В И Р О К
іменем України
"22" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0007355 від 26 травня 2016 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, працюючого неофіційно охоронцем в інституті архітектури, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 26 травня 2016 року, приблизно о 07 годині 30 хвилин, знаходячись біля кіоску «Преса», що розташований за адресою: м.Київ, бульвар Давидова, 2/7, під час спілкування продавцем ОСОБА_5 через відкрите вікно для відпуску товару звернув увагу на мобільний телефон «Самсунг С5212», що знаходився на робочому столі продавця та належав ОСОБА_5 , при цьому, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме вказаного мобільного телефону «Самсунг С5212».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 непомітно взяв з робочого столу продавця належний ОСОБА_5 мобільний телефон «Самсунг С5212» вартістю 300 гривень 00 копійок, зі вставленою сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф» вартістю 15 гривень 00 копійок, на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 5 гривень 00 копійок, а також сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС», вартістю 15 гривень 00 копійок на рахунку якої знаходились грошові кошти у сумі 18 гривень 00 копійок, після чого, утримуючи при собі викрадене майно, загальною вартістю 353 гривні 00 копійок, з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 353 гривні 00 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, вищезазначені обставини підтвердив та детально і послідовно пояснив, що дійсно 26 травня 2016 року, приблизно о 07 годині 30 хвилин, він, знаходячись біля кіоску «Преса», що розташований за адресою: м.Київ, бульвар Давидова, 2/7, під час спілкування з продавцем, якою виявилась ОСОБА_5 через відкрите вікно для відпуску товару, звернув увагу на мобільний телефон «Самсунг С5212», що знаходився на робочому столі продавця, який він вирішив викрасти. З цією метою, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, він непомітно взяв з робочого столу продавця мобільний телефон «Самсунг С5212» з сім-картами, після чого, утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення злочину зник, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Свою винність ОСОБА_4 визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, послався на те, що вчинив такий злочин в зв`язку з тяжким матеріальним становищем. При цьому пояснив, що зробив для себе відповідні висновки, а також зазначив, що з доказами зібраними у кримінальному провадженні згодний повністю, в тому числі з переліком та вартістю майна, яким він заволодів, фактичні обставини справи не оспорював. Крім того, зазначив, що майно повернуто потерпілому, будь-яких матеріальних претензій до нього не має.

Дані обвинуваченим ОСОБА_4 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченого ОСОБА_6 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185ч.1 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також протоколу огляду місця події про вилучення майна, яким заволодів ОСОБА_4 , довідки про вартість товару, в якій викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.
Винність ОСОБА_4 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшло повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 185ч.1 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна /крадіжка/.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який за місцем реєстрації характеризується позитивно, працює неофіційно охоронцем в інституті архітектури, вину у вчиненому визнав, щиро розкаявся, раніше не судимий, майно потерпілій повернуто.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлені.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, враховуючи, що ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив злочин вперше, у вчиненому щиро розкаявся, за місцем реєстрації характеризується позитивно, працює неофіційно, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, яке буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Речовий доказ у справі: мобільний телефон «Самсунг С5212» імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 з двома сім-картами, а саме «Лайф» та «МТС», який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 - слід залишити у володінні та розпорядженні потерпілої ОСОБА_5 .
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-
засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України і призначити йому покарання за цей злочин у виді штрафу, у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень в доход держави.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 , залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Речовий доказ у справі: мобільний телефон «Самсунг С5212» імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 з двома сім-картами, а саме «Лайф» та «МТС», який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 - залишити у володінні та розпорядженні потерпілої ОСОБА_5 .
Процесуальні витрати у справі відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: