Категорія:запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 вересня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0000179 за апеляційною скаргою прокурора в даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 серпня 2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:
23 серпня 2016 року слідчий в ОВС слідчого відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Височне, Ратнівського району Волинської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, з вищою освітою, раніше несудимого, працюючого на посаді старшого слідчого СВ Луцького відділу поліції ГУ Національної поліції у Волинській області, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 23 серпня 2016 року в задоволенні зазначеного клопотання було відмовлено та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці 23 жовтня 2016 року, із забороною останньому цілодобово без дозволу слідчого, прокурора чи суду залишати житло за місцем свого проживання, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ні слідчим, ні прокурором не доведено підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому прийшов до висновку про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці. В обґрунтування зазначає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу в своїй ухвалі не обґрунтував, яким чином застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, про наявність яких було вказано у клопотанні слідчого. Зокрема, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі доведення його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, який є тяжким, перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню, а також незаконно впливати на свідків, потерпілих та експертів в даному провадженні, оскільки є працівником правоохоронного органу, перебуває у дружніх відносинах зі своїми колегами по роботі, а також службовими особами інших органів державної влади, а також причетність ОСОБА_8 до вчинення інших злочинів.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав останню та просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження за доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Дані вимоги закону при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 слідчим суддею були дотримані.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 23 серпня 2016 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яка обґрунтована належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Вагомих та переконливих підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в клопотанні не наведено, а тому слідчим суддею обґрунтовано зроблено висновок про те, що прокурор та слідчий не довели про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, будь які дані, які б свідчили про намагання ОСОБА_8 незаконно впливати на свідків, потерпілих та експертів в даному кримінальному провадженні, переховуватись від органів досудового розслідування, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженні, як про це зазначає прокурор в апеляційній скарзі та слідчий в своєму клопотанні, відсутні й не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі доведення його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину не може бути підставою для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 було враховано ступінь тяжкості злочину, в якому він підозрюється, а також дані, що характеризують особу останнього зокрема, що він раніше не судимий, за місцем роботи та проживання характеризується виключно з позитивної сторони, наявні міцні соціальні зв`язки, а також не здійснював спроб переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

За таких обставин апеляційний суд вважає цілком обґрунтованим застосування до ОСОБА_8 саме такого запобіжного заходу, як домашній арешт із забороною останньому цілодобово залишати житло за місцем свого проживання, та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, який зможе забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді й зміни запобіжного заходу підозрюваному з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, а тому, керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу прокурора в даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 серпня 2016 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: