Справа № 156/864/15-к Провадження №11-кп/773/92/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 122 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 березня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 на вирок Локачинського районного суду Волинської області від 14 грудня 2015 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянинУкраїни, військовозобов`язаного, з середньою освітою, неодруженого, працюючого водієм в ТзОВ "П`ятидні", несудимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_11 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та його
представника ОСОБА_8 ,
захисника - ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
ВСТАНОВИВ :
Потерпілий ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, просять вирок суду в частині призначеного покарання із застосуванням ст. 75 КК України та вирішення цивільного позову скасувати. Посилаються на те, що призначене ОСОБА_9 покарання із звільненням від його відбування на підставі статті 75 КК України є надто м`яким і таким, що не відповідає особі винного та вчинених ним злочинам. Також вважають незаконним вирок суду і в частині вирішення цивільного позову та просять, врахувавши наслідки вчинених злочинів, а саме: спричинення потерпілому який є неповнолітнім тілесних ушкоджень, що призвели до тривалого розладу здоров`я. Завдані протиправні дії із сторони обвинуваченого порушили нормальний спосіб життя та суттєво вплинули на психологічний стан потерпілого. Просять цивільний позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_9 10 000 грн. моральної шкоди, а покарання призначити без застосування ст. 75 КК України.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та правильності кваліфікації дій обвинуваченого посилається на те, що призначене судом ОСОБА_9 покарання із звільненням від його відбування на підставі статті 75 КК України є надто м`яким, оскільки обвинувачений винним себе не визнав, шкоди не відшкодував, злочини вчинив у стані алкогольного сп`яніння, відсутні будь-яких і пом`якшуючі покарання обставин. Незаконним вважає вирок суду і в частині вирішення цивільного позову. Посилається на те, що суд не в повній мірі врахувавши глибину завданих йому моральних страждань та безпідставно зменшив суму позовних вимог, а тому просить цивільний позов задовольнити в повному об`ємі, стягнувши з ОСОБА_9 на його користь 3 000 грн. моральної шкоди. Крім того, вважає, що висновки суду у вироку про те, що дії обвинуваченого були частково спровоковані його, як потерпілого неправомірною поведінкою, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, тому просить виключити дане посилання суду з мотивувальної частини вироку. Свої доводи обгрунтовує тим, що його поведінка була належною, він намагався уникнути конфліктної ситуації, жодного разу не вдарив обвинуваченого, а в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, що його поведінка була неправомірною.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник ОСОБА_10 просять вирок суду скасувати та виправдати обвинуваченого, оскільки останній вказаних кримінальних правопорушень не вчиняв. Посилаються на те, що досудовим розслідуванням та судом допущено однобічність і неповнота обставин справи, а обставини, які мають істотне значення належним чином не з`ясовані. Зазначають, що під час конфлікту 15.07.2015 року, саме ОСОБА_6 , утримуючи ОСОБА_9 за одяг, спонукав своїх неповнолітніх синів наносити удари останньому. ОСОБА_12 , за цих обставин, був нанесений удар обвинуваченому гаєчним ключем по голові, а Мельником Святославом кулаком у ліву скроневу ділянку голови. При цьому, обвинувачений жодних ударів останнім не наносив. Після нанесених ударів обвинуваченому ОСОБА_13 , останній був доставлений у лікарню. Такі обставини подій підтверджуються рядом доказів, зокрема, показаннями свідків: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та висновком судово-медичного експерта. Крім того, протоколи слідчих експериментів з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з фототаблицями до них не узгоджуються з іншими доказами та суперечать їм. Безпідставно також судом визнано обтяжуючу покарання обставину вчинення кримінальних правопорушень ним у стані алкогольного сп`яніння..

В запереченні на апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 представник потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 просить апеляційну скаргу відхилити за безпідставністю, вирок суду скасувати з підстав, зазначених в апеляційній скарзі потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_7 . Вважає, що вина обвинуваченого доведена повністю, досудове розслідування та судове слідство проведено повно та об`єктивно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Вироком Локачинського районного суду Волинської області від 14 грудня 2015 року ОСОБА_9 визнаний винуватим за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України та йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України 510 грн. штрафу;

- за ч. 1 ст. 122 КК України - 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбування ОСОБА_9 призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: буде повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи і періодично з`являтися в ці органи для реєстрації.

Цивільний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_9 в їх користь матеріальної та моральної шкоди задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_9 на користь:

- ОСОБА_6 671,85 грн. матеріальної шкоди, 1000 грн. моральної шкоди, 1000 грн. витрат на правову допомогу та 487,20 грн. судового збору.

ОСОБА_7 3000 грн. моральної шкоди.

