Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

провадження №1-кп/279/123/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2016 року Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області
в колегіальному складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з секретарем ОСОБА_4
за участю:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кожухівка Коростенського району Житомирської області, громадянина України, неодруженого, з неповною середньою освітою, непрацюючого, згідно ст.89 КК України несудимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ст.115,ч.1; 263,ч.1 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_8 19.09.2015 року в період з 14 години до 15 години за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, умисно, з великою силою прикладення наніс численні (понад 10) удари кулаками та взутими ногами по животі, грудній клітині своєї матері ОСОБА_9 , в наслідок чого заподіяв їй тяжкі тілесні ушкодження у виді тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась множинними переломами ребер, ключиць, грудини, розривами легень, печінки, яка ускладнилась великою внутрішньою крововтратою, які спричинили смерть ОСОБА_9 ..
Крім того, ОСОБА_8 наніс ОСОБА_9 декілька ударів по голові та обличчю, якими їй були спричинені тілесні ушкодження, які не перебувають в причинному зв`язку з її смертю, у виді подряпин обличчя, синців на правій вилиці, на правій вушній раковині, по тильній поверхні правої кисті, в лівій лобній ділянці, саден на лівій вилиці, лівій щоці.
Також ОСОБА_8 у невстановлений час придбав і до 14-ої години 25.09.2015 року зберігав без передбаченого законом дозволу вогнепальну зброю - гладкоствольний самозарядний пістолет "Шмайсер" моделі "ПСШ 65" серії НОМЕР_1 , в промислову конструкцію якого було внесено переробку саморобним способом.
Своїми умисними діями, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ст.121,ч.2 КК України.
Своїми умисними діями, які виразились в придбанні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ст.263,ч.1 КК України.
Вказані встановлені судом обставини підтверджуються показаннями потерпілої, свідків, висновками експертиз, письмовими доказами, дослідженими безпосередньо судом в судовому засіданні.
Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину не визнав та показав, що злочинів він не вчиняв. 18.09.2015 року поїхав в село Малинського району. Пістолет йому не належить, його він ніколи не бачив. Вважає, що злочини міг вчинити його брат, а його вину намагаються перекласти на нього. Про смерть матері дізнався, коли його затримали працівники міліції на полі с.Стремигород. Тоді він їхав додому в с.Кожухівка.
Потерпіла ОСОБА_7 дала показання про те, що її мати померла від внутрішньої крововтрати. Про саму подію їй нічого не відомо. Мати проживала разом з братами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Брат ОСОБА_10 їй говорив про те, що матір вбив ОСОБА_11 , однак той свою вину заперечував. Матір з ОСОБА_11 нерідко сварились, відносини з ОСОБА_10 також були напружені. Чула, що в ОСОБА_11 є стартовий пістолет, однак його ніколи не бачила. Алкогольних напоїв ОСОБА_11 не вживав, копив гроші, підробляючи та збираючи металобрухт. Брата вважає невинуватим.
Свідок ОСОБА_12 свідчив про те, що разом з братом обвинуваченого ОСОБА_13 збирав яблука у дворі ОСОБА_9 . Обвинувачений почав сваритись з матір`ю через те, що вона дозволила їм трусити яблука. В ході сварки ОСОБА_11 стріляв вгору з пістолету. Він злякався та пішов додому. Пізніше довідався, що ОСОБА_14 вбито. ОСОБА_10 ходив біля тіла матері, плакав та говорив, що її вбив ОСОБА_15 .
Свідок ОСОБА_16 дав показання про те, що в день вбивства ОСОБА_9 в селі був похорон і він з ОСОБА_17 та ОСОБА_18 на кладовищі копали могилу. На кладовище прибіг ОСОБА_19 та повідомив, що по ньому стріляли. Особисто він чув 2-3 постріли. ОСОБА_20 по телефону викликав міліцію. На кладовище приходила і ОСОБА_14 та сиділа біля них. Борисова в той день він не бачив.
Свідок ОСОБА_20 показав, що в день події копав могилу на кладовищі. Почув постріли. Приблизно об 11-12 годині на кладовище прибіг ОСОБА_19 та повідомив, що його брат ОСОБА_11 стріляв по ньому з пістолета. Він викликав міліцію. Коли приїхали працівники міліції, то ОСОБА_21 втік і міліціонери намагались його наздогнати, однак не наздогнали. Після того як міліція поїхала, то на кладовище приходив і ОСОБА_21 , сварився, в руках тримав каміння, однак в них не кидав та пішов. Після цього на кладовище приходила і ОСОБА_22 , яка знаходилась там приблизно до 14-ої години. Вона розповідала, що її син ОСОБА_11 стріляв по ній з пістолета. Коли повертався з похорону, то бачив труп ОСОБА_14 . В дворі була міліція. ОСОБА_19 говорив, що матір вбив ОСОБА_11 .
