У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000049 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 04 листопада 2015 року
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки 6 місяців та з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 цього ж Кодексу.
Цим же вироком засуджено ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, судові рішення щодо якого не оскаржуються.
Стягнуто із засудженого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 2 980 грн 02 коп. матеріальної шкоди та 2000 грн витрат на правову допомогу.
Ухвалено стягнути із засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 процесуальні витрати, а також вирішено долю речових доказів.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23 лютого 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишено без зміни.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, у вечірній час 12 січня 2015 року проник до належного ОСОБА_9 магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав 3 пляшки горілки загальною вартістю 356 грн 59 коп. та грошові кошти в сумі 300 грн. Викрадене він розділив з ОСОБА_7 , який під час вчинення злочину чекав його біля магазину.
Крім цього, ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 00 год. 30 хв. 01 травня 2015 року проник до належного ОСОБА_10 магазину «На окраїні» на АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрав 2 картки поповнення рахунку, 34 пачки цигарок, 14 запальничок, 2 дитячі розвиваючі гри загальною вартістю 857 грн 60 коп. та грошові кошти в сумі 899 грн.
Він же, в період з 12 год. 00 хв. 20 липня по 02 год. 30 хв. 21 липня 2015 року проник до належного ОСОБА_8 магазину на АДРЕСА_3 , звідки повторно таємно викрав пляшку коньяку, 90 сигар, 50 пачок цигарок 12 плиток шоколаду загальною вартістю 1817 грн 35 коп. та грошові кошти в сумі 300 грн.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_6 та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що місцевий суд не повною мірою врахував те, що протягом незначного проміжку часу ОСОБА_6 скоїв три тяжкі злочини проти власності, повністю не відшкодував потерпілій ОСОБА_8 завдану шкоду, не працює, проживає за рахунок матері та вчинив злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, на думку прокурора, суд безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. При цьому апеляційний суд на вказані обставини уваги не звернув та необґрунтовано залишив без задоволення апеляційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_8 щодо м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, та кваліфікація його дій в касаційній скарзі прокурора не оскаржуються.
Посилання прокурора на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого є необґрунтованими.
Так, за ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Згідно зі ст. 75 КК України в разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд із достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими, конкретні обставини провадження, особу винного, який не одружений, задовільно характеризується, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його стан здоров`я (у 2001 році переніс операцію на серці), повне відшкодування завданої шкоди потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_10 і часткове відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_8 , думки потерпілих щодо міри покарання, обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття,активне сприяння судовому розгляду та часткове добровільне відшкодування завданих збитків, обставину, яка обтяжує покарання, - вчинення двох епізодів крадіжок у стані алкогольного сп`яніння. За таких умов місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції частини статті, за якою його визнано винним, і звільнив від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для його виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів.
Апеляційний суд переглянув це кримінальне провадження та, врахувавши, що ОСОБА_6 працевлаштувався і додатково відшкодував заподіяну ним шкоду, виніс мотивовану ухвалу, якою визнав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а призначене йому покарання таким, що повною мірою відповідає вимогам ст. 65 КК України. При цьому доводи, наведені в апеляційній скарзі прокурора, апеляційний суд належним чином перевірив та мотивовано відхилив їх.
Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Оскільки в касаційній скарзі прокурора не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої м`якості призначеного ОСОБА_6 покарання, скарга задоволенню не підлягає.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування судових рішень, у провадженні не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 23 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3