Ухвала іменем україни 17 серпня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 04 квітня 2016 року щодо ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и л а:
Вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 лютого 2016 року

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Чутівка Полтавської області, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такого, що судимостей не має,
засуджено за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 років.
За обставин встановлених судом та детально наведених у вироку ОСОБА_4 визнано винуватими у тому, що він 19 квітня 2015 року близько 19 години, знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з мотивів ревнощів, маючи умисел на вбивство ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зайшов до спальні вказаного будинку, де на ліжку знаходився ОСОБА_6 , взяв ніж та завдав ним потерпілому не менше 20 ударів в життєво важливі органи, а саме в голову, шию, грудну клітку, внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 несумісні з життям тілесні ушкодження від яких останній помер на місці. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4 , вийшов із спальні будинку до веранди, де на стільці сиділа ОСОБА_5 , підійшов до неї та розкладним ножем, яким він вчинив умисне вбивство ОСОБА_6 , наніс їй не менше 11 ударів у життєво важливі органи, а саме грудну клітку з пошкодженням серця, черевну порожнину, шию, обличчя, внаслідок чого спричинив ОСОБА_5 несумісні з життям тілесні ушкодження від яких остання померла на місці.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 04 квітня 2016 року вказаний вирок щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор, не заперечуючи доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, просить скасувати вирок й ухвалу та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції через істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок м`якості. Вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши доводи, наведені в касаційній скарзі прокурора, та перевіривши додані до скарги судові рішення, касаційний суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, а також правильність кваліфікації його дій за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.
Що стосується доводів прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та м`якість призначеного ОСОБА_4 покарання, то вони є необґрунтованими.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при виборі покарання зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.
Як убачається з мотивувальної частини вироку, районний суд, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, при визначенні покарання засудженому ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував тяжкість вчиненого злочину, який згідно ст. 12 цього Кодексу належить до категорії особливо тяжких, особу винного, котрий вину визнав частково, на диспансерному обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місце проживання характеризується посередньо, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних злочинів, проте після погашення судимостей знову вдався до протиправної поведінки, визнав обставинами, які обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння; що пом`якшують судом не встановлено. Зваживши на зазначене та з урахуванням сукупності цих обставин, суд дійшов правомірного висновку про можливість призначення покарання в межах санкції п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі строком на 13 років, мотивовано визнавши його необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
З таким висновком також погоджується колегія суддів та вважає призначене засудженому ОСОБА_4 , покарання в межах санкції п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України є обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам статей 50, 65 КК України.
Це рішення у вироку мотивоване, не викликає сумнівів у його відповідності вчиненому, не сприймається явно несправедливим чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Крім того, аналогічні за змістом доводи прокурора про призначення засудженому покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років були предметом перевірки суду апеляційної інстанції. Як убачається зі змісту ухвали, цей суд перевірив доводи, наведені в поданій прокурором апеляції, всебічно їх розглянув і відмовив у задоволенні цих доводів, навівши докладне обґрунтування прийнятого рішення. Ухвала цього суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

З огляду на викладене, обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які свідчать про необхідність відкриття кримінального провадження і перевірки його матеріалів, а з касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 04 квітня 2016 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3