Свідок ОСОБА_23 дав показання про те, що від ОСОБА_24 та ОСОБА_9 йому стало відомо, що з ОСОБА_25 була сварка і він стріляв з пістолета. Пізніше був присутнім при вилученні пістолета, який був виявлений в будинку ОСОБА_26 ..
Свідок ОСОБА_27 дав свідчення про те, що ОСОБА_28 близько 12-ої години привозив мед. На її подвір`ї були працівники міліції, товариші ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та сам ОСОБА_10 . ОСОБА_11 на подвір`ї не було. З розмови він зрозумів, що була сварка через те, що товариші ОСОБА_10 хотіли трусити садок, а ОСОБА_11 їм не дозволив. Оформлялось вилучення травматичного пістолета. Борисова ОСОБА_14 писала заяву. З розмови з нею зрозумів, що конфлікт виник через те, що ОСОБА_11 розігнав друзів ОСОБА_10 . Коли повз будинок ОСОБА_32 він проїздив після 15-ої години, то побачив міліцію, «швидку допомогу», дізнався про вбивство ОСОБА_9 . Він зателефонував ОСОБА_33 .. Той говорив, що матір не вбивав, нічого про це не знає, що його хочуть звинуватити. Пізніше на дзвінки не відповідав. Бачив ОСОБА_10 , в якого була розбита брова. Йому відомо про те, що конфлікти між ОСОБА_34 та його матір`ю виникали через те, що він хотів придбати будинок та жити окремо.
Свідок ОСОБА_35 (працівник поліції) свідчив, що 19.09.2015 року був у складі оперативної групи, яка з 11 до 13-ої години виїздила за повідомленням про неправомірні дії ОСОБА_36 . ОСОБА_9 повідомила, що її син ОСОБА_11 погрожував їй вбивством, стріляв в неї, але не влучив, ображав нецензурною лайкою, що син психічно неврівноважений, стоїть на обліку у психіатра. Повідомила, що в нього є зброя, винесла та показала пістолет. Оскільки повноважень для вилучення зброї не було, то пістолет повернули. ОСОБА_11 вдома вже не було, тому ОСОБА_37 відмовилась писати заяву. ОСОБА_19 також говорив, що ОСОБА_38 погрожував йому, стріляв. На тілі ОСОБА_39 будь-яких тілесних ушкоджень не бачив.
Свідок ОСОБА_40 (працівник поліції) дав показання про те, що в складі групи виїздив до с.Кожухівка за заявою ОСОБА_9 , яка повідомила про неправомірні дії її сина ОСОБА_11 . Заяву писати вона відмовилась, бо ОСОБА_41 вже не було вдома. Вона хотіла, щоб його помістили до лікарні, говорила, що він погрожував вогнепальною зброєю, показала ту зброю. Вони попросили, щоб вона зброю заховала. Потім знову був виїзд за тією ж адресою за повідомленням «швидкої допомоги». На території домоволодіння виявили труп ОСОБА_39 з тілесними ушкодженнями. З`явився ОСОБА_19 та повідомив, що була бійка з ОСОБА_11 і він побіг викликати допомогу.
Свідок ОСОБА_42 (слідчий) дав свідчення про те, що ОСОБА_41 зразу після події затримано не було. Був відомий лише номер його телефону. За результатами допиту свідків було встановлено, що ОСОБА_21 переховується. Потерпіла ОСОБА_43 вела з ним телефонну розмову, зміст якої він чув особисто. ОСОБА_21 повідомив сестрі, що мати його «дістала», здаватись він не збирається і не буде повертатись додому. Було взято дозвіл на отримання роздруківки телефонних розмов ОСОБА_41 та з`ясовано його місцезнаходження. ОСОБА_21 переховувався і був затриманий на полі одного з сіл району.
Повідомлення про виявлення трупа ОСОБА_9 в АДРЕСА_1 , до Коростенського МВ УМВД України в Житомирській області надійшло 19.09.2015 року о 18.40 год. від фельдшера швидкої допомоги Коростенської ЦМЛ.
Протоколом огляду від 19.09.2015 року та фототаблицею до нього зафіксовано обстановку на місці злочину, розташування та положення тіла загиблої ОСОБА_9 , виявлені та її тілі видимі тілесні ушкодження.
Під час затримання ОСОБА_8 21.09.2015 року в нього було вилучено мобільний телефон марки Нокіа-1800 з карткою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_2 , що підтверджується протоколом затримання від 21.09.2015 року.
Відповідно до роздруківки телефонних розмов абонента № НОМЕР_2 , отриманої на підставі ухвали слідчого судді від 06.10.2015 року, особа, яка користувалась вказаним номером оператора мобільного зв`язку в період часу з 15:49 по 16:41 годину та з 17:48 по 18:40 годину 19.09.2015 року знаходилась в с.Кожухівка Коростенського району Житомирської області, що спростовує показання ОСОБА_8 про те, що 18.09.2015 року він виїхав з с.Кожухівка до села Малинського району.
Висновком експерта №210 від 16.11.2015 року встановлено, що у ОСОБА_9 були виявлені тілесні ушкодження у виді поперекового перелому грудини на рівні 3-4 ребер, перелому обох ключиць на рівні зовнішніх третин непрямого типу зі зміщенням уламків, перелому 1-3,5-9 ребер по середньо-ключичній лінії непрямого типу, перелому 2-4 ребер зліва по середній пахвинній лінії, 9-10 ребер по лопатковій лінії з розривами плеври та розходженням уламків, трьох розривів тканини по задній поверхні нижньої долі правої легені, дефекту тканини лівої легені по задній поверхні нижньої долі, множинних крововиливів в ділянці середостіння, поперекового розриву тканини печінки в ділянці вісцеральної поверхні лівої долі, крововиливів в підшкірну жирову клітковину в проекції всієї грудини, в підшкірну жирову клітковину в верхній частині живота, в ділянці малого сальника та брижів кишківника, синця у верхній частині грудини, що ускладнились великою внутрішньою крововтратою, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, а також легкі тілесні ушкодження у виді подряпин та синців на голові, обличчі.
Висновком експерта №09 від 14.12.2015 року встановлено, що всі пошкодження потерпілій були заподіяні за життя, найбільш вірогідним було нанесення потерпілій більше 10 ударів в ділянку грудної клітини та 10 ударів по обличчю, коли та знаходилась в лежачому положенні.
Протоколом обшуку від 25.09.2015 року зафіксовано виявлення та вилучення предмету, схожого на пістолет. Належність вказаного предмету до вогнепальної зброї встановлено висновком експерта №1/1295 від 30.09.2015 року.
Висновком судово-психіатричного експерта №286 від 08.12.2015 року підтверджено, що під час вчинення злочину ОСОБА_8 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, стані фізіологічного афекту не перебував, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Той факт, що ОСОБА_8 зник після вчинення злочину та переховувався від правоохоронних органів, підтверджено рапортом працівника Коростенського МВ УМВС України в Житомирській області від 21.09.2015 р..
Про тривалі неприязні стосунки між обвинуваченим та загиблою свідчать неодноразові звернення ОСОБА_9 до Коростенського МВ УМВС України в Житомирській області зі скаргами на неправомірні дії ОСОБА_8 (довідка №1218/55-2 від 20.09.2015 року). 21.03.2003 року ОСОБА_8 був засуджений за спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ст.122,ч.1 КК України. Згідно вироку Коростенського районного суду Житомирської області від 21.03.2003 року ОСОБА_44 також наніс потерпілій удари в область грудної клітини, які призвели до такого ушкодження, як перелом ребра.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, не встановлено, обставиною, яка обтяжує його покарання, є вчинення злочину відносно особи похилого віку.
Як особа ОСОБА_8 працездатного віку, проживав в родині матері, по місцю проживання характеризується посередньо, на спеціалізованих обліках не перебуває, до нього застосовувались примусову заходи медичного характеру за чинення злочину, передбаченого ст.188-1,ч.2 КК України, має погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ст.122,ч.1 КК України, який ним було вчинено відносно ОСОБА_9 .
Таким чином, проаналізувавши всі зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази, які є допустимими, належними та достовірними, в своїй сукупності достатніми та взаємопов`язаними, поза розумним сумнівом доводять причетність обвинуваченого до вчинення злочинних дій, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_8 в інкримінованих йому злочинах.
Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 свідчили про те, що за декілька годин до виявлення трупа ОСОБА_9 в неї з обвинуваченим виник конфлікт, під час якого ОСОБА_8 погрожував ОСОБА_9 розправою, з метою залякування здійснював постріли в її бік з пістолету. Про неправомірні дії ОСОБА_8 відносно ОСОБА_8 свідчили і свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 .. Свідок ОСОБА_47 свідчив про те, що обвинувачений з місця злочину зник та певний час переховувався, його місцезнаходження було встановлено оперативним шляхом, в телефонній розмові з потерпілою підтверджував свою причетність до смерті матері. ОСОБА_8 вже притягувався до відповідальності за спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, які мали схожий характер та механізм утворення з тими, від яких настала її смерть, однак їх наслідки були менш тяжкими. Після вчинення злочину ОСОБА_8 з місця злочину зник та переховувався. Про смерть матері він був повідомлений потерпілою ОСОБА_7 та свідком ОСОБА_27 , однак до правоохоронних органів не прибув, намагався перекласти свою провину на брата ОСОБА_29 , створити переконання своєї непричетності до вчинення злочину, запевняючи, що в день події його взагалі не було в с.Кожухівка. Належність обвинуваченому виявленої по місцю його проживання вогнепальної зброї підтверджено показаннями потерпілої, свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_48 , ОСОБА_23 , які від ОСОБА_9 та ОСОБА_29 чули про те, що ОСОБА_8 в день події стріляв по ним та самі чули постріли.
