Справа № 755/7588/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" червня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю сторін судового провадження: заявника/інспектора ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання інспектора Дніпровського районного відділу кримінально - виконавчої інспекції в м. Києві про затримання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його направлення до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі,
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 01.10.2015 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого за ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді обмеженняволі на строк 3 роки з позбавленням права керування ТЗ строком на 3 роки.

На цей час, до суду надійшло клопотання заявника, про затримання засудженого та його направлення до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, бо наявні підстави передбачені ч. 4 ст. 57 КВК України,

У судовому засіданні сторони судового провадження це клопотання підтримали, просили задовольнити з підстав вказаних в останньому.

У судове засідання засуджений будучи повідомленим про день та час розгляду клопотання (подання) згідно вимог ст. 135 КПК України не з`явився, причини неявки суду не повідомив, однак суд, враховуючи положення абз. 2 ч. 4 ст. 539 КПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд провадження у його відсутність.

Тож, суд, вивчивши наявні матеріали, заслухавши думки учасників процесу, приходить до наступного.

В силу положень КВК України, ч. 1 ст. 537, ч. 1 ст. 539, ч. 2 ст. 539 з урахуванням положень ч. 6 ст. 9, ст. 7 КПК України це клопотання підлягає розгляду даним місцевим судом.

Так, ч. 4 ст. 57 КВК України передбачено, що засуджений, який ухиляється від одержання припису про виїзд або не виїхав у встановлений строк до місця відбування покарання, за поданням кримінально-виконавчої інспекції затримується органом Національної поліції для встановлення причин порушення порядку слідування до місця відбування покарання.
У разі невиїзду без поважних причин суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.
А, у разі неприбуття засудженого до місця відбування покарання органом Національної поліції за поданням кримінально-виконавчої інспекції оголошується його розшук. Після затримання засуджений направляється до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.
У даному випадку, на думку заявника, має місце наявність факту невиїзду засудженим без поважних причин до місця відбування покарання.
Проте, частиною 1 статті 57 цього ж Кодексу імперативно визначено, що кримінально-виконавча інспекція згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання.
Та не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку.
Тобто, положення КВК в їх системному зв`язку вказують на те, що кримінально-виконавча інспекція може констатувати факт невиїзду тільки за умови, що засуджений отримав від неї припис про виїзд до місця відбування покарання та не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений не виїхати до місця його відбування.
Але, у цій ситуації, матеріали особової справи № 2/16 цього засудженого не містять даних про те, що він взагалі отримав припис про виїзд до місця відбування покарання та не виїхав не пізніше трьох діб з дня його до місця відбування покарання, а тому підстави для задоволення такого клопотання відсутні взагалі, бо відсутній факт невиїзду у розумінні ст. 57 КВК України.
Апріорі, тут має місце не факт невиїзду, а факт ухилення особи від отримання самого припису, але частина1 статті 57 КВК України вказує на те, що у випадку, ухилення особи від отримання припису КВК має не подавати до суду клопотання, як вона зробила в цій справі, а звертатися з поданням про затримання засудженого органом Національної поліції для встановлення причин порушення порядку слідування до місця відбування покарання.
За таких обставин, враховуючи вище викладене, суд вважає, що клопотання інспектора Дніпровського районного відділу кримінально - виконавчої інспекції в м. Києві не підлягає задоволенню, як необгрунтоване.

Керуючись ст. 57 КВК України, ст. ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання інспектора Дніпровського районного відділу кримінально - виконавчої інспекції в м. Києві про затримання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його направлення до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, - відмовити.

Ухвала, яка набрала законної сили в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним Кодексом України, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.
С у д д я : ОСОБА_1