- на користь держави 487,20 грн. судового збору.

У решті позовних вимог - відмовлено.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим за те, що він 05 липня 2015 року біля 23 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в с. Волиця Іваничівського району, розпочав бійку з гр. ОСОБА_6 . Під час даної бійки, він, на ґрунті особистих неприязних відносин, завдав потерпілому, декілька ударів руками та ногами по всьому тілу заподіявши умисні легкі тілесні ушкодження у вигляді саден обличчя та лівої ноги.

Крім цього, під час даної бійки, ОСОБА_9 умисно наніс удар ногою в праву руку неповнолітньому потерпілому ОСОБА_7 спричинивши йому умисні середньої тяжкості, тілесні ушкодження у вигляді закритого зламу 5 п`ясної кістки зі зміщенням.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційних скарг, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , які просять задовольнити їх скаргу, а скарги потерпілих і представника ОСОБА_8 вважають безпідставними, доводи потерпілого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали свої апеляційні скарги і просять їх задовольнити та заперечили апеляційну скаргу обвинуваченого і його захисника, думку прокурора про безпідставність скарг, перевіривши матеріали провадження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_18 підлягає частковому задоволенню, а решту скарг задоволенню не підлягають.

Як видно з матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини скоєння злочинів і його висновок про доведеність винності ОСОБА_9 у заподіянні ОСОБА_6 , умисних легких тілесних ушкоджень, а ОСОБА_7 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження ґрунтується на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог процесуального законодавства, яким суд дав належну оцінку.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника в апеляції на неповноту і однобічність судового розгляду, незясування судом обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження є безпідставними та спростовуються сукупністю наявних доказів.

Як показав потерпілий ОСОБА_6 в суді першої і апеляційної інстанції, що 15 липня 2015 року, приблизно о 23 год. в с. Волиця Іваничівського району ОСОБА_9 після пошкодження лобового скла в його автомобілі, витягнув потерпілого з салону автомобіля та наніс йому удари руками і ногами по всьому тілу. ОСОБА_9 наносив йому також руками і в салоні автомобіля. Коли його старший син ОСОБА_19 намагався їх розборонити, відтягуючи ОСОБА_9 , останній розвернувся і наніс йому удар ногою по правій руці, якою ОСОБА_20 захищався від удару в живіт. Діями ОСОБА_9 йому заподіяно садно обличчя та лівої ноги, а Мельнику Святославу злам п`ятої п`ясної кістки на правій руці. Все це відбувалося навпроти подвір`я ОСОБА_21 .

Свідок ОСОБА_22 підтвердив, що 15 липня 2015 року, приблизно о 23 годині він із своїм батьком ОСОБА_6 їхав автомобілем у селі Волиця .Іваничівського району. Розминаючись з ОСОБА_9 останній щось кинув у лобове скло, яке розкололося. Після зауваження зробленого батьком ОСОБА_9 останній витягнув ОСОБА_6 з салону автомобіля та став наносити удари руками і ногами по всьому тілу. Наносив удари рукою ОСОБА_9 ОСОБА_6 і тоді коли він ще знаходився в автомобілі. Згодом підбіг брат ОСОБА_19 і намагався їх розборонити, але ОСОБА_9 ударив Святослава ногою і той пішов кликати на допомогу ОСОБА_21 . Коли ОСОБА_9 збив ОСОБА_6 з ніг і став його душити, він гайковим ключем ударив обвинуваченого по голові, а тоді підбіг ОСОБА_23 і відтягнув ОСОБА_9 від батька. Після цього дізнався, що у його брата зламана кістка на правій руці.

Про нанесення ОСОБА_9 ударів руками і ногами по тілу ОСОБА_6 15 липня 2015 року біля 23 години в с. Волиця підтвердив і потерпілий ОСОБА_7 . Цей потерпілий також показав, що він намагався припинити конфлікт і відтягнути від свого батька ОСОБА_6 . ОСОБА_9 , знаходячись ззаду з лівої сторони від обвинуваченого, але останній розвернувся і наніс йому удар лівою ногою по правій руці. В результаті цих дій ОСОБА_9 у нього було виявлено злам п`ятої п`ясної кістки та накладено гіпсову пов`язку, а в його батька були садна на обличчі та нозі.

Під час слідчого експерименту потерпілі ОСОБА_6 і ОСОБА_7 давали аналогічні свідчення, показавши яким чином обвинувачений ОСОБА_9 15 липня 2015 року, приблизно о 23 годині, в силі Волиця Іваничівського району наніс удари в обличчя і ногу ОСОБА_6 і збив його з ніг та наніс удар ногою в праву руку неповнолітньому ОСОБА_7 , що підтверджується протоколами слідчого експерименту та фото таблицями до них ( а.к.п. 173-176, 186-188).

