Справа № 621/1669/16-к
Провадження № 1-кс/621/189/16
УХВАЛА
іменем України

19.08.2016 року Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Зміївського відділення Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з начальником Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Таранівка Зміївського району Харківської області, громадянина України, не працюючого, із середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,якому вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України,

ВСТАНОВИВ:
19.08.2016 року слідчий Зміївського відділення Чугуївського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , у провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000965 від 18.08.2016 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України, звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що 17.08.2016 року, близько 22 години 30 хвилин, у ОСОБА_4 за попередньою змовою, в групі з ОСОБА_7 , які знаходились поблизу житлового будинку АДРЕСА_1 , виник умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем ВАЗ 21063 реєстраційний номер « НОМЕР_1 », яким фактично володіє ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився неподалік вищезазначеного житлового будинку.

В той же момент, реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, підійшли до вищезазначеного автомобіля, за кермом якого знаходився ОСОБА_8 та на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Перебуваючи біля автомобіля вони обидва підійшли до дверей водія, де ОСОБА_7 відкрив їх та почав вимагати у ОСОБА_8 покинути автомобіль для чого схопив при цьому його за руку та почав витягувати з автомобіля, при цьому ОСОБА_4 перебував у безпосередній близькості до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . ОСОБА_8 вийшовши з авто, забрав ключі із замка запалення, при цьому сказав ОСОБА_7 , що на його автомобілі він нікуди не поїде, після чого ОСОБА_7 наніс удар лівою ногою в область правого стегна ОСОБА_8 та сів за кермо автомобіля. В цей же момент ОСОБА_4 обійшовши автомобіль почав сідати на переднє пасажирське сидіння автомобіля. В ході вищезазначених злочинних, навмисних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на дану ділянку місцевості прибули співробітники поліції на підставі повідомлення про злочин ОСОБА_8 . Побачивши співробітників поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , втекли з місця вчинення злочину. У зв`язку з вищевикладеним ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідним для доведення злочину до кінця.

Крім того, досудовим слідством встановлено, що 17 серпня 2016 року о 22 години 37 хвилин, група реагування патрульної поліції по обслуговуванню с. Таранівка, Зміївського району, Харківської області, у складі інспектора ГРПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , поліцейського ГРПП старшого сержанта поліції ОСОБА_11 , керуючись Наказом МВС України № 940 від 22.10.2012 року «Про організацію реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події та забезпечення оперативного інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ України» прибули на ділянку місцевості поблизу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі повідомлення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що невідомі особи намагаються заволодіти його транспортним засобом ВАЗ 21063 р.н. « НОМЕР_1 », останній вказав їм на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як на осіб, які вчинили злочин. Побачивши поліцейських ОСОБА_7 та ОСОБА_4 почали втікати з місця вчинення злочину. З метою затримання, встановлення особи кожного та відібрання пояснень з приводу повідомлення про злочин ОСОБА_8 вони побігли за ними, при цьому усно висловлювали законні вимоги зупинитись. На законну вимогу працівників поліції зупинитись, останні відмовились, при цьому почали виражатись нецензурною лайкою в адресу поліцейських та продовжували тікати, після чого поліцейські прослідували за ними з метою їх затримання. Добігши до будинку ОСОБА_4 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зупинились. В цей момент до них підбігли поліцейські та почали вимагати прослідувати з ними до службового транспорту з метою встановлення особистості кожного та дачі пояснень з приводу заяви ОСОБА_8 . На дану законну вимогу поліцейських ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, відмовились прослідувати з поліцейськими, при цьому виражались нецензурною лайкою в адресу працівників поліції та погрожували фізичною розправою поліцейським. В цей момент до них підійшли сторонні люди, ОСОБА_8 та пасажир вищезазначеного авто ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які почали конфліктувати між собою. У зв`язку з цим, з метою недопущення вчинення протиправних дій ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_7 та продовжував вимагати прослідувати до службового транспорту з метою встановлення особистості та дачі пояснень. На це ОСОБА_7 продовжував висловлюватись в адресу працівника правоохоронного органу нецензурною лайкою, вимовляв образливі фрази, в ході чого, чинячи активний опір, наніс удар коліном правої ноги в пахову область інспектору ГРПП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_10 . В цей же момент ОСОБА_11 знаходився навпроти ОСОБА_4 та також вимагав від нього прослідувати до службового транспорту з метою встановлення особистості та дачі пояснень, на що ОСОБА_4 , продовжуючи висловлюватись нецензурною лайкою в адресу поліцейського, чинячи активний опір, наніс удар кулаком правої руки в область лівого передпліччя поліцейському ГРПП старшому сержанту поліції ОСОБА_11 , після чого схопив останнього за формений одяг та зірвав краватку. Після вищезазначених злочинних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_4 останні з місця злочину зникли.

17.08.2016 року о 23 годині 40 хвилин ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину.

18.08.2016 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами:

- протоколом огляду місця події на ділянці місцевості поблизу ФОП « ОСОБА_12 », розташованого поблизу буд. АДРЕСА_2 , в ході якого було зафіксовано обстановку на місці, оглянуто та вилучено транспортний засіб, який є об`єктом злочину, оглянуто та вилучено формену краватку працівника поліції, яка знаходилась в траві поблизу будинку АДРЕСА_3 ;

- показами потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що 17.08.2016 року близько 22 години 30 хвилин, коли він перебував на своєму автомобілі ВАЗ 21063 реєстраційний номер « НОМЕР_1 » біля магазину ФОП ОСОБА_7 намагався незаконно заволодіти його транспортним засобом, ОСОБА_4 в цей момент знаходився у безпосередній близькості до них та після того, як ОСОБА_7 сів за кермо автомобіля, він також намагався сісти в автомобіль, проте через те, що ОСОБА_8 забрав ключі із замка запалення і на місце події прибули співробітники поліції їм не вдалося поїхати з місця на автомобілі і вони втекли;

- показаннями свідка інспектора ГРПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10 , який пояснив, що на момент прибуття на місце події за заявою ОСОБА_8 , ОСОБА_7 знаходився за кермом автомобіля, а ОСОБА_4 намагався сісти на переднє пасажирське сидіння авто, проте коли вони побачили співробітників поліції, вони почали втікати. Коли співробітникам поліції вдалось наздогнати ОСОБА_7 та ОСОБА_4 вони почали вчиняти активний опір співробітникам поліції, що проявилось в нанесенні удару ОСОБА_7 ОСОБА_10 , ОСОБА_4 ОСОБА_11 ;

- показаннями свідка поліцейського ГРПП старшого сержанта поліції ОСОБА_11 , який пояснив, що на момент прибуття на місце події за заявою ОСОБА_8 , ОСОБА_7 знаходився за кермом автомобіля, а ОСОБА_4 намагався сісти на переднє пасажирське сидіння авто, проте коли вони побачили співробітників поліції, вони почали тікати. Коли співробітникам поліції вдалось наздогнати ОСОБА_7 та ОСОБА_4 вони почали вчиняти активний опір співробітникам поліції, що проявилось в нанесенні удару ОСОБА_7 ОСОБА_10 , а ОСОБА_4 ОСОБА_11 ;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , мешканки будинку АДРЕСА_3 , яка пояснила, що в нічний час 17.08.2016 року вона почула галас зі сторони вулиці Широнінців, і коли вийшла на вулицю, то побачила купу людей, серед яких були співробітники поліції, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , проте що саме там відбувалося вона точно не пояснила. Конфлікт закінчився тільки тоді, коли ОСОБА_7 та ОСОБА_4 покинули місце у невідомому напрямку;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , мешканки будинку АДРЕСА_3 , яка пояснила, що в нічний час 17.08.2016 року вона почула галас зі сторони вулиці Широнінців, і коли вийшла на вулицю, то побачила купу людей, серед яких були співробітники поліції, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , проте що саме там відбувалося вона точно не пояснила, оскільки знаходилась на відстані близько 30 метрів від вищезазначених людей. Конфлікт закінчився тільки тоді, коли ОСОБА_7 та ОСОБА_4 покинули місце у невідомому напрямку;

В ході проведення допиту в якості підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК ОСОБА_4 свою вину не визнав, пояснив, що між ними з ОСОБА_7 та потерпілим був лише словесний конфлікт, в автомобіль ніхто не сідав, тілесні ушкодження не спричиняв, у тому числі й співробітникам поліції, а втікали вони, оскільки злякались, що їх можуть затримати працівники поліції за появу у стані алкогольного сп`яніння.

Слідчий вважав, що стосовно підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід - тримання під вартою з урахуванням вимог ст. 178 КПК України, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України, а також ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, шляхом незаконного впливу на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 наполягав на задоволенні клопотання, вказуючи на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України та наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 заперечував проти застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою, мотивуючи тим, що не має наміру ухилятися в органів досудового розслідування та суду. Свої дії 17.08.2016 року, коли підійшов до автомобіля потерпілого, пояснює алкогольним сп"янінням і відсутністю умислу на заволодіння його автомобілем.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання вказав, що відсутні докази, що підтверджують повідомлену підозру ОСОБА_4 , який раніше не судимий, одружений, має малолітню дитину, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується виключно позитивно. Крім того, захисник вважає, що прокурором не доведено існування жодного ризику, що передбачені ст.177 КПК України. ОСОБА_4 співпрацює зі слідством тому, є підстави для обрання більш м"якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, що слідчим відділом проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000965 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.342 КК України.
Надані докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаних злочинів.
При вивченні особи підозрюваного ОСОБА_4 , встановлено, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем поживання характеризується як особа, компрометуючих даних відносно якої не має, на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину.
Згідно акту №217 від 18.08.2016 року депутата Таранівської сільської ради ОСОБА_15 , складеного в присутності свідків, в ході обстеження умов проживання ОСОБА_4 було встановлено, що він проживає з дружиною, сином та тещею, характеризується позитивно.
Відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків дв нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Стороною обвинувачення надані докази того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні замаху на вчинення тяжкого злочину та злочину невеликої тяжкості, відповідальність за вчинення яких передбачена ч.2 ст.289 КК України від 5 до 8 років позбавлення волі, ч.2 ст.342 К України до 2 років позбавлення волі.
Водночас, прокурором не доведено наявність ризиків, на які наголошено у клопотанні, а саме можливість переховуватись від органів розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, впливати на потерпілого, свідків.
Таким чином, прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти встановленим в ході розгляду клопотання ризикам.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Оскільки прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої ст. 194 КПК України, але не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, належить застосувати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід - домашній арешт, що є співрозмірним з наявними ризиками та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Приймаючи рішення про обрання відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує особу підозрюваного, наявність постійного місця реєстрації, проживання, факт того, що сторонами кримінального провадження не представлено на достовірних даних щодо наявності чи відсутності у підозрюваного постійного місця роботи.
Крім того, звертає увагу на його позитивну характеристику, наявність на утриманні малолітньої дитини, дружини у стані вагітності.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя-
ПОСТАНОВИВ:
1.Відмовити у задоволенні клопотання слідчого Зміївського ВП Чугуївського ВП ГУ НП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з начальником Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000965 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
2.Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт.
3.Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 в період з 20 години до 5 години ранку наступного дня залишати своє житло за адресою: АДРЕСА_1 .
4.Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язок прибувати до Зміївського відділення Чугуївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області чи до прокурора Зміївського відділу Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області або до суду за першою вимогою, або повідомляти про неможливість прибуття.
5.Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
6.Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту покласти на сектор превенції патрульної поліції Зміївського відділення Чугуївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області.
7.Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня ї проголошення.
8.Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
9.Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_4 під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців з дня проголошення та діє до 19 жовтня 2016 року.

Слідчий суддя: