УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2016 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю:секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність відповідальних осіб Генеральної прокуратури України

щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, викладених в заяві від 23 травня 2016 року № 112,-

В С Т А Н О В И В:

27 травня 2016 року до слідчого судді Печерського районного суду м.Києва надійшла вказана скарга ОСОБА_3 , в якій заявник ставить питання про зобов`язання відповідальних осіб Генеральної прокуратури України внести відомості про злочин, як вважає, вчинений суддею Печерського районного суду м. Києва, суддями Апеляційного суду м.Києва, суддями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ кримінальних правопорушень за ознаками ч.2 ст. 375, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідно до ст. 214 КПК України, які викладені в заяві ОСОБА_3 від 23 травня 2016 року № 112.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 червня 2016 року матеріали скарги ОСОБА_3 вирішено передати на розгляд до Шевченківського районного суду м.Києва.

11.07.2016 року скарга надійшла до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва.

У судове засідання заявник не з*явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду скарги. Представник заявника на підставі адвокатського ордера адвокат ОСОБА_4 звернувся із заявою про розгляд скарги за відсутності заявника та представника. За таких обставин з урахуванням положення ст.26 КПК України щодо диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах і спосіб, передбачених КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що неявка заявника та представника не перешкоджає розгляду скарги.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах наведених доводів, дослідивши надані матеріали, дійшов таких висновків.

Як встановлено з матеріалів скарги, 23.05.2016 року до приймальні Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 подала заяву, яка зареєстрована під № 112, про вчинення кримінального правопорушення, просить внести викладені в заяві відомості про вчинення на її думку злочинів за ознаками ч.2 ст.375, ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України суддею Печерського районного суду м. Києва, суддями Апеляційного суду м.Києва, суддями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

З наведених доводів заяви та доданих до скарги матеріалів убачається, що ОСОБА_3 звернулася 23.05.2016 до Генеральної прокуратури України із заявою про кримінальне правопорушення, яке вважає вчиненими вказаними суддями у зв*язку з вирішенням цивільно правового спору, де ОСОБА_3 є заінтересованою особою, щодо об*єкту нерухомості та винесенням суддями в ході вирішення спору на її думку завідомо неправосудних рішень, наявності в діях цих суддів ознак зловживання службовим становищем, службового підроблення.

Статтею 126 Конституції України і законами України встановлені гарантії незалежність і недоторканість суддів. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється. Гарантії незалежності суддів закріплені також в статті 6 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Разом з тим, у відповідності до даної категорії законодавством передбачений окремий спеціальний порядок внесення даних, що забезпечує та гарантує принцип незалежності судової гілки влади. Такі гарантії незалежності суддів закріплені також в ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з ст.8 Конституції України Конституція має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Положеннями ст.214 КПК України передбачено загальну процедуру внесення відомостей про злочин до ЄРДР, якщо слідувати якій, то внести відомості до ЄРДР щодо судді може не лише Генеральний прокурор або його заступник, а також будь-який інший прокурор або слідчий.

Проте при вирішенні такого питання необхідно також застосовувати положення ч.1 ст.9 КПК України, відповідно до якої під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В силу ч.4 ст.9 КПК у разі, якщо норми КПК суперечать міжнародному договору, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 р., судовий розгляд має здійснюватися незалежним судом.

Таким чином, передбачена статтею 214 КПК України можливість здійснення впливу на суддю у зв`язку з прийняттям ним судового рішення через запровадження щодо нього такої процедури виключає гарантовану Конституцією України та міжнародними зобов`язанням України незалежність судді, що порушує зазначені акти національного і міжнародного законодавства.

Згідно з п.68 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010, тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності.

Аналогічні висновки містяться і в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 № 8 «Про незалежність судової влади», де в преамбулі визначені гарантії незалежності і недоторканості суддів як носіїв судової влади, такими гарантіями, зокрема є й недопустимість втручання у здійснення правосуддя, впливу на суд або суддів у будь-який спосіб.

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України у висновку щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства, також вказує на неприпустимість втручання у діяльність судових органів у будь-який спосіб, у тому числі шляхом звернення до правоохоронних органів з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення.

Окрім того, ч.1 ст.2 КК України визначено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Слідчий суддя також враховує, що відповідно до ст.480 КПК стосовно професійного судді діє особливий порядок кримінального провадження.

Одночасно слідчий суддя враховує, що доводи заяви ОСОБА_3 про злочин суддів зводяться фактично до незгоди з процесуальними діями суддів в ході прийняття судових рішень та незгоди із висновками суду у вказаних судових рішеннях, що не може свідчити про наявність даних, які свідчать про об`єктивні ознаки кримінальних правопорушень в діях особи, та які слугують підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у відповідності до положень ч.1 ст.214 КПК України.

Підстав для зобов`язання слідчого, прокурора внести відомості до ЄРДР щодо судді у зв`язку з прийняттям ним будь якого судового рішення, яке є законним, доки не скасовано в апеляційному чи касаційному порядку, не переглянуте компетентним судом, є обов`язковим до виконання у відповідності до ч.5 ст.124 Конституції України, - буде порушувати гарантії незалежності судді у виконанні ним професійних обов`язків та свідчити про втручання в діяльність судді.

У зв`язку із зазначеним слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги в скарзі щодо зобов*язання внесення відомостей про злочин щодо професійних суддів у зв*язку із винесеними ними судовими рішеннями не грунтуються на законі, задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.126 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.9, 214, 303, 480 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність відповідальних осіб Генеральної прокуратури України щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, викладені в заяві від 23 травня 2016 року № 112 залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1