Справа № 128/4060/15-к
ВИРОК
Іменем України
22 березня 2016 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області, в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, офіційно не працюючого, з неповною вищою освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 121 та ч.4 ст.296 КК України,-
ОСОБА_6 , 18 серпня 2015 року, близько 22:30 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у кафе «Оазис», що розташоване в с. Сосонка вул. Короленка №3 Вінницького району та області, в танцювальному залі яка облаштована барною стійкою, умисно, незаконно, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, а саме безпідставним словесним чіплянням до відвідувача кафе ОСОБА_7 навмисно наніс останньому, заздалегідь заготовленим предметом - металевим прутом довжиною близько 50 см., два удари по бедру та руці, чим фактично припинив трудову діяльність закладу, а також чинив опір власнику кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_8 , та відвідувачам кафе, які намагався зупинити хуліганські дії.
ОСОБА_6 , розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, безпричинно, навмисно наніс відвідувачу кафе ОСОБА_9 , удар по голові металевим прутом довжиною близько 50 см., який він заздалегідь заготовив дня нанесення тілесних ушкоджень.
ОСОБА_6 , 18.08.2015 року близько 22.30 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в кафе «Оазис», що розташоване в с. Сосонка, по вул. Короленка, №3, Вінницького району Вінницької області в танцювальному залі, який розташований за барною стійкою, умисно, незаконно, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, навмисно наніс відвідувачу кафе ОСОБА_9 удар по голові металевим прутом довжиною близько 50 смт., який він заздалегідь заготовив для нанесення тілесних ушкоджень. Внаслідок злочинних умисних дій ОСОБА_6 , ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми забійної рани тім`яної ділянки голови, вдавленого багатоуламкового перелому кісток склепіння черепа зі зміщення уламків в порожнину черепа, забою головного мозку середнього ступеню, субдурального крововиливу, які згідно висновку експерта № 1493 від 19.10.2015 року є небезпечними для життя в момент заподіяння та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.121, ч.4 ст. 296 КК України визнав повністю, щиро розкаявся. Суду пояснив, що він 18 серпня 2015 року, близько 22:30 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у кафе «Оазис», в с. Сосонка Вінницького району, в танцювальному залі ОСОБА_7 навмисно, безпричинно з хуліганських спонукань наніс металевим прутом, який приготував заздалегіть, два удари по бедру та руці, а також чинив опір власнику кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_8 , та відвідувачам кафе, які намагався зупинити його хуліганські дії, при цьому спричинив останнім тілесні. В цей же вечір він безпричинно, навмисно наніс відвідувачу кафе ОСОБА_9 , удар по голові металевим прутом, який він заздалегідь заготовив.
Пояснив, що він 18.08.2015 року близько 22.30 год., був в стані алкогольного сп`яніння в кафе «Оазис» та навмисно наніс відвідувачу кафе ОСОБА_9 удар по голові металевим прутом, який він заздалегідь заготовив, чим ОСОБА_9 спричинив тілесні ушкодження вказані в висновку еспертизи у вигляді: черепно-мозкової травми забійної рани тім`яної ділянки голови, вдавленого багатоуламкового перелому кісток склепіння черепа зі зміщення уламків в порожнину черепа, забою головного мозку середнього ступеню, субдурального крововиливу.
Пояснив, що за допомогою своїх рідних він відшкодував потерпілому повністю завдану моральну та матеріальну шкоду.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121 та ч.4 ст.296 КК України, вина обвинуваченого у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні обставинами, а саме: показами потерпілого.
Так, потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що обставини вказані в обвинувальному акті відповідають дійсності. Пам`ятає, що коли він з хлопцями ввечері сиділи в кафе с. Сосонка, то заходив ОСОБА_6 ще з одним чоловіком, словесно придирався до бармена. Власник кафе прийшов і сказав цим хлопцям, щоб вони їхали з кафе і не приставали, та вони поїхали. Він виходив курити, тому пізніше, як почались подальші події він не бачив. Тільки ще пам`ятає, що він лежав в кафе, був у крові побитий, втратив свідомість. Згодом прийшов до свідомості. Вказав на те, що на його лікування добровільно обвинуваченим давались кошти. Також пояснив, що під час розгляду судом даного кримінального провадження, рідні обвинуваченого йому відшкодували ще 50 тис. грн., тобто йому повністю відшкодовано матеріальну та моральну шкоду. Просив прийняти повністю відмову від цивільного позову і обрати ОСОБА_6 покарання не суворе, а саме не позбавляти його волі.
Вина обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 121, ч.4 ст.296 КК України підтверджується також іншими доказами по кримінальному провадженню, наданими стороною обвинувачення та дослідженими в судовому засіданні, а саме:
-протоколами огляду місця події від 19.08.2015 року з фототаблицями, відповідно до яких було оглянено місце вчинення злочинів;
-висновком експерта №1493 від 12.10.2015 року, відповідно до якого згідно наданих медичних документів, у ОСОБА_9 мали місце тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма - забійна рана тім`яної ділянки голови, вдавлений багатоуламковий перелом кісток склепіння черепа (лобної, лівої тім`яної і лівої скроневої кісток з розходженням вінцевого шва) зі зміщенням уламків в порожнину черепа, забій головного мозку середнього ступеню, субдуральний крововилив. Вказані ушкодження у ОСОБА_9 належать до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, оскільки перелом кісток склепіння черепа являється небезпечним для життя в момент заподіяння (п. 2.1.3 "б" "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р.); виникли від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, по давності утворення відповідають строку, вказаному у постанові про призначення судово-медичної експертизи - 18.08.2015 р.
