Справа № 137/433/15-к
У Х В А Л А

06.03.2015

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: слідчого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 за участю: прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 особи відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт. Літині клопотання слідчого СВ Літинського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в межах кримінального провадження № 0000081.

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 . В клопотанні зазначається, що ОСОБА_6 01.03.2015 приблизно о 18:00, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в житловому будинку по АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, під час суперечки, яка виникла на підставі ревнощів, підійшов до своєї співмешканки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та наніс їй три удари в область голови, в наслідок яких остання впала на підлогу. У подальшому ОСОБА_6 продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс лежачій на землі ОСОБА_7 близько 5-6 ударів обома ногами, а саме п`ятою, в область тулуба та голови, що були небезпечними для життя потерпілого в момент заподіяння. У наслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла від сполучної травми тіла.

Необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою мотивують тим, що у діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Даний злочин відноситься до тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Крім того, ОСОБА_6 за життя був тричі судимий за вчинення умисних злочинів, відбував покарання у місцях позбавлення волі, що підтверджується вимогою про судимість. На даний час ОСОБА_6 відповідно до ст. 89 КК України, такий що немає судимості. Вважають, що існує декілька ризиків що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на свідків. Тому просять обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали та просили обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою. Адвокат та підозрюваний просили обрати більш м`який запобіжний захід. Вивчивши документи, які є у матеріалах клопотання, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що наявна обгрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 121 КК України та 05.03.2015 останнього повідомлено про підозру. Підозра обґрунтовується витягом з ЄРДР, протоколами огляду місця події, довідками про причину смерті.

Суд враховує, що ОСОБА_6 ніде не працює, не має постійного місця проживання, неодружений, негативно характеризується за місцем проживання, веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем це свідчить про відсутність у нього соціально-стримуючих факторів. Дані обставини, а також загроза покарання від 7 до 10 років позбавлення волі дає суду підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового слідства та суду, тобто наявний ризик передбачений п.1ч.1 ст.177 КПК України.

Судом взято до уваги те, що хоча ОСОБА_6 є таким що не має судимості, однак він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, відбував покарання у виді позбавлення волі. Ці обставини свідчать, що він схильний до вчинення правопорушень, а тому наявний ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Пункт 4 ч.2 ст.183 КПК України передбачає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.
Застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не дасть змоги забезпечити виконання ним покладених обов`язків. Зокрема, не підлягають до застосування щодо підозрюваного запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання, так як він буде недієвим через можливість останнього ухилитись від слідства та суду під загрозою покарання від 7 до 10 років позбавлення волі. Через відсутніх осіб, які могли б за нього поручитися такий запобіжний захід як порука не можливий. Не можливо застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту, у зв`язку з тим, що він немає постійного місця проживання, зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя. Беручи до уваги те, що підозрюваний не працює, не має постійного заробітку можливість застосування застави виключається.
Рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року, визнано конституційною норму про те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа. Враховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ). Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п 34. передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Судом враховано, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, тому, користуючись правом передбаченим п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суд не визначає розмір застави.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-184, 193, 194, 196, 198 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовільнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 01.05.2015 року. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти діб після проголошення.

Суддя ОСОБА_1