АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/793/54/16 Справа № 2314/9208/12 Категорія: ч. 2 ст.125 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінальної справи за апеляціями потерпілої ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_5 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Житомир, житель АДРЕСА_1 , не судимий в силу ст. 89 КК України, -

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, до штрафу в розмірі 850 гривень.

ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Вирішено стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1000 грн..

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_5 визнаний винним та засуджений за те, що він, 20.09.2012 року о 09:30 годині, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_1 на грунті неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_6 удари по руках, чим спричинив тілесні ушкодження, у виді синця на тильній поверхні лівої кисті з захватом променево-зап`ясткового суглобу та фаланг пальців, які згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 156-2013/о від 16.09.2013 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 просить змінити вирок Придніпровського суду м. Черкаси від 16.08.2016 року, стягнути з засудженого матеріальну та моральну шкоду згідно її позовної заяви, та збільшити розмір призначеного ОСОБА_5 покарання у виді штрафу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно не задоволено її цивільний позов в частині заподіяння їй злочином матеріальної шкоди , хоча спричинена матеріальна шкода була повністю підтверджена документально квитанціями, які суд не взяв до уваги. Розмір моральної шкоди, стягнутий вироком суду на її користь з засудженого, є занадто малий, в результаті дій ОСОБА_5 вона довго лікувалась, перенесла дві операції та інфаркт, обвинувачений продовжує чинити перепони в користуванні будинком.

В апеляції засуджений ОСОБА_5 просив вирок суду скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінального-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та постановити новий вирок, яким його виправдати через відсутність в його діях складу та події кримінального правопорушення. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом не було надано оцінки показам свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також показам свідків, допитаних в судовому засіданні з врахуванням даних проведеного слідчого експерименту, в частині того, що вони не могли бачити факту нанесення ударів потерпілій через щільність воріт та висоту паркану. Вважає, що саме ОСОБА_6 спровокувала конфлікт, першою почала наносити йому удари в результаті чого в нього було подряпане обличчя, він їй тілесних ушкоджень на наносив. Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні не допитувався, але суд послався у вироці на його покази, як на доказ вини засудженого, що є порушенням.

Заслухавши доповідь судді, думку потерпілої ОСОБА_6 , яка підтримала власну апеляцію, просила її задовольнити та заперечила проти задоволення апеляції засудженого; думку засудженого ОСОБА_5 в підтримку власної апеляції та заперечення апеляції потерпілої, перевіривши матеріали провадження та обміркувавши над доводами апеляцій, колегія суддів вважає, що вони підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним та обгрунтованим. Наведені вимоги законності свідчать, що перед постановленням вироку суд у порядку, визначеному кримінально-процесуальним законом, повинен розглянути всі докази зібрані на підтвердження пред`явленого обвинувачення, дати оцінку наявним доказам на підставі всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи у їх сукупності, та залежно від установлених обставин правильно застосувати кримінальний закон.

Відповідно до ст.ст. 367, 368, 369, 370 КПК України (в ред. 1960 року) підставами для скасування вироку є однобічність або неповнота судового слідства, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону.

Так, вирок суду вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, коли висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Однобічним або неповним визнається судове слідство в суді першої інстанції, коли залишилися недослідженими такі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для правильного вирішення справи, або вони були досліджені поверхово, зокрема, коли не допитані всі особи, показання яких мають істотне значення для справи.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України (в ред. 1960 р.) істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.

Згідно ст.334 КПК України (1960 р.), мотивувальна частина вироку повинна містити формулювання обвинувачення , визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. У цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину та докази на яких ґрунтується висновок суду щодо доведеності вини підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази. При цьому суд має проаналізувати фактичні дані, що містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудного, висновках експертів та в інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення , а також , керуючись законом, дати оцінку доказам з точки зору їх допустимості і достовірності.

Висновки суду у вироку повинні бути належним чином мотивовані, в тому числі щодо кваліфікації дій підсудного.

При постановленні вироку мають одержати оцінку всі докази, розглянуті в судовому засіданні: як докази, на підставі яких суд визнав установленими ті або інші обставини, так і ті з них, через які суд дійшов висновку, що деякі обставини не мали місця в дійсності.

Вказаних вимог кримінально-процесуального закону суд першої інстанції, виносячи вирок по даній справі, не дотримався.

Так, згідно вироку, районний суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 20.09.2012 року заподіяв ОСОБА_6 умисні легкі тілесні ушкодження, і кваліфікував такі дії за ч. 1 ст. 125 КК України.

Однак, при формулюванні обвинувачення ОСОБА_5 у вироку, судом не зазначено мотив і мету побиття засудженим потерпілої, що має підтверджуватися дослідженими доказами, зміст яких викладається у вироку. Саме мотив допомагає правильному визначенню юридичної кваліфікації вчиненого, ступеня суспільної небезпечності злочину та індивідуалізації покарання.

Конфлікт на ґрунті неприязних стосунків між засудженим та потерпілою, зазначений у формулюванні обвинувачення, повинен з чогось виникнути і підтверджуватись викладеними у вироку доказами.

З показань засудженого ОСОБА_5 , зазначених у вироку, вбачається, що він вину в інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив, що будь-яких ударів ОСОБА_6 не наносив, а навпаки потерпіла спровокувала конфлікт та нанесла йому удар по голові та подряпала йому обличчя.

При цьому в апеляційній скарзі засуджений зазначає, що всі події відбувались у дворі будинковолодіння, за парканом висота якого становить 1,76 м, а тому свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не могли бачити події у дворі при закритій хвіртці.

У вироку суду не спростовано конкретними доказами цих показань засудженого ОСОБА_5 та не дано їм оцінки, а також не надано належної оцінки показанням свідка ОСОБА_7 , яка була безпосереднім очевидцем подій та своїми свідченнями підтвердила показання засудженого.

Крім того, з протоколу судового засідання вбачається, що в ході розгляду справи була допитана в якості свідка ОСОБА_12 , показанням якої судом також не було надано оцінки у вироці.

Відповідно до вимог ст. 257 КПК України( в ред. 1960 р.) суд першої інстанції при розгляді справи повинен безпосередньо дослідити докази в справі: допитати підсудного, потерпілого, свідків, заслухати висновки експертів, оглянути речові докази, оголосити протоколи та інші документи.

Зазначені вимоги кримінально-процесуального закону судом першої інстанції не були дотримані під час розгляду даної справи і постановленні вироку.

Як вбачається з матеріалів справи та протоколу судового засідання, районний суд, розглядаючи дану справу, не допитував в судовому засіданні свідків: ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , але в вироці - послався на їх показання як на такі, що підтверджують винність засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочину, що є неприпустимим.

27.10.2015 року потерпілою ОСОБА_6 було заявлено клопотання про фіксування судового процесу, яке було задоволено судом. Під час апеляційного розгляду даної кримінальної справи встановлено, що в матеріалах справи відсутній журнал судового засідання за 27.10.2015 р., містяться диски з звукозаписами судових засідань, але відсутній звукозапис судових засідань за 02.02.2016 рік, протокол судового засідання за 27.10.2015 рік не підписаний секретарем, що є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що районний суд не повно з`ясував обставини вчинення злочину та його мотив, належним чином не оцінив наявні у справі докази, особливо покази свідків та засудженого у сукупності, що має значення для правильного з`ясування фактичних обставин справи та кваліфікації діяння засудженого. Суд першої інстанції не взяв до уваги докази, які могли б істотно вплинути на його висновки по справі, та за наявності суперечливих доказів в мотивувальній частині не проаналізував їх належним чином, не навів мотивів - чому він взяв до уваги одні докази, визнавши їх достовірними , і відхилив інші.

За вказаних обставин, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в зв`язку з однобічністю та неповнотою судового слідства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а справа - направленню на новий судовий розгляд, в ході якого суд першої інстанції повинен всебічно, повно і об`єктивно дослідити обставини справи в їх сукупності, керуючись законом, перевірити доводи, викладені в апеляціях потерпілої та засудженого, після чого дати належну правову оцінку його діям, і прийняти законне рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінально-процесуального законодавства.

Що стосується інших доводів апелянтів, то вони мають бути перевірені під час нового розгляду справи. В тому числі - доводи потерпілої ОСОБА_6 щодо безпідставного лише часткового задоволення цивільного позову, оскільки вона має оригінали квитанцій, що підтверджують розмір заподіяної їй матеріальної шкоди внаслідок нанесення їй тілесних ушкоджень, але районний суд вказані докази до уваги не взяв.

З врахуванням викладеного, керуючись ч. 2 ст. 379, ст. ст. 362, 365,366, 367, 368 КПК України (1960р.), колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Апеляції засудженого ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 серпня 2016 року відносно ОСОБА_5 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі суду.

Головуючий :

Судді :