АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/171/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №642/1772/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 17 червня 2015 року стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженець с.Костіво Валківського району
Харківської області, українець, громадянин
України, з середньою освітою, не працюючий,
розлучений, який мешкає за адресою:
АДРЕСА_1 , раніше судимий:
02 вересня 2005 року Харківським районним
судом Харківської області за ч.2, 3 ст.185 КК
України до 4 років позбавлення волі;
-24 лютого 2009 року Ленінським районним
судом м.Харкова за ч.2 ст.309, ч.1, 3 ст.358 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі;
- 20 травня 2010 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.263 КК УК до 6 місяців арешту;
-20 квітня 2011 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2, 3 ст.358, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі;
-07 травня 2012 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.263 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
-11 квітня 2014 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, -
засуджений за ч.2 ст.185 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, за ч.1 ст.263 КК України до 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 11 квітня 2014 року, остаточно призначено покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Вирішено питання про процесуальні витрати.
Вироком встановлено, що 04 лютого 2014 року, приблизно об 11 годині 40 хвилин, ОСОБА_8 , через відсутню частину забору зайшов на територію майданчика демонтажу вагонів вагонного депо «Основа» ДП Південна залізниця, розташовану за адресою: м.Харків, вул.Привокзальна, 5-А, звідкіля таємно, повторно, викрав одну внутрішню та одну зовнішню пружини візка залізничного вагону, спричинивши вагонному депо «Основа» ДП Південна залізниця матеріальну шкоду на загальну суму 334 грн. 80 коп.

Крім того, 14 лютого 2015 року, в денний час, ОСОБА_8 , збираючи порожню скляну тару на вул.Славянській в м.Харкові, неподалік від баку із сміттям, знайшов металевий предмет, зовні схожий на гранату, який поклав собі у кишеню та попрямував у бік вокзалу ст.Харків-пас. Приблизно о 16 годині 30 хвилин, 14 лютого 2015 року, ОСОБА_8 , поблизу будівлі приміських кас вокзалу ст.Харків-пас., був зупинений співробітниками міліції, які вилучили з куртки, що була вдягнена на ньому, ручну осколкову гранату РГД-5 та запал УЗРГМ-2 до неї, в яких корпус гранати РГД-5 без запалу належить до зарядів вибухової речовини у міцному корпусі, а запал УЗРГМ-2 належить до засобів підриву, корпус гранати РГД-5 споряджений запалом УЗРГМ-2, складають гранату РГД-5, яка належить до категорії бойових припасів, яку ОСОБА_8 зберігав та носив при собі без передбаченого законом дозволу.

В апеляційних скаргах:

-обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду та направити справу на новий судовий розгляд за недоведеністю обвинувачення за ч.1 ст.263 КК України.

Свою апеляційну скаргу обвинувачений обґрунтовує тим, що в ході досудового розслідування кримінальної справи, до нього застосовувалися недозволені методи ведення досудового слідства у виді психологічного і фізичного насильства, внаслідок чого він надав неправдиві пояснення в ході слідчих дій і обмовив себе у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

-прокурор просив вирок змінити, виключити посилання при призначенні покарання на ч.1 ст.70 КК України, призначивши покарання за ч.4 ст.70 та ст.71 КК України та вважати ОСОБА_8 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України з урахуванням вироку Ленінського районного суду м.Харкова від 11 квітня 2014 року, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим до 2 років позбавлення волі; за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 11 квітня 2014 року, до 3 років 2 місяців позбавлення волі.

Свою апеляційну скаргу прокурор обґрунтовує тим, що до ухвалення вироку Ленінським районним судом м.Харкова від 11 квітня 2014 року ОСОБА_8 вчинив 05 лютого 2014 року кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України, а злочин за ч.1 ст.263 КК України він вчинив після його ухвалення.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та вважав, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину та правова кваліфікація його дій ґрунтуються на доказах, які були належним чином досліджені під час судового розгляду, і їм дана оцінка відповідно до вимог кримінально-процесуального закону. Його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.185, ч.1 ст.263 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 не оспорює доведеність вини та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.185 КК України.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок стосовно ОСОБА_8 в межах поданих апеляційних скарг.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого про недоведеність обвинувачення за ч.1 ст.263 КК України, спростовуються доказами, дослідженими в суді першої інстанції у встановленому кримінально-процесуальному порядку, і їм дана належна правова оцінка.

Обвинувачений в суді першої та апеляційної інстанції підтвердив, що дійсно в нього працівниками міліції була вилучена розібрана граната при обставинах зазначених у відповідному протоколі.

Окрім показань обвинуваченого, досліджені в судовому засіданні докази давали суду належні підстави визнати обвинувачення доведеним, виходячи з наступного.

Так, показаннями свідка ОСОБА_10 , встановлено, що він, знаходячись у цокольному приміщенні вокзалу ст.Харків-пас., біля кіоску, помітив у раніше незнайомого ОСОБА_8 предмет схожий на гранату, про що він повідомив за телефоном в міліцію.

Показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , співробітників карного розшуку, встановлено, що черговий по ЛВ на ст.Харків-пас. зателефонував і повідомив прикмети злочинця, який мав при собі гранату. За прикметами вони встановили ОСОБА_8 та впевнившись, що у нього є граната, оперативна група вилучила її.

Із показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вбачається, що вони приймали участь в якості понятих, в їх присутності у ОСОБА_8 співробітниками міліції було вилучено ручну гранату РГД-5 і запал до неї у розібраному стані.

Показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які є стабільними в ході досудового та судового слідства, узгоджуються з іншими об`єктивними доказами.

Згідно даних протоколу огляду місця події від 14 лютого 2015 року у ОСОБА_8 було вилучено ручну гранату РГД-5 і запал до неї (а.с.89-92).

Висновком судової вибухотехнічної експертизи від 16 лютого 2015 року встановлено, що корпус гранати РГД-5 містить 100-115 грам вибухової речовини тротилу, запал УЗРГМ-2 містить вибухову речовину загальною масою близько 1,3 грама (ініціюючу вибухову речовину ТНРС 0,15 +-0,05 гр. та азид свинцю 0,2 грама і бризантну вибухову речовину тетрил 1,0 грама). Корпус гранати РГД-5 без запалу (засобу підриву) належить до зарядів вибухової речовини (тротилу) у міцному корпусі, запал УЗРГМ-2 належить до засобів підриву. Корпус гранати РГД-5, споряджений наданим на дослідження запалом УЗРГМ-2, складають гранату РГД-5, яка належить до категорії бойових припасів (а.с.106-108).

Цими доказами суд повно і об`єктивно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано прийшов до висновку про винність ОСОБА_8 у вчиненні злочину, його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, за який його засуджено.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неповноту судового розгляду та недоведеність вини спростовуються матеріалами справи та є безпідставними.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування до нього в ході досудового розслідування недозволених методів ведення досудового слідства у виді психологічного і фізичного насильства також перевірено.

Постановою старшого слідчого другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області від 09 березня 2016 року кримінальне провадження №0000205 від 22 лютого 2016 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПУ України у зв`язку з відсутністю в діях колишніх оперуповноважених ЛВ на ст.Харків Пасажирський ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_11 та ОСОБА_12 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Із відповідних процесуальних документів вбачається, ці доводи обвинуваченого ОСОБА_8 є надуманими та є засобом захисту.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, по справі не встановлено.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого, із яких вбачається, що він раніше неодноразово судимий, офіційно не працює, розлучений, має постійне місце проживання, де характеризується задовільно.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, згідно із ст.ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо призначення виду та розміру покарання достатньо мотивований, а покарання, що призначено обвинуваченому ОСОБА_8 в мінімальних межах санкцій статей, за які його визнано винуватим є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є обґрунтованими.
Так, ОСОБА_8 було засуджено вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 11 квітня 2014 року за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України, було вчинено 05 лютого 2014 року, тобто до постановлення вироку.

Відповідно до положень ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, у цьому випадку в строк покарання призначається за правилами, передбаченими ч.1-3 ст.70 КК України. Судом ці вимоги закону не були виконані.

За таких обставин, вирок, в цій частині, на підставі п.1 ч.1 ст.413 КПК України, підлягає зміні, оскільки суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст.405, 407, 413, 414, 419, п.1 ч.1 ст.413 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

В задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 відмовити.

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 17 червня 2015 року стосовно ОСОБА_8 змінити.

Виключити із резолютивної частини вироку посилання на застосування ч.1 ст.70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.1 ст.263 КК України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим:
-за ч.2 ст.185 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції - 2 (два) роки позбавлення волі.

Відповідно до положень ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 11 квітня 2014 року, новопризначеним покарання, остаточно призначити покарання два роки позбавлення волі.

-за ч.1 ст.263 КК України до покарання, призначеного судом першої інстанції - 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, часткового приєднати до покарання, призначеного цим вироком, частину невідбутого покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 11 квітня 2014 року, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання - 3 (три) роки 2 (два) місяці позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

Відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбуття покарання час тримання під вартою з 14 лютого 2015 року по 19 травня 2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді: