Справа № 132/197/16-к
ВИРОК
ІМ`ЯМ УКРАЇНИ
20 травня 2016 р.

Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000556 від 26.10.2015 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Лісова Лисіївка, Калинівського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

по вчиненню кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора Калинівської місцевої прокуратури Вінницької області

ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачення відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнається судом доведеним.

26.10.2015 року, приблизно о 12:00 год., ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_6 , відносно якого розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, приїхали до потерпілого ОСОБА_7 додому, в АДРЕСА_2 , де протягом тривалого часу всі троє вживали спиртні напої.

Біля 13:00 год., ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, переслідуючи корисливий мотив та керуючись метою відкритого незаконного заволодіння чужим майном, а саме курткою потерпілого ОСОБА_7 , із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 відкрито заволоділи майном ОСОБА_7 , а саме курткою чорного кольору. Після цього ОСОБА_8 руками та ногами і за допомогою дерев`яної колоди та стільця спричинили тілесні ушкодження у вигляді забійно-рваних ран лобної, тім`яної ділянки голови, забій, садна носа, а після того, з метою подолання опору потерпілого, збили його з ніг, поваливши додолу та за допомогою кухонного ножа ОСОБА_3 наніс одне ножове наскрізне поранення м`яких тканин лівого стегна (заднє-зовнішньої поверхні у нижній третині) та одне ножове не проникаюче поранення лівої половини грудної клітки (по лопатковій лінії в проекції ІХ,Х,Х1 ребра), що відповідно до висновку СМЕ №175 від 15.12.2015 року належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та із викраденою курткою чорного кольору із синтетичного матеріалу, яка належить потерпілому ОСОБА_7 , попрямували в с. Н. Прилука, Липовецького району Вінницької області, спричинивши останньому матеріальну шкоду на суму 580 грн.

Прокурор по справі ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав обставини, викладені в обвинувальному акті даного кримінального провадження, щодо повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України відносно ОСОБА_3 .

В судовому засіданні суд визнав дослідити всі докази кримінального провадження та розпочати судове слідство із допиту потерпілого, обвинуваченого, свідків, дослідженням інших доказів по кримінальному провадженню та документів, що характеризують особу обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 26 жовтня 2015 року до нього додому в АДРЕСА_2 , біля 12:00 год., прийшли ОСОБА_3 і ОСОБА_8 , які принесли з собою спиртні напої і закуску. ОСОБА_3 він знав раніше і були з ним в хороших відносинах. Він їх впустив в будинок і вони втрьох розпивали спиртні напої, курили цигарки. Біля 13:00 год., він сказав їм, що йому треба йти з дому по справах і запропонував їм вийти з будинку. Але ОСОБА_3 і ОСОБА_8 сказали, що вони нікуди не підуть, а ще хотіли пізніше сходити в магазин і купити спиртне. Але він наполягав, щоб вони виходили. В цей час ОСОБА_3 встав і взяв з дивана куртку чорного кольору і направився до виходу. Він йому сказав, щоб залишив куртку, але в цей момент ОСОБА_8 вдарив його дерев`яним поліном по руках, а потім руками і ногами по тілу, заподіявши тілесні ушкодження. Після цього він знову сказав їм, щоб вони залишили куртку, то тоді ОСОБА_3 кухонним ножем, який взяв зі столу, вдарив його в ліву ногу, а потім цим ножем царапнув по спині, після чого, взявши куртку, вийшли з будинку. Під час розпиття спиртних напоїв між ними ніякої сварки не було, ні ОСОБА_8 , ні ОСОБА_3 в нього нічого не вимагали. Конфлікт розпочався, коли вони хотіли забрати з собою куртку, коли мали йти додому. Грошей вони в нього не вимагали. Вони його били, тому що перешкодив винести викрадену куртку.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину скоєному визнав повністю. Суду пояснив, що 26.10.2015 року, він, разом із ОСОБА_8 біля 12:00 год., прийшли додому до ОСОБА_7 , який проживав в АДРЕСА_2 . Він добре знав ОСОБА_7 , були з ним в хороших стосунках. З собою принесли спиртні напої і закуску. ОСОБА_7 впустив їх в будинок і вони втрьох розпивали спиртні напої на протязі години, курили цигарки, розмовляли. Біля 13:00 год., ОСОБА_7 сказав їм виходити з будинку, так як йому треба було йти по справах. Але вони не хотіли йти, а мали намір продовжити розпивати спиртні напої. Але ОСОБА_7 наполягав, щоб вони йшли з будинку. Коли вони вже мали виходити, він з дивана вирішив вкрасти куртку чорного кольору. Він взяв куртку в руки і направилися до дверей, але ОСОБА_7 сказав, щоб він поклав куртку на місце. Після цього ОСОБА_8 вдарив ОСОБА_7 руками і ногами по тулубу, а потім дерев`яним поліном по руках, а потім повалили ОСОБА_7 на підлогу, а він кухонним ножем вдарив його в стегно, і по спині. Після чого вийшли з хати з викраденою курткою чорного кольору. Насильство застосовували, щоб винести викрадену куртку, так як потерпілий не дозволяв цього зробити.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що те, що скоїв його син ОСОБА_3 26.10.2015 року в с. Л. Лисіївка, Калинівського району Вінницької області, йому стало відомо від працівників міліції.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що все що сталося 26.10.2015 року з її братом вона дізналася від нього і дала аналогічні покази, що і потерпілий ОСОБА_7 .

Крім повного визнання своєї вини у вчиненому обвинуваченим ОСОБА_3 , його вина у скоєному кримінальному правопорушенні повністю підтверджується: протоколом огляду місця події від 26.10.2015 року та фототаблицями до нього, згідно якого встановлено, що місцем скоєння кримінального правопорушення обвинуваченим був будинок АДРЕСА_2 ; протоколом медичного огляду № 178 від 26.10.2015 року, згідно якого підтверджується той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 під час скоєння злочину був в стані алкогольного сп`яніння; протоколом огляду предметів від 26.10.2015 року, згідно з яким проводився огляд речей, вилучених під час огляду місця події та речей вилучених у ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які в подальшому були визнані речовими доказами, що підтверджується постановою про визнання речовими доказами від 26.10.2015 року та 14.12.2015 року; висновком експерта № 175 від 15.12.2015 року, згідно якого потерпілому ОСОБА_7 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я і не були небезпечними для життя в момент заподіяння; висновком судово-психіатричних експертів № 156 від 29.12.2015 року, згідно якого ОСОБА_3 не день скоєння кримінального правопорушення і в даний час хронічним психічним розладом здоров`я не страждає. Виявляє психічні порушення в формі легкої розумової відсталості з порушенням поведінки та емоцій, але це не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_11 в застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує.

Суд визнає вищевказані докази належними і допустимими.

Суд приймає до уваги, що згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під грабежем за ст. 186 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна в присутності потерпілого, який усвідомлює протиправний характер винної особи, яка в свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються, як викрадення. Грабіж вважається закінченим з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатись чи користуватись ним.

При цьому суд враховує позицію Верховного Суду України, викладену в Постанові від 14.11.2013 року (справа № 5-35 кс 13), згідно з якою при застосуванні під час грабежу насильства, особа має намір викрасти чуже майно і для цього застосовує відкриту форму заволодіння ним. Для досягнення своєї мети вона ігнорує небезпеку бути викритою в злочині і не зупиняється перед застосуванням насильства до особи, яка може перешкодити їй завершити задумане. Для здійснення злочинного наміру особа обирає способи і засоби посягання, які вважає прийнятними для цього. У цьому сенсі насильство є не так способом заволодіння майном, як відображенням (свідченням) підвищеної суспільної небезпеки особи, яка його вчинила.

Показання обвинуваченого та зазначені положення надають суду підстави стверджувати, що винуватість ОСОБА_3 є доведеною, оскільки ним повідомлено про всі об`єктивні дії, вчинені з метою заволодіння чужим майном, корисливий мотив його дій. Вказані покази узгоджуються із змістом показань потерпілого, який підтвердив аналогічні обставини заволодіння його майном.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, вважає їх достатніми для прийняття рішення по справі.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством, яке не є небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, є вірною.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 передбачені ст.66 КК України є щире каяття і сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування збитків.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 передбачені ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

На підставі викладеного, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, розкаявся у вчиненому, по місцю проживання характеризується задовільно, шкоду завдану потерпілому відшкодував в повному обсязі, думку потерпілого ОСОБА_7 , який просив не позбавляти волі обвинуваченого, суд вважає необхідним обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі і відповідно ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком. Згідно ч. 1 п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України покласти обов`язки на ОСОБА_3 не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов, до обвинуваченого ОСОБА_3 на досудовому слідстві не заявлявся,

На досудовому слідстві обвинуваченому ОСОБА_3 обрано вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Керуючись ст.ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України (в ред. 2012 року), перехідних положень до КПК України (в ред. 2012 року), суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним по ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком 3 роки. Згідно ч. 1 п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України покласти обов`язки на ОСОБА_3 не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_11 тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_11 період попереднього ув`язнення з 26.10.2015 року по 20.05.2016 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази по кримінальному провадженню № 0000556, що знаходиться в камері зберігання речових доказів Калинівського ВП ГУНП України у Вінницькій області, а саме: джинсові штани, майка та светр із слідами речовини бурого кольору, які належать потерпілому ОСОБА_7 повернути по належності потерпілому ОСОБА_7 ; дві куртки чорного кольору, виготовлені із синтетичного матеріалу, із слідами бурого кольору, які належать засудженому ОСОБА_3 повернути засудженому ОСОБА_3 ; чоловічі черевики із слідами бурого кольору, які належать ОСОБА_6 (спец пакет № 1060905) повернути по належності ОСОБА_6 ; металевий кухонний ніж (спец пакет № 1490626) знищити.

Вирок може бути оскаржений на протязі 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Калинівський районний суд Вінницької області.

Суддя: