Справа № 423/76/16-к
Провадження № 11-кп/782/138/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року Апеляційний суд Луганської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

прокурора: ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

перекладача: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Луганської області в м.Сєвєродонецьку апеляційну скаргу зі змінами заступника керівника Лисичанської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 та захисника-адвоката ОСОБА_13 на вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 31 березня 2016 року, яким

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, уродженка м. Попасна Луганської області, з повною загальною середньою освітою, в силу ст. 89КК України, не судима, не працююча, не заміжня, мешкаюча за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджена за ч.3 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_14 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на три роки, зобов`язавши її не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, обраний відносно ОСОБА_14 , залишено без змін на строк до набрання вироком законної сили.

Стягнено з ОСОБА_14 на користь держави процесуальні витрати у сумі 883,20 грн. (вісімсот вісімдесят три гривні 20 копійок).

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець м. Первомайськ Луганської області, маючого загальну повну середню освіту, не працюючий, не одружений, на обліку військовозобов`язаних не перебуває, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий:

1)15.11.1985 року Первомайським міським судом Луганської області за ч.2 ст. 140 КК України (1960) до позбавлення волі на строк 2 роки з конфіскацією майна, відстрочка виконання вироку 2 роки; звільнений 03.03.1989 року по відбуттю строку покарання;

2)09.10.1990 року Свердловським о/с РФ за ст. 246 п. «А» КК РСФСР до позбавлення волі на строк 1 рік; звільнений 12.07.1991 року по відбуттю строку покарання;

3)07.10.1993 року Стаханівським міським судом Луганської області за ч.3 ст.81,ч.3 ст. 82, ч.2 ст.140, ч.2 ст. 215-3, 42 КК України до позбавлення волі на строк 5 років; звільнений 10.10.1997 року по відбуттю строку покарання;

4)04.02.2000 року Первомайським міським судом Луганської області за ст. 108-1 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, із застосуванням ст. 45 КК України засуджений умовно з іспитовим строком 1 рік, штраф 170 грн;

5)14.06.2000 року Первомайським міським судом Луганської області за ч.2 ст. 81, ч.1ст.89, ч.3 ст. 140, ч.1 ст. 145, 42 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; згідно ст. 43 КК України приєднано невідбуте покарання по вироку Первомайського міського суду від 04.02.2000 року, остаточно 3 роки 6 місяців позбавлення волі; постановою Алчевського міського суду Луганської області від 28.01.2002 року вирішено виключити з вироку ст. 108-1 КК України, вважати засудженим за ст. 81 ч.2, ст.140, ч.3 ст.89, ч.1 ст.145, ч.1 ст. 42 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; звільнений 31.07.2002 року умовно-достроково, невідбутий строк 7 місяців 20 днів;

6)04.12.2002 року Первомайським міським судом за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; згідно ст. 71 КК України приєднана частина у вигляді 6 місяців позбавлення волі за вироком Первомайського міського суду від 14.06.2000 року, остаточно 3 роки 6 місяців позбавлення волі; звільнений 08.09.2005 року умовно-достроково, невідбутий строк 6 місяців 19 днів;

7)23.02.2006 року Первомайським міським судом за ч.1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік; згідно ст. 71 КК України приєднано частину невідбутого покарання за вироком Первомайського міського суду від 04.12.2002 року, остаточно 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

8)15.01.2007 року Первомайським міським судом за ч.2 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 3 роки; згідно ст. 71 КК України приєднано частину покарання за вироком Первомайського міського суду від 23.02.2006 року, остаточно 4 роки позбавлення волі; вирок змінено постановою Апеляційного суду Луганської області від 18.05.2007 року, остаточно призначено покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

9)10.04.2012 року Первомайським міським судом за ч.2 ст. 185 КК України до обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців; звільнений 23.01.2014 року по відбуттю строку покарання

засуджений за ч.3 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо ОСОБА_6 , залишено без змін на строк до набрання вироком законної сили.

Строк попереднього ув`язнення в період з 18 листопада 2015 року до моменту прийняття цього вироку, тобто до 31 березня 2016 року, включно, зараховано у строк відбуття ОСОБА_6 покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у сумі 883,20 (вісімсот вісімдесят три гривні 20 копійок).

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И В:

Вироком суду ОСОБА_6 та ОСОБА_14 визнано винними в тому, що 16 листопада 2015 року о 08.00 годині ОСОБА_6 , який був раніше судимий за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, тобто в діях якого є ознаки повторності, та який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, разом з ОСОБА_14 , яка також знаходилась у стані алкогольного сп`яніння, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, заздалегідь домовившись між собою, відкрито заволоділи майном ОСОБА_11 , реалізуючи суспільний протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, проникли в квартиру АДРЕСА_4 , де мешкав ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому, ОСОБА_6 , який відтіснив потерпілого в квартиру, і ОСОБА_14 зайшли до приміщення та на прохання ОСОБА_11 припинити протиправні дії, не чіпати його, останні не реагували. У ході відкритого викрадення ОСОБА_14 з ОСОБА_6 заволоділи: мобільним телефоном «Alcatel one touch 117» вартістю згідно висновку експерта №512-204/7 150 грн.; SIM- карткою оператора « Life», вартістю 20 грн.; 19 гривень на рахунку мобільного телефону; 20 гривнями; 2-х літровою пляшкою пива вартістю 29 грн.; жир «смалець» вагою 400 грам, вартістю 13,50 грн.; банкою згущеного молока, вартістю 22,05 грн.; банкою тушонки, вартістю 37,25 грн.; 300 грам ковбаси «Краковська», вартістю 27,75 грн., 400 грам вершкового масла, вартістю 38,56 грн. Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_14 злочинними діями відкрито заволоділи майном ОСОБА_11 на загальну суму 377,11грн.

В апеляційній скарзі заступник керівника Лисичанської місцевої прокуратури ОСОБА_10 ставить питання про скасування вироку суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 через мякість і ухвалення нового вироку, яким призначити покарання ОСОБА_15 за ст.186ч.3 КК України у виді 5 років позбавлення волі, в іншій частині вирок суду залишити без змін.

В змінах до апеляційної скарги заступник керівника Лисичанської місцевої прокуратури ОСОБА_16 просить скасувати вирок стосовно ОСОБА_17 та ОСОБА_18 у зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального законодавства та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Заступник керівника Лисичанської місцевої прокуратури вказує на те, що в матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, що, відповідно до ч.2ст.412 КПК України, є підставою для скасування зазначеного рішення; з журналів судових засідань від 18.03.2016 та 01.04.2016 /а.п. 166, 193/ встановлено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось на підставі ст.107 КПК України, хоча, при цьому в матеріалах провадження відсутні дані про повідомлення належним чином учасників кримінального провадження про час та місце судового розгляду. З матеріалів провадження вбачається неналежне фіксування судового процесу, оскільки в журналах судових засідань неодноразово зазначено, що суд видалявся до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Також під час судового провадження, в порушення вимог ч.3ст.56 КПК України, потерпілий ОСОБА_11 не був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань, крім того був позбавлений участі у судових дебатах /а.с.170-172; 175/, що унеможливило реалізацію останнім своїх прав, передбачених чинним законодавством, та, відповідно до положень п.5ч.2ст.412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та, відповідно до п.п.1,7ч.1ст.415 КПК України, є підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_11 ставиться питання про скасування вироку суду та, як вбачається із смислу апеляційної скарги, просить не призначати покарання ОСОБА_6 , пов`язане з позбавленням волі, вважає, що ОСОБА_19 повинна понести суворе покарання за скоєне. Потерпілий вказує на те, що вирок є несправедливим, оскільки ОСОБА_20 викрадення майна у нього не скоював, вважає, що відповідальність за викрадення майна повинна нести ОСОБА_19 , яка раніше вже була засуджена умовно за скоєння у нього викрадення майна, але суд знову призначив їй покарання умовно. Рябцева він вважає невинуватим і претензій до нього не має, матеріальну шкоду йому відшкодовано рідними ОСОБА_20 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 посилається на те, що він не згоден з вироком суду, який вважає незаконним, оскільки він не скоював злочин, в якому суд визнав його винуватим. Вказує на те, що він не бачив, коли і що ОСОБА_19 забирала у Мандрики. Справу було сфабриковано проти нього, матеріали , які характеризують його особу, сфальсифіковані. Вказує на те, що досудове розслідування не проводилось, йому відомо, що ОСОБА_19 є співробітником міліції; суд не прийняв до уваги показання потерпілого Мандрики в судовому засіданні, який заявляв, що він не винен, а винна ОСОБА_19 ; тримали його під вартою в м.Попасне в ІТУ, в якому відсутні умови для утримання, без світла, без окулярів він не міг прочитати документи, які підписував, але йому обіцяли підписку про невиїзд в суді; посилається на те, що суд не взяв до уваги його показання, його вік, наявність у нього хвороб.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_21 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ставить питання про скасування вироку суду із-за неповноти досудового та судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, порушень норм КПК України та просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_12 не винуватим в скоєнні злочину, а стосовно обвинуваченої ОСОБА_14 вирок залишити без змін.

Адвокат посилається на те, що вирок суду є незаконним, оскільки вину свою ОСОБА_20 визнав під натиском співробітників міліції, ОСОБА_19 обмовила ОСОБА_20 з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за скоєне, потерпілий ОСОБА_22 в суді підтвердив факт викрадення майна ОСОБА_19 , а щодо ОСОБА_20 , то він стверджував, що той не скоював протиправних дій стосовно нього; ухвалюючи вирок, суд не взяв до уваги показання ОСОБА_6 , ОСОБА_23 , а також потерпілого Мандрики щодо непричетності ОСОБА_20 до скоєного злочину, а взяв за основу лише показання ОСОБА_19 .

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_13 , які підтримали доводи поданих ними апеляційних скарг та просили скасувати вирок і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, думку адвоката ОСОБА_24 , який вважав, що вимоги апеляційних скарг щодо скасування вироку і призначення нового судового розгляду підлягають задоволенню, прокурора, який підтримав змінену апеляційну скаргу та просив скасувати вирок із-за істотних порушень вимог кримінального процесуального закону і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає вирок суду таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення кримінального процесуального закону.
Згідно ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно вимог п.5 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Як вбачається з журналу судового засідання потерпілий ОСОБА_25 не був присутнім в судовому засіданні під час проведення судових дебатів ні 30.03.2016 року, ні 31.03.2016 року, оскільки, як свідчать матеріали судового провадження, його належним чином не було повідомлено про дату і час наступного судового засідання, що унеможливило реалізацію прав потерпілого в повному обсязі під час судового провадження, передбачених ч.3 ст.56 КПК України та відповідно до положень п.5 ч.2 ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, на що обґрунтовано вказує в апеляційній скарзі заступник керівника Лисичанської місцевої прокуратури.

Крім того, судом допущено порушення вимог ст.108 КПК України.

Так в матеріалах судового провадження містяться журнали судових засідань від 14.01.2016 року /а.с. 30,31/, від 3.02.2016р /а.с.48/, від 19.02.2016 року /а.с.79/, від 2.03.2016 року /а.с.150/, де зазначено вихід суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, що не відповідає дійсності, оскільки вирок судом було ухвалено тільки 31.03.2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.27 КПК України під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового розгляду за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому КПК України.

На думку апеляційного суду, є слушними доводи апеляційної скарги заступника керівника Лисичанської місцевої прокуратури стосовно не здійснення судом, з посиланням на ч.6 ст.107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів в судових засіданнях від 18.03.2016р. та 01.04.2016р./л.с. 166, 193/, та стосовно того, що в матеріалах провадження відсутні дані щодо повідомлення судом належним чином всіх учасників кримінального провадження про дату, час та місце судового розгляду.

Зазначені порушення вимог кримінального процесуального закону апеляційний суд знаходить істотними, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і вважає за необхідне, діючи на підставі ст.412 та ст.415 КПК України, вирок суду стосовно ОСОБА_12 та ОСОБА_14 скасувати з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду необхідно повно і всебічно, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону проаналізувати докази, надані сторонами, усунути вказані недоліки, перевірити всі доводи поданих апеляційних скарг, дати належну оцінку всім доказам та ухвалити законне, обгрунтоване і належним чином мотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 31 березня 2016 року стосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_14 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апеляційну скаргу зі змінами заступника керівника Лисичанської місцевої прокуратури ОСОБА_10 задовольнити повністю, апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 та захисника-адвоката ОСОБА_13 задовольнити частково.

СУДДІ:

---------------------- ------------------------------- -------------------------