Будь яких підстав вважати показання потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 неправдивими, а протоколи слідчих експериментів такими , що суперечать іншим доказам отриманим у судовому засіданні на що вказує обвинувачений і захисник в апеляційній скарзі, ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом не встановлено.

Крім того, вищенаведені показання потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , і свідка ОСОБА_22 підтверджуються висновками судово-медичних експертиз. Так, відповідно до висновку експерта №204 на тілі ОСОБА_6 було виявлено садно обличчя та лівої ноги. Дані тілесні ушкодження могли утворитись внаслідок травмуючої дії тупих твердих предметів з обмеженою контактною поверхнею, не виключається в час та при обставинах, вказаних у постанові і відносяться до легких тілесних ушкоджень ( а.к.п. 204).

Згідно висновку експерта за № 205 на тілі ОСОБА_7 було виявлено закритий злам п`ятої п`ясної кістки зі зміщенням. Дане тілесне ушкодження могло утворитись внаслідок травмуючої дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, не виключено, в час та при обставинах , вказаних у постанові і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. ( а.к.п.208).

Як видно з журналу судового засідання та носія інформації від 02.12.2015 року, експерт ОСОБА_24 підтвердив вказані висновки у судовому засіданні, показавши, що нанесення тілесних ушкоджень, виявлених як у ОСОБА_6 так і в ОСОБА_7 , не виключається за таких обставин, які ними дані в судовому засіданні. Експерт також пояснив, що синець чи садно на руці у потерпілого ОСОБА_7 він не бачив, оскільки був накладений гіпс, а також відсутні такі записи у медичній документації, крім того, таке запитання йому слідчим поставлено не було.

Вищенаведеними доказами, в тому числі і висновками експерта та показаннями експерта в судовому засіданні, спростовуються твердження обвинуваченого і його захисника про не заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 та те, що ні досудовим розслідуванням, ні судом не встановленого механізму заподіяння цьому потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Згідно звукозапису та журналу судового засідання свідок ОСОБА_21 показав, що 15 липня 2015 року, приблизно о 23 годині на його подвір`я забіг ОСОБА_19 , повідомив про бійку між ОСОБА_9 і його батьком та просив їх розборонити. Вийшовши на дорогу, він побачив, що на обочині лежить ОСОБА_6 , а на ньому ОСОБА_9 . Розборонивши їх, побачив на голові ОСОБА_9 кров, а ОСОБА_19 жалівся на болі у руці.

Аналогічні показання в суді першої інстанції дала і свідок ОСОБА_25 , підтвердивши, що рука у ОСОБА_7 була підпухла.

Про те, що у ОСОБА_7 15 липня 2015 року після 23 год. по приїзду швидкої допомоги було виявлено припухлість правої руки та підозра на перелом п`ятої п`ясної кістки у зв`язку з чим цей потерпілий був госпіталізований до лікарні підтвердив в судовому засіданні і свідок ОСОБА_16 , фельдшер швидкої медичної допомоги, який виїжджав на місце пригоди.

Сам обвинувачений ОСОБА_9 в суді першої і апеляційної інстанції підтвердив про конфлікт, який відбувся 15 липня 2015 року приблизно о 23 год. навпроти подвір`я ОСОБА_21 в с. Волиця Іваничівського району між ним і потерпілим ОСОБА_6 . Даний обвинувачений не заперечує і те, що він витягнув із салону автомобіля ОСОБА_6 та між ними була шарпанина.

Вищенаведеними доказами спростовуються твердження захисника і ОСОБА_9 про не нанесення останнім будь-яких ударів потерпілим ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та підтверджується висновок суду першої інстанції , що саме ОСОБА_9 15 липня 2015 року, приблизно о 23 годині в с. Волиця Іваничівського району під час конфлікту, який виник на грунті особистих неприязних відносин заподіяв ОСОБА_6 умисні легкі тілесні ушкодження, а неповнолітньому ОСОБА_7 умисні середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Посилання обвинуваченого і захисника на те, що судом за відсутності належних і допустимих доказів визнано обтяжуючу покарання обставину вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння також є безпідставними. Як підтвердили в суді потерпілі ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , під час заподіяння їм тілесних ушкоджень 15 липня 2015 року біля 23 годині, ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки від останнього було чути запах алкоголю. Аналогічні показання дав і свідок ОСОБА_22 . Свідок ОСОБА_21 також підтвердив, що ОСОБА_9 був випивший.

Про те, що від ОСОБА_9 було чути запах алкоголю підтвердив і свідок ОСОБА_16 фельдшер швидкої допомоги, який виїжджав на місце пригоди і доставляв обвинуваченого в лікарню

Правдивість показань потерпілих і свідків в цій частині підтверджується і повідомленням чергового лікаря Іваничівської районної лікарні, а саме, що в лікарню 16.07.2015 року о 00 год. 25 хв. доставлений ОСОБА_9 із рваною забійною раною тім`яної частини голови . Алкогольне сп`яніння ( а.к.п. 153).

Підстав вважати наведені докази неналежними чи недопустими, про що вказують ОСОБА_9 та його захисник, апеляційний суд не знаходить. Тому, суд першої інстанції вірно визнав обтяжуючою покарання обставиною скоєння злочинів ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння.

Як видно з матеріалів кримінального провадження та технічних засобів фіксування судового процесу, судом першої інстанції всебічно та повно досліджені всі докази, надані стороною обвинувачення і стороною захисту, в тому числі і ті, на які посилаються в апеляції обвинувачений і захисник, яким суд дав правильну юридичну оцінку, як кожному зокрема так і в сукупності. Тому, доводи цих апелянтів про неповноту і однобічність дослідження обставин справи неналежність з`ясування судом обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення даної справи та невідповідність висновків суду , викладених у вироку фактичним обставинам провадження, суд апеляційної інстанції вважає такими, що суперечать матеріалам кримінального провадження і зібраним у ньому доказам.

Дії ОСОБА_9 вірно судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 122 КК України, як заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 .

З вищенаведених підстав апеляційна скарга обвинуваченого і його захисника, про скасування вироку та виправдання ОСОБА_9 за відсутності в його діях складу вказаних злочинів, задоволенню не підлягає.

Доводи потерпілого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 про те, що призначене покарання ОСОБА_9 із застосуванням ст. 75 КК України не відповідає тяжкості вчинених ним злочинів та особі обвинуваченого через м`якість, оскільки останній не визнав себе винним та не відшкодував заподіяну шкоду, є також безпідставними .

Обираючи покарання ОСОБА_9 за сукупністю злочинів у виді обмеження волі і ухвалюючи рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, суд врахував тяжкість вчинених злочинів, особу винного, обставини скоєння цих злочинів та обґрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_9 може бути виправлений без відбування призначеного покарання.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, хоча ОСОБА_9 і вчинив злочини, один з яких, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості, а інший до категорії середньої тяжкості та дані злочини скоїв у стані алкогольного сп`яніння, що визнано судом обставиною, яка обтяжує покарання, однак, він злочини вчинив вперше, раніше до будь якої відповідальності не притягувався, що є обставиною яка пом`якшує покарання, і безпідставно не визнано такою судом першої інстанції.

Враховано судом і дані щодо особи винного, який є молодий за віком, має на утриманні малолітню дитину, виключно позитивно характеризується за місцем проживання і роботи, працюючи водієм у ТзОВ «Пятидні»( а.к.п. 241).

За наявності наведених даних, суд обґрунтовано прийшов до висновку, про можливість виправлення ОСОБА_9 без відбування покарання та підствно застосував ст..75 КК України.

Враховуючи наведене апеляційний суд вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а покладення судом обов`язків, передбачених пунктами 3,4 ст. 76 КК України дозволить здійснювати контроль з боку органів кримінально-виконавчої інспекції за його поведінкою.

Розмір моральної шкоди, як потерпілому ОСОБА_6 так і потерпілому ОСОБА_7 визначений судом відповідно до вимог ст.ст. 23, 1167 ЦК України і обґрунтовано стягнуто з ОСОБА_9 відповідно 1000 грн. і 3000грн., врахувавши фізичний біль та глибину душевних і фізичних страждань в результаті заподіяння обвинуваченим умисних легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Тому, апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8 в цій частині задоволенню не підлягають.

Разом з тим, як видно з вироку при призначенні покарання ОСОБА_9 та оцінюючи заподіяну моральну шкоду потерпілому ОСОБА_6 , суд зазначив, що враховує те, «що дії обвинуваченого частково спровоковані неправомірною поведінкою потерпілого ОСОБА_6 » не вказавши у чому полягає неправомірна поведінка цього потерпілого. За таких обставин, апеляційний суд вважає, що таке посилання суду є безпідставне і підлягає виключенню з мотивувальної частини вироку, а апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_6 в цій частині підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково, апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_7 і його представника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Локачинського районного суду Волинської області від 14 грудня 2015 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду «що дії обвинуваченого частково спровоковані неправомірною поведінкою потерпілого ОСОБА_6 ».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України потягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді