуватись на роботу, оскільки постійно знаходиться вдома, має намір поновитись на навчанні. Він має постійне місце мешкання у своїх рідних.
Вислухавши думку осіб кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не підлягає задоволенню, дійшовши даних висновків з наступного:
Відповідно до ч.3 та ч.5 ст.199 КПК України вказано, що «Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити:
1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою,
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою,
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у ч.3 цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою».
Прокурором не надано суду підтверджуючих доказів, що ОСОБА_3 будь яким чином впливає на свідків по справі, спілкується з ними чи намагається зустрітись. Також не надано суду доказів, що ОСОБА_3 , після обрання йому запобіжного заходу, допустив порушення покладених на нього обов`язків, або причетний до вчинення правопорушень. Оскільки судом не покладались на нього будь які обов`язки.
Таким чином суд вважає, що ОСОБА_3 не може, та фактично не впливає будь яким чином на хід досудового розслідування. Ніяким чином не переховується від органів досудового слідства та суду.
Він має постійне місце мешкання і продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту перешкоджає його намірам відновити навчання у навчальному закладі, а також не дає можливості влаштуватись на роботу.
Судом, відповідно до ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 09.02.2016 року та ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 16.02.2016 року, відносно ОСОБА_3 взагалі не встановлювались будь які обмеження, а тому і неможливо їх продовжити в розумінні ст..194 та 199 КПК України.
Рішенням Європейського Суду з прав людини, вказано - справа «Водяник проти України» 7554/10 від 2 жовтня 2014 року п.22 «Щодо посилання суду на тяжкість пред`явлених заявникові обвинувачень, Суд неодноразово постановляв, що ця причина не може сама по собі виправдовувати тримання під вартою (див.наприклад рішення у справі «Худойоров проти Росії», заява №6847/02, п.180, ЕСНR 2005-Х). Більше того, саме лише посилання суду під час вирішення питання про продовження тримання заявника під вартою на потребу у проведенні слідчих дій не є достатньою підставою тривалого тримання під вартою (див.рішення від 19 грудня 2013 року у справі «Середа проти Росії», заява №41545/06, п.66 з подальшими посиланнями).

П.20 даної справи вказує, «Суд погоджується з тим, що у справах, пов`язаних з організованою злочинністю і у яких кілька обвинувачених, ризик того, що затриманий, будучи звільненим, може чинити тиск на свідків та співучасників або у інший спосіб перешкоджати провадженню, часто є особливо великим. Проте той факт, що особу обвинувачують у злочинній змові, не є сам по собі достатнім для виправдання тривалих періодів тримання під вартою-особисті обставини та поведінка особи завжди повинні братися до уваги (див.рішення від 31 жовтня 2013 року у справі «Гросс ман проти Росії», заява №46282/07). У цій справі не має жодних ознак того, що національні суди у який-небудь спосіб перевірили, чи дійсно заявник намагався або планував залякати свідків або у інший спосіб перешкодити відправленню правосуддя. Твердження, що заявник міг впливати на свідків та інших осіб, не було підкріплено жодними доказами або принаймні посиланням на імена таких осіб….»

П.21 «Аналогічним чином, Суд не переконаний, що існувала небезпека того, що заявник переховуватиметься від слідства та суду або знову вчинить злочин, оскільки в матеріалах справи немає доказів, які б підтверджували такі твердження».

Також суду не надано жодної характеристики на ОСОБА_3 , чи даних які вказують на порушення ним раніше застосованих запобіжних заходів. Слідчий не направив свої дії на отримання таких характеристик.

Прокурор не надав суду підтверджень, що ОСОБА_3 впливає на свідків за весь час проведення досудового розслідування, а не визнання своєї вини в інкримінованому злочині не може слугувати підставою до взяття особи під варту та продовження строку тримання під вартою, що вказано в справі «Клішин проти України» №30671/04 від 23.02.2012 року.. та закріплені в ст..26 КПК України.

Крім того судом встановлено, що залишилось виконати тільки процесуальні дії, направлені на отримання результатів судових експертиз, остаточно кваліфікувати дії підозрюваних, та виконати вимоги ст..290-293 КПК України.

При цьому суд вважає, що ОСОБА_3 не може ніяким чином вплинути на виконання даних процесуальних дій, і ризики, зазначені в клопотанні нічим не підтверджені. Перебування під домашнім арештом створює для підозрюваного значні незручності, які негативно впливають на його самого, членів його сім`ї, позбавляють можливості направити свої дії на усунення негативних наслідків від його дій.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-179, 181, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України,

Ухвалив:
В задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена на протязі 5 днів безпосередньо до апеляційного суду Чернігівської області.

Слідчий cуддя ОСОБА_1