Справа № 462/5484/16-к
У Х В А Л А
17 жовтня 2016 року м.Львів

Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові скаргу підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0002408 на постанову слідчого Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 30.09.2016 року про відмову у задоволенні клопотання підозрюваного від 29.09.2016 року про проведення слідчої дії,

встановив:
ОСОБА_6 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0002408 від 30.09.2016 року про відмову у задоволенні його клопотання від 29.09.2016 року про проведення слідчої дії. Свою скаргу обґрунтовує тим, що 29.09.2016 року звернувся до слідчої ОСОБА_5 з клопотанням про одночасний допит його та свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , однак слідчий 30.09.2016 року відмовила у задоволенні клопотання, відмову мотивувала тим, що він з часу повідомлення про підозру з 28.03.2016 р. із жодними клопотаннями в орган досудового розслідування не звертався і свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовились від проведення одночасного допиту з ним. Вважає відмову необґрунтованою, а постанову незаконною і просить її скасувати.
В судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав, покликаючись на мотиви такої, яку просить задовольнити.

Слідчий Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 , в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечила, посилаючись на її безпідставність, просить в задоволенні скарги ОСОБА_6 відмовити.

Заслухавши доводи захисника підозрюваного та слідчого, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №0002408, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження, серед яких, відповідно п.7 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право оскаржити рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Згідно вимог ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 знаходяться матеріали кримінального провадження №0002408, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, кваліфікованих за ч.2 с.191, ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.

Також встановлено, що 29.09.2016 року ОСОБА_6 звернувся, в порядку ст. 220 КПК України, до слідчого з мотивованим клопотанням про проведення слідчих дій, зокрема, просив провести одночасний допит його та свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.2 ст.22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За вимогами ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, постановою слідчого Залізничного ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 30.09.2016 року в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_6 від 29.09.2016 року відмовлено.

Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього кодексу, інших актів законодавства. Зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, обставини, які впливають на тяжкість кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність, або є підставою закриття кримінального провадження, обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ч.1 ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані, у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно ст.93 КПК України сторона захисту, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу.

З аналізу ч.1 ст.223 КПК України слідує, що значення слідчих (розшукових) дій полягає в тому, що вони є основним способом збирання доказів і звідси основним засобом дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань.

Таким чином, підозрюваним до слідчого було подане клопотання про проведення слідчої дії, що є правом підозрюваного та спрямоване на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів. Однак, в порушення ст.ст. 93, 223 КПК України, слідчим не було вчинено дій для перевірки даних, викладених підозрюваним в поданому клопотанні, як і не наведено належної мотивації причин відмови у задоволенні даного клопотання.

Зокрема, безпідставним є посилання слідчого в оскаржуваній постанові на те, що в період часу із 28.03.2016 (повідомлено про підозру ОСОБА_6 ) останній не звертався із жодними клопотаннями в орган досудового розслідування, оскільки права підозрюваного в кримінальному провадженні регламентовані ст.42 КПК України, а п.12 ч.3 даної статті передбачено право підозрюваного заявляти клопотання про проведення процесуальних дій і жодних обмежень при здійсненні вказаного права не зазначено.

Не може вважатись належною підставою відмови в клопотанні і те, що свідки як ОСОБА_7 так і ОСОБА_8 відмовились від проведення одночасного допиту із підозрюваним ОСОБА_6 , оскільки порядок проведення допиту в кримінальному провадженні регламентований ст. 224 КПК України, а п.9 ст. 224 КПК України встановлено, яким чином проводяться одночасні допити, при цьому, свідки попереджаються про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань і за дачу завідомо неправдивих показань.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що проведення слідчої дії, яку просив провести підозрюваний ОСОБА_6 , а саме: провести одночасний допит його та свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, мотиви відмови слідчого у клопотанні не знайшли підтвердження у судовому засіданні, слідчий суддя вважає, що вимога підозрюваного про проведення слідчої дії є підставною і ґрунтуються на законі, тому, для досягнення мети повного, об`єктивного та неупередженого проведення досудового розслідування і забезпечення прав підозрюваного у кримінальному провадженні постанову слідчого Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 30.09.2016 року про відмову у задоволенні клопотання підозрюваного від 29.09.2016 року про проведення слідчої дії необхідно скасувати.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307 КПК України,
ухвалив:
Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Залізничного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 30.09.2016 року у кримінальному провадженні №0002408 про відмову у задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_6 від 29.09.2016 року про проведення слідчої дії одночасного допиту між підозрюваним і свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Слідчий суддя: ОСОБА_1