Справа № 175/3468/16-к
Провадження № 1-кп/175/155/16

Вирок

Іменем України

04 листопада 2016 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0001847 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, не маючого постійного місця проживання, раніше судимого:

- 04.06.2004 року Солонянським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 21.12.2004 року Красногвардійським районним судом міста Дніпропетровська за ч.2 ст.190, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Постановою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.11.2009 року на підставі ст.82 КК України невідбутий строк 2 роки 4 місяці 19 днів позбавлення волі замінено на обмеження волі. Звільненого з кримінально-виправної установи 20.04.2010 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 11 місяців 5 днів;

- 04.09.2012 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ст.ст.75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою цього ж суду від 21.01.2013 року умовне засудження скасовано та засудженого направлено для відбуття призначеного покарання. Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16.06.2014 року на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» невідбуту частину покарання скорочено наполовину. Звільненого з кримінально-виправної установи 02.06.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 3 місяці 5 днів за ухвалою

Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від

22.05.2015 року на підставі ст.81 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за умисні корисні злочини, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і в період строку погашення судимостей вчинив аналогічний злочин при наступних обставинах.

Так, 17 липня 2016 року о 00.33 годині він знаходився на території автостоянки по вул. Нижньодніпровській, 2 у смт. Слобожанське Дніпропетровського (після перейменування Дніпровського) району Дніпропетровської області, де побачив вантажний автомобіль «Renault» реєстраційний номер НОМЕР_1 з відчиненими пасажирськими дверима, і в цей момент у нього раптово виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 підійшов до вказаного автомобіля, в салоні якого відпочивав ОСОБА_6 , і скориставшись тим, що потерпілий спить і за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, вчиняючи злочин повторно, з корисливих мотивів, таємно викрав приналежний ОСОБА_7 мобільний телефон «Samsung Galaxy J3 Duos SM-J320 Black» вартістю 4399 грн., і з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

У судовому засіданні ОСОБА_5 свою провину визнав повністю і пояснив, що вчинив інкримінований злочин за обставин, зазначених у обвинувальному акті. Оскільки йому здалося, що потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння, то він вирішив скористатися цим і викрасти його мобільний телефон, який побачив у салоні автомобіля на підлозі. Викрадений телефон він продав у ломбарді на площі Островського у м. Дніпрі за 400 грн. У вчиненому щиросердно кається і просить призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Провина обвинуваченого у вчиненні зазначеного судом діяння підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що вночі 17.07.2016 року він спав у салоні автомобілю «Renault», який був припаркований на автостоянці. У цей час його мобільний телефон знаходився на полиці в салоні автомобіля та був приєднаний до зарядного пристрою. Близько 03.00 години він прокинувся та побачив, що телефон зник, однак одразу не надав цьому особливої уваги, подумавши, що хтось із водіїв забрав його, аби не вкрали, оскільки двері в автомобілі були відчинені. Вранці, по прибуттю начальника охорони, він переглянув відео з камер відеоспостереження, на якому побачив невідому особу, яка викрала його телефон. Цивільний позов заявляти не буде, міру покарання обвинуваченому просив обрати на розсуд суду.

Крім того, провина ОСОБА_4 підтверджується доказами, дослідженими за згодою сторін у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин інкримінованого йому діяння і добровільності його позиції, суд дійшов висновку про те, що за обставин, зазначених у обвинувальному акті, було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, і його умисні дії кваліфікує за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи й особу ОСОБА_4 , - раніше тричі притягався до кримінальної відповідальності та має три незняті та непогашені судимості за умисні злочини, постійного місця роботи і проживання не має, на обліку у лікарів нарколога і психіатра за останнім відомим місцем проживання не перебуває, зі слів страждає туберкульозом легень.

Обставинами, що пом`якшують його покарання, суд визнає щиросердне каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65-67 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_4 , який не зробив належних висновків, на шлях виправлення не став і через незначний проміжок часу після останнього засудження вчинив умисний злочин, віднесений до категорії середньої тяжкості, а також думки прокурора щодо виду і міри покарання, суд вважає за необхідне призначити реальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

У зв`язку з вищенаведеним, а також через відсутність у ОСОБА_4 постійного місця проживання, суд не вбачає підстав для призначення альтернативних видів покарань, передбачених санкцією вказаної статті кримінального закону, чи покарання з випробуванням, про що у судових дебатах просив обвинувачений.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_6 і витрати на залучення експерта стороною обвинувачення не заявлялися.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Строк покарання обчислювати з 03 серпня 2016 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а саме з 03 серпня по 04 листопада 2016 року включно.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін.

Сім-карту оператора «Київстар», передану на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - залишити у його розпорядженні після набрання вироком законної сили.

DVD-R диск із відеозаписами з камер відеоспостереження з території автостоянки, - зберігати у опечатаному конверті на аркуші 28 кримінального провадження № 0001847.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1