АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/414/16 Справа № 192/14/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду кримінальне провадження щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр.України, раніше неодноразово судимого, останній раз:
22 травня 2008 року Апеляційним судом Дніпропетровської області п.п.4,7,12 ч.2 ст.115, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на чотирнадцять років.
За апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2016 року, якою було відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання більш м`яким.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 , який засуджений 22 травня 2008 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за п.п.4,7,12 ч.2 ст.115, ст.71 КК України до чотирнадцяти років позбавлення волі, про заміну покарання більш м`яким.
Згідно з оскаржуваною ухвалою, засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про заміну покарання більш м`яким, посилаючись на те, що за період відбування покарання він зарекомендував себе з позитивної сторони, працевлаштований, веде здоровий спосіб життя, має 12 заохочень, офіційно одружений, відбув більшу частину строку, приймає активну участь в ремонтних роботах, благоустрою та життю колонії, за сумлінну поведінку та належне ставлення до праці був переведений з максимального рівня утримання на середній, має на утриманні матір, яка часто хворіє та потребує допомоги.
В апеляційній скарзі та в доповненні до апеляційної скарги засуджений ОСОБА_6 зазначає, що суд не взяв до уваги дані про його особу, наявність сім`ї та матері похилого віку, судовий розгляд проведено необ`єктивно та односторонньо.
Суд безпідставно взяв до уваги стягнення за 18 листопада 2010 року. Просить скасувати ухвалу суду, винести нову ухвалу, якою застосувати до нього положення ст.82 КК України.
Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого, суд в ухвалі вказав, що ОСОБА_6 має дванадцять заохочень, проте має також і три стягнення, неодноразово порушував режим утримання, вину у скоєному не визнає, зазначивши, що умислу на вчинення злочину в нього не було, що говорить про його нестабільну поведінку за весь період відбуття покарання, під час якого характеризувався як негативно, так і задовільно, і на даний час засуджений характеризується посередньо.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав за необхідне ухвалу суду залишити без змін, перевіривши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 , дослідивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, виходячи з наступного.
Статтею 82 КК України передбачено, що особам, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі та стали на шлях виправлення, не відбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є важливою складовою прогресивної системи відбування покарання,яка дає змогу,дотримуючись мети покарання, водночас поліпшувати правове становище засудженого і зменшувати обсяг і характер карально-виховного впливу на нього. У такий спосіб закон стимулює добросовісне відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від його поведінки значною мірою залежить можливість поліпшення його правового становища.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів та довідки по особовій справі, ОСОБА_6 засуджений 22 травня 2008 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за п.п.4,7,12 ч.2 ст.115, ст.71 КК України до 14 років позбавлення волі за яким в установах виконання покарань перебуває з 04 вересня 2006 року. На даний час засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 частини строку покарання.
Вирішальним фактором при прийнятті судом рішення про застосування до засудженого ст.82 КК України, є не відбуття певної частини строку покарання засудженим, а саме те, що засуджений своєю поведінкою за весь період відбування покарання дає підстави вважати, що він змінив свою поведінку і вже став на шлях виправлення.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що наявні матеріали справи не підтверджують позитивні зміни в особистості засудженого ОСОБА_6 за весь період відбування покарання, оскільки він

хоча, за останній час, позитивно характеризується адміністрацією виправного центру, мав 12 заохочень у виді подяк та додаткових тривалих побачень, однак мав і 3 стягнення. Згідно характеристик засудженого за весь період відбування покарання ОСОБА_6 характеризувався незавжди позитивно, але і негативно, що, на думку колегії суддів, говорить про нестабільну поведінку ОСОБА_6 ,яка не дає суду підстав для визначення, що він став на шлях виправлення.
Беручи до уваги наведене в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає, що засуджений ОСОБА_6 на даний час не став на шлях виправлення і застосування до нього положень ст.82 КК України є передчасним.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: ______________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4