-постановою про визнання вилучених речей речовими доказами від 19.08.2015 року, відповідно до якої речовим доказом було визнано одяг (сорочка, 2 шортів, куртка та футболка) зі слідами РБК;
-постановою про визнання вилучених речей речовими доказами від 19.08.2015 року, відповідно до якої речовим доказом було визнано два металеві прути, кашкет чорного кольору зі слідами РБК;
-протоколами отримання зразків для експертизи;
-медичними довідками щодо стану здоров`я потерпілого ОСОБА_9 внаслідок його побиття;
-заявами ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про те, що вони претензій до ОСОБА_6 не мають, з приводу інцидентів, які стались 18.05.2016 року у кафе «Оазис», що розташоване в с. Сосонка Вінницького району;
-заявою ОСОБА_9 про відмову від цивільного позову і обрання йому покарання;
Частиною першою статті 84 КПК України передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів (ст.85 КПК України).
Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення (ст.86 КПК України).
Згідно ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких наданих Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Враховуючи наведене, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.1 ст. 121, ч.4 ст.296 КК України доведена під час досудового слідства та знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.
З аналізу всіх досліджених доказів судом встановлено, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочинів за ч.1 ст. 121, ч.4 ст.296 КК України, також його вина підтверджується показами потерпілого та дослідженими доказами, що надані стороною обвинувачення та захисту.
Об`єктивна сторона хуліганства полягає у вчиненні самого діяння в грубому порушенні громадського порядку, яке супроводжувалось особливою зухвалістю, завданням тілесних ушкоджень потерпілому, та що хуліганські дії було вчинено безпричинно в громадському місці в вечірній час.
Суб`єктивна сторона хуліганства характеризується умисною виною і мотивом явної неповаги до суспільства. Неповага до суспільства - це прагнення показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе іншим громадянам, суспільству, державі. Вказана неповага має бути явною. Це означає, що неповага до суспільства є очевидною, безсумнівною як для хулігана, так і для очевидців його дій.
Об`єктом злочину передбаченого ст.121 КК України є здоров`я потерпілої особи.
Об`єктивна сторона вказаного злочину є діяння, наслідки у вигляді тяжкого тілесного ушкодження і причинний зв`язок між діяннями і наслідками.
Суб`єктивна сторона злочину відображає процеси, які відбуваються у свідомості особи в зв`язку з вчиненням нею злочину і свідчать про спрямування її волі та про її ставлення до суспільно небезпечного діяння та його наслідків.
Суд вважає, що ОСОБА_6 умисно вчинив інкриміновані злочини за ч.1 ст. 121, ч.4 ст.296 КК України. Інтелектуальні ознаки прямого умислу вчинених обвинуваченим злочинів полягають в усвідомленні суспільно небезпечного характеру свого діяння, та передбаченні його суспільно небезпечних наслідків, тому обвинувачений ОСОБА_6 свої дії розумів, та повинен був розуміти їх в момент вчинення злочинів. Усвідомлення суспільно небезпечного характеру свого діяння означає не тільки розуміння фактичної сторони того що вчиняється, всіх обставин що характеризують об`єктивні ознаки злочину значущість об`єкта посягання, яким є порушення громадського порядку, здоров`я потерпілого, характеру діяння, місця, часу, способу його вчинення, а й розуміння соціального значення вчинених діянь, їх соціальної шкідливості.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за ст. 121 ч.1 КК України, як умисне, тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння; за ч.4 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, кваліфікуючою ознакою якого є хуліганство із застосуванням предмету, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, що пов`язане з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії.
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, сімейний стан, а саме те, що він перебуває у шлюбі, має на утриманні одну неповнолітню дитину, матеріальний стан обвинуваченого, що він позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, думку потерпілого про обрання несуворого покарання та не позбавляти його волі.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, добровільне, повне відшкодування завданої потерпілому матеріальної та моральної шкоди.
Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючої вину обвинуваченого обставин, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, позицію державного обвинувача, яка вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та просила обрати покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, позицію захисту та потерпілої сторони, які просили обрати покарання без ізоляції його від суспільства, суд вважає, що ОСОБА_6 не представляє підвищену суспільну небезпеку та його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, через що при призначенні покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з призначенням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України, із застосуванням ст. 76 КК України. При цьому, при призначенні покарання за сукупністю злочинів слід застосувати положення ч. 1 ст. 70 КК України, призначивши покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Визначене покарання обвинуваченому на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства, потерпілого та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Речові докази, а саме одяг (сорочка, 2 шортів, куртка та футболка)зі слідами РБК, два металеві прути, кашкет чорного кольору зі слідами РБК, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області підлягають знищенню.
Прийняти відмову ОСОБА_10 від цивільного позову пред`явленого до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок злочинуі провадження по цивільному позову закрити.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого в ході розгляду судом кримінального провадження не застосовувались, підстав для його обрання суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ :
Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121 ч.4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 121 КК України позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;
- за ч. 4 ст. 296 КК України позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання до відбування ОСОБА_6 визначити у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання позбавлення волі з випробуванням, призначивши іспитовий строк тривалістю 3 роки.
Відповідно до п.п. 2, 3,4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 :
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
- періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;
Речові докази, а саме одяг (сорочка, 2 шортів, куртка та футболка)зі слідами РБК, два металеві прути, кашкет чорного кольору зі слідами РБК, які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області - знищити.
Прийняти відмову ОСОБА_10 повністю від цивільного позову пред`явленого до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок злочинута провадження в частині цивільного позову закрити.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: