Справа № 371/1909/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/687/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 09.06.2016

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
представника потерпілого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та потерпілого на вирок Миронівського районного суду Київської області від 28 березня 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна середня, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави в особі комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» витрати понесені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_9 в сумі 10 173 грн. 92 коп. та ОСОБА_10 в сумі 7 584 грн. 08 коп., а всього на загальну суму 17 758 (сімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят вісім) грн., на користь потерпілого ОСОБА_9 у рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 (тридцять тисяч) грн., на користь потерпілого ОСОБА_10 - у рахунок відшкодування моральної шкоди 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн., судові витрати на користь держави у розмірі 3 634 грн. 92 коп.Стягнуто з НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 36 265 грн. 85 коп., на користь ОСОБА_10 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 19 127 грн. 11 коп.
Також вироком вирішено доля речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком 19 жовтня 2014 року о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Ситника в с. Карапиші Миронівського р-ну Київської обл. в напрямку перехрестя з вул. Садовою, порушив вимоги п.п.2.3 б; 10.1; 10.5 ПДР та при виїзді з перехрещення проїзних частин вулиць Ситника та Садової виїхав на смугу зустрічного руху вулиці Садової, де допустив зіткнення з моторолером марки «Sabur «SB50Q» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 , який рухався по вул. Садовій в напрямку центра с. Карапиші, з пасажиром ОСОБА_12 .
В результаті зіткнення водій моторолера ОСОБА_9 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а пасажир моторолера ОСОБА_10 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, просить вирок скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного додаткового покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України покласти на нього обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що суд не навів достатніх мотивів, з яких обвинуваченого звільнено від відбування не тільки основного, а й додаткового покарання, не звернув уваги на те, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів, не надав належної оцінки характеру допущених порушень та тяжкості наслідків, серед яких одна особа отримала тяжкі тілесні ушкодження, а інша тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, відсутності обставин, які пом`якшують покарання, та ставленню ОСОБА_7 до вчиненого, який вину не визнав, завдану шкоду потерпілим не відшкодував. Також, вказує на безпідставність незастосування щодо обвинуваченого вимог ст.76 КК України.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням Закону про кримінальну відповідальність, неправильним вирішенням цивільного позову та призначити покарання обвинуваченому у вигляді 5 років позбавлення волі без застосування ст.75 КК України, стягнути з НАСК «Оранта» у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди пошкодженням моторолера в розмірі 2 646 грн. 70 коп., в рахунок відшкодування витрат, понесених на лікування, 39 209 грн. 85 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди - 1 960 грн. 49 коп., стягнути з ОСОБА_7 у рахунок відшкодування моральної шкоди 198 039 грн. 51 коп. Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що суд необґрунтовано звільнив обвинуваченого від відбування покарання, не врахувавши тих обставин, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, своє вини не визнав, не розкаявся, заподіяних збитків не відшкодував, вибачення не попросив. Також зазначає, що суд не прийняв рішення по додатковим позовним вимогам, поданим у судовому засіданні, не стягнув передбачену законодавством моральну шкоду з ПрАТ «Оранта» у розмірі 5% заподіяної шкоди здоров`ю, необґрунтовано визначив розмір заподіяної моральної шкоди лише у 30 000 грн. не зважаючи, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого він став інвалідом, отримав значні душевні страждання, фактично втратив можливість самостійно себе утримувати.
В запереченнях на апеляційні скарги захисник просить вирок у частині призначеного покарання залишити без змін, а в частині стягнення з НАСК «Оранта» змінити, задовольнивши вимоги апеляційної скарги потерпілого.
Заслухавши доповідь судді, прокурора,яка підтримала свою апеляційну скаргу та заперечила проти задоволення апеляційної скарги потерпілого, потерпілих та представника потерпілого ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу потерпілого, та фактично заперечили проти задоволення апеляційної скарги державного обвинувача, обвинуваченого та захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та частково підтримали апеляційну скаргу потерпілого,перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Правильність встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, доведеність винуватості обвинуваченого, кваліфікація дій ОСОБА_7 , відповідність призначеного основного покарання особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого злочину сторонами у апеляційних скаргах не оспорюється.
Проте, при обранні додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на один рік, суд не належним чином врахував, що вчинений ним злочин є тяжким, внаслідок грубого порушення обвинуваченим правил безпеки руху настали значні негативні наслідки для здоров`я потерпілих, а тому обраний розмір додаткового покарання є не відповідним скоєному внаслідок м`якості, не узгоджується з метою виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як ним, та і іншими особами, а тому вимоги апеляційної скарги прокурора у цій частині є слушними.
У той же час вимоги апеляційної скарги потерпілого про безпідставність застосування ст.75 КК України є необгрунтованими.
За змістом ст.75 КК України суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, може прийняти рішення про звільнення від відбування обвинуваченим покарання у виді 5 років позбавлення волі з випробуванням.
З вироку випливає, що суд врахував, що ОСОБА_7 має вік 77 років, погіршений стан здоров`я, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, думку потерпілого ОСОБА_10 , який вважав за недоцільне відбування винним реального покарання.
Зазначені обставини, на думку колегії суддів, свідчать про правильність застосування судом кримінального закону, зокрема ст.75 КК України, і про вірність висновку суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та з визначенням йому іспитового терміну у два роки, незважаючи на відсутність обставин, що пом`якшують його покарання.
Колегія суддів не погоджується з твердженням суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування ст.76 КК України, вважаючи необхідним покласти на засудженого обов`язки, передбачені п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України, виконання яких має контролюватися кримінально виконавчою інспекцією за місцем проживання ОСОБА_7 .
Є також слушними доводи апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_9 щодо невірного вирішення його цивільного позову.
З урахуванням вимог ч.1 ст.404 КПК України (принципу перегляду судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги) колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги потерпілого про не вирішення судом додаткових позовних вимог ОСОБА_9 і вважає, що з НАСК «Оранта» підлягає стягненню у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого, 39 209,85 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну, 2646,70грн.
Також, на думку колегії суддів, суд правильно встановив факт заподіяння потерпілому діями обвинуваченого моральної шкоди, яка мала місце внаслідок пошкодження здоров`я, проте, визначив її грошовий еквівалент у 30 000 грн. без врахування принципів справедливості, виваженості та розумності, а тому її розмір підлягає збільшенню до 60 000 грн.. При цьому її частина у розмірі 1960,49 грн. підлягає стягненню з НАСК «Оранта» за правилами, визначеними ст.26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а решта має бути відшкодована винною особою.
Колегія суддів вважає за потрібне зауважити про те, що вимоги апеляційної скарги потерпілого про зміну вироку шляхом призначення покарання без застосування ст.75 КК України не можуть бути задоволеними також і тому, що суперечать вимогам ст.420 КПК України, за якими у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання апеляційним судом має ухвалюватися новий вирок, а вимоги прийняття такого судового рішення в апеляційному порядку потерпілим не заявлялися.
За вищенаведених обставин вирок у частині призначеного покарання і вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 підлягає скасуванню з постановленням у цій частині нового вироку.
Керуючись ст.ст.404,405,407,420 КПК України, колегія суддів,
Вирок Миронівського районного суду Київської області від 28 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 у частині призначеного покарання та вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 скасувати.

Постановити у цій частині новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання строком на 2 роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 у рахунок відшкодування моральної шкоди 58 039,51 грн.

Стягнути з НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_9 1960 грн. 49 коп. у рахунок відшкодування моральної шкоди, 41856 грн. 55 коп. у рахунок відшкодування моральної шкоди, а усього 43817 грн. 04 коп.

У решті вирок Миронівського районного суду Київської області щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

На вирок може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його оголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: