АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 211/1904/16-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/655/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретарі ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 30 серпня 2016 року апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000656 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, українки, з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, на утриманні дітей не має, зареєстрованї за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 17.02.1994 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 140 ч. 2, 229-6 ч. 2, 42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнена 20.05.1997 року по відбуттю строку покарання;

- 15.06.1998 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 229-8, 229-6 ч. 2, 42 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнена 10.10.2000 року по відбуттю покарання,

- 21.06.2001 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. ст. 229-1, 229-4 ч. 2, 42 ч. 1 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнена 14.03.2008 року по відбуттю строку покарання,

- 01.04.2010 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст.ст.309 ч.2, 307 ч.2, 185 ч.2, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнена 12.01.2015 року по відбуттю покарання;
- 19.05.2016 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, яку визнано винною та засуджено:
- за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді 02 років позбавлення волі.
На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутого покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19.05.2016 року, яким вона засуджена за ст.309 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, призначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 02 років 01 місяця позбавлення волі.
Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь держави судові витрати у справі в розмірі 770 гривень 35 копійок - за проведення судово-хімічної експертизи.
Питання з речовими доказами вирішено.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 .
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 , просить призначити їй більш м`яке покарання, застосувавши до неї положеня ст.69 КК України.
Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року ОСОБА_7 була визнана виною та засуджена за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України за наступних обставин.
16.03.2016 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 маючи не зняті і не погашені судимості за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, діючи повторно та маючи умисел на незаконне придбання та зберігання для особистого вживання особливо небезпечного наркотичного засобу, а саме опію ацетильованого, включеного до переліку наркотичних засобів таблиці №1 списку 1 "Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено", та усвідомлюючи, що діяльність з обігу наркотичних засобів забороняється, діючи умисно, прийшла на територію Центрального кладовища, яке розташоване навпроти житлового мікрорайону "Східний-2" в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, де незаконно придбала за 120 гривень у невстановленої слідством особи особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, що знаходився в медичному шприці, ємністю 2 мл., заповненому вказаною наркотичною речовиною у кількості 1,3997 г, який помістила до лівого карману своєї куртки і незаконно зберігаючи вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб при собі без мети його подальшого збуту направилась пішки в бік мікрорайону "Східний-2" в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу для його подальшого вживання.

Надалі, 16.03.2016 року о 18 годині 13 хвилин, ОСОБА_7 проходячи біля будинку №29 по вул. Лісового в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу була зупинена працівниками поліції, які в ході проведення огляду її особистих речей в присутності двох понятих в лівому кармані куртки, яка була одягнена на ній, виявили та вилучили медичний шприц, ємністю 2,0 мл. наповнений особливо небезпечною наркотичною речовиною опієм ацетильованим у кількості 1,3997 г., маса якого згідно висновку експерта № 2/8.6-168 від 24.03.2016 року в перерахунку на суху речовину склала 0,0665 г., що перевищує невеликий розмір встановлений наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000 року "Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному збуті".

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_7 , не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації своїх дій за ст.309 ч.2 КК України, посилається на ті обставини, що при призначенні їй покарання судом не враховано її щирого каяття, повного визнання нею вини, допомоги слідству та стану її здоров`я.
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор просив колегію суддів апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, кваліфікація її дій за ст.309 ч.2 КК України в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому відповідно до ст.404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Перевіряючи законність і обґрунтованість вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно вимог ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначені покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Ці вимоги закону суд першої інстанції виконав і обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання належним чином, призначивши обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, на мінімальний строк передбачений санкцією ч.2 ст.309 КК України.
Крім того, відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, а саме з вироку суду, при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд врахував всі необхідні дані про особу обвинуваченої для призначення справедливого покарання (а.кп.86-87).

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Крім того, судом першої інстанції на підставі ст.66 КК України враховані обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , а саме те, що вона вину визнала повністю, щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину.
Відповідно до ст.67 КК України врахована обставина, що обтяжує покарання рецидив злочину.

Обґрунтовуючи висновки щодо виду та міри покарання обвинуваченій та призначаючи їй покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, суд першої інстанції виходив, не лише з характеру і ступіню тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення.
Судом враховано обставини, що пом`якшують покарання, конкретні обставини справи, а також дані про особу обвинуваченої, у тому числі ті, на які посилається в апеляційній скарзі обвинувачена, а саме: її щире каяття, повне визнання нею вини та допомога слідству.
Колегія суддів вважає, що доводи обвинуваченої щодо наявності ряду обставин, які пом`якшують покарання та не враховані судом першої інстанції, які б давали підстави для пом`якшення їй покарання є надуманими, необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.
Крім того, обвинувачена ОСОБА_7 , раніше судима (а.кп.67-69), не працює, на утриманні дітей не має, відповідно до характеристики з місця проживання характеризується позитивно (а.кп.66).

Також, обвинувачена ОСОБА_7 у лікаря-психіатра на обліку не перебуває (а.кп.64), але перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності (а.кп65).

З урахуванням всіх обставин кримінального провадженнясуд першої інстанції вірно дійшов висновку та призначив мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.309 КК України у виді позбавленя волі строком на 2 роки, що колегія судів вважає достатнім для її подальшого виправлення, перевиховання та запобігання здійснення вчинення нових злочинів.

Згідно довідки, наданої Криворізькою УВП №3 Дніпропетровської області ОСОБА_7 прибула до КУВП №3 18.04.2016 року з діагнозом: хронічна наркоманія. За час перебування в установі за медичною допомогою у МСЧ не зверталась.
Таким чином, незадовільний стан здоров`я обвинуваченої, не є такою обставиною, що істотно впливає на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та не може бути прийнятий до уваги при призначенні їй покарання.
Колегія суддів вважає, що в даному кримінальному провадженні відсутні обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і не вбачає підстав для застосування положень ст.69 КК України та призначення обвинуваченій більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченій покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання, врахував тяжкість вчинених злочинів та дані про особу, та призначив покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене судом першої інстанції покарання обвинуваченій ОСОБА_7 відповідає тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, є справедливим та відповідатиме вимогам ч.2 ст.50 КК України, згідно з яким покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування судового рішення не виявлено.
Крім того, згідно Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року внесено зміни до ч.5 ст.72 КК України та визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Так, з матеріалів кримінального провадження видно, що обвинувачена була затримана 12 квітня 2016 року. З моменту затримання до ухвалення вироку обвинувачена не звільнялася з-під варти. Тому, на підставі ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення ОСОБА_7 повинно бути зараховано з 12 квітня 2016 року по день набрання чинності вироком суду, тобто по 30 серпня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Тому, колегія суддів приходить до висновку, що в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_7 необхідно відмовити, а вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409,419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 червня 2016 року відносно ОСОБА_7 , засудженої за ч.2 ст.309 КК України залишити без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення 12 квітня 2016 року по день набрання чинності вироком суду, тобто по 30 серпня 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4