Аналіз всіх зібраних та досліджених доказів в сукупності дав можливість зробити висновок про те, що злочини було вчинено саме ОСОБА_8 ..
Даючи юридичну оцінку діям ОСОБА_8 , які спричинили смерть потерпілої ОСОБА_9 , суд вважає вірною кваліфікацію таких дій за ст.121,ч.2 КК України, а не за ст.115,ч.1 КК України відповідно до пред`явленого обвинувачення.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в п.22 Постанови Пленуму ВСУ від 07.02.2003 року №2, для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно
досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і
спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно
вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння,
зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в
разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.
Всі представлені стороною обвинувачення суду докази не дають можливості зробити абсолютний та беззаперечний висновок про те, що наносячи постраждалій удари по тулубу (грудна клітина, живіт) руками та ногами, обвинувачений мав прямий умисел саме на позбавлення її життя та бажав настання такого наслідку.
При цьому, знаряддя або засоби, які визначально здатні спричинити смерть (ніж, сокира, молоток, палиця, важкий предмет тощо), ним не застосовувались, ушкодження, яке викликало смерть - закрита тупа поєднана травма тіла, зовнішньо не було явним як для обвинуваченого, так і для інших осіб, анатомічна цілісність видимих частин тіла порушена не була, зовнішня кровотеча не виникла. Не скористався обвинувачений для нанесення ударів і ціпком потерпілої, який знаходився поряд з її тілом, а також наявною в нього вогнепальною зброєю. Згідно висновку експерта №09 від 14.12.2015 року при своєчасному наданні кваліфікованої медичної допомоги не виключене врятування життя потерпілої.
Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналізуючи всі вказані обставини в сукупності, суд дійшов висновку про відсутність доказів прямого умислу ОСОБА_8 на позбавлення ОСОБА_9 життя, а отже і складу такого злочину як вбивство, суб`єктивна сторона якого передбачає лише прямий умисел на позбавлення іншої особи життя.
Враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини справи, особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, відсутність пом?якшуючих обставин та обтяжуючу покарання обставину, суд вважає, що його виправлення не можливо без ізоляції від суспільства .
Вид та розмір покарання обирається в межах санкцій частин статей законів, які передбачають відповідальність за вчинені злочини. Остаточне покарання за сукупністю злочинів призначається за правилами ст.70,ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що буде справедливим, співмірним вчиненому, достатнім та необхідним для попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів.
Запобіжний захід відповідно до положень ст.377,ч.1 КПК України до набрання вироком законної сили залишається незмінним. В той же час, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини щодо неможливості утримання особи під вартою без визначення кінцевого строку такого утримання, що призводить до правової невизначеності прав такої особи (рішення від 09.01.2015 року в справі Чанєв проти України), суд вважає за доцільне визначити кінцевий можливий строк утримання обвинуваченого під вартою в межах двомісячного строку.
Доля речових доказів вирішується відповідно до положень ст.100 КПК України, судові витрати відповідно до ст.124,ч.2 КПК України стягуються з обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370,373,374 КПК України,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.121,ч.2;263,ч.1 КК України, і призначити йому покарання за ст.121,ч.2 КК України у виді восьми років позбавлення волі, за ст.263,ч.1 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
Остаточне покарання ОСОБА_8 за сукупністю злочинів призначити за правилами ст.70,ч.1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді восьми років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з 21 вересня 2015 року та зарахувати строк попереднього ув`язнення з 21.09.2015 року до набрання вироком законної сили як відбуте покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу, але не пізніше ніж до 17 червня 2016 року, залишити попередній тримання під вартою.
Речовий доказ мобільний телефон марки Нокіа-1800, який зберігається в камері схову речових доказів Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області на підставі квитанції №001646 від 18.12.2015 року, повернути ОСОБА_8 .
Судові витрати за проведення експертизи в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) гривня 04 копійки стягнути з ОСОБА_8 на користь держави.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляції, а в разі подачі апеляції - після розгляду справи апеляційною інстанцією, якщо його не скасовано .
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, може бути отримана в суді учасниками судового провадження.
Головуючий суддя:
Судді: 1: 2:
копія згідно оригіналу: головуючий суддя: