Дата документу Справа № 1

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 320/6889/16-к Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11сс/778/653/16 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула 11 листопада 2016року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали провадження, внесеного до ЄРДР за №0005655 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 жовтня 2016 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.135, ч.2 ст. 286 КК України.
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

адвокат ОСОБА_8 ,

підозрюваний ОСОБА_6 .

Як вбачається з матеріалів провадження, органами досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.135 ч. 2 ст. 286 КК України за наступних обставин.
Так, 25.10.2016 року приблизно о 12 годині 45 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_6 керував автомобілем Toyota Avensis реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Дніпропетровськ Токмак Мелітополь в Мелітопольському районі Запорізької області з боку с. Терпіння Мелітопольського району в напрямку с. Зарічне Мелітопольського району.
В цей же час по вказаній дорозі рухалась пішохід ОСОБА_9 , яка йшла зі сторони с. Терпіння в напрямку с. Зарічне.
На шляху прямування ОСОБА_6 , у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а також порушенням координації дій, викликаних вживанням алкогольних напоїв, маючи можливість уникнути ДТП, при виникненні небезпеки для руху, якою для нього явилась пішохід ОСОБА_9 , не знизив швидкості руху в результаті чого в районі 282 км + 771 м скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка рухалась по проїзній частині в попутному напрямку. В результаті чого ОСОБА_9 , загинула на місці ДТП.
Своїми діями ОСОБА_6 , порушив п.п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, зі змінами №136 від 04.06.2014 року, згідно з якими: 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Порушення п. 12.3 ПДР України, вчинене ОСОБА_6 , знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками.
Своїми діями ОСОБА_6 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель потерпілої, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
Крім того, 25.10.2016 року приблизно о 12 годині 45 хвилин в районі 282 км + 771 м автодороги ДніпропетровськТокмак Мелітополь Мелітопольського району Запорізької області ОСОБА_6 , скоївши наїзд на пішохода ОСОБА_9 , своїми протиправними діями поставив її в небезпечне для життя становище, після чого з місця пригоди зник, свідомо залишивши потерпілу без допомоги в небезпечному для життя стані і позбавленого можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану в результаті чого остання загинула на місці пригоди, у зв`язку з травмами, отриманими ним при ДТП, маючи реальну можливість надати потерпілій допомогу, чим порушив вимоги п. 2.10 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: 2.10 «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки)».
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану в результаті чого остання загинула, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 135 КК України.
25 жовтня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005655, внесені відомості за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.135 ч. 2 ст. 286 КК України.
28 жовтня 2016 року ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.135 ч. 2 ст. 286 КК України.
Слідчий Мелітопольського ВП ГУНП України в Запорізькій області звернувся до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обгрунтування якого вказав на обгрунтованість підозри останнього у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ст.135 ч.3, ст.286 ч. 2 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років; відсутність у ОСОБА_6 офіційного місця роботи, постійного джерела доходів та засобів до існування, проживання підозрюваного в м. Київ, зникнення з місця події на автомобілі яким керував, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка в даному кримінально провадженні, запобігти яким неможливо шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів у виді особистого зобов`язання та домашнього арешту, особистої поруки чи застави неможливо.
Задовольняючи клопотання та обираючи стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 14 годин 15 хвилин 27 жовтня 2016 року до 14 год. 15 хв. 25 грудня 2016 року включно, слідчий суддя вказав на обгрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні тяжких злочинів за обтяжуючих обставин, в стані алкогольного сп`яніння, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років. Врахував той факт, що ОСОБА_6 є мешканцем іншої області, що свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що з метою ухилення від кримінального покарання за вчиненні злочини він може переховуватись від органів досудового слідства та суду, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, що свідчить про наявність існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких, ніж тримання під вартою запобіжних заходів.
При цьому слідчий суддя розглянув можливість застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання та домашнього арешту та особистої поруки, однак врахуваши те що ОСОБА_6 , вчинив тяжкі злочини, що свідчить про наявність ризику того, що він буде переховуватися від органів досудового розслідування; врахуваши відсутність осіб, які заслуговують на довіру та поручаться за виконання підозрюваним ОСОБА_6 , обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, прийшов до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Одночасно суд, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, даних про особу підозрюваного, який прийняв міри до відшукування шкоди, слідчий суддя визначив розмір застави відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України у вигляді 80 розмірів мінімальної заробітної плати в сумі 116 000 грн., який на його думку, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, визначених судом і передбачених ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави, а саме: прибувати до слідчого СВ Мелітопольського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
В апеляційній скарзі прокурор посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, застосувавши до підозрюваного одночасно запобіжний захід у виді застави. Вказує, що слідчий суддя, обираючи ОСОБА_6 запобіжний захід не взяв до уваги, що він підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, які спричинили загибель неповнолітньої дитини, втік з місця події, є мешканцем м. Кривий Ріг, де проживає в орендованій квартирі, зареєстрованій в м. Києві, що свідчить про наявність у нього достатніх підстав вважати, що з метою ухилення від кримінального покарання за вчинення зазначених злочинів ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового слідства та суду, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, вказує на наявність ризику впливу підозрюваного на свідка у цьому ж кримінальному провадженні. Просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого і обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без застосування застави.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який не підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, вказуючи на право суду не визначати розмір застави, думки підозрюваного та його захисника, які висловили заперечення вимогам апеляції, перевіривши матеріали провадження, судова колегія прийшла до наступного висновку.
Відповідно до положень ч.1 ч. 404 КПК України, оскаржуване судове рішення переглядається у межах апеляційної скарги.
Так, підставою для обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стали обґрунтованість висунутої останньому підозри та наявність ризиків негативної поведінки ОСОБА_6 .
Разом з тим, зміст апеляції прокурора засвідчує, що висновок слідчого судді щодо застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не оспорюється.
Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора про істотність порушень вимог КПК України та не взяття до уваги доказів, які могли істотно вплинути на висновки слідчого судді щодо необхідності одночасного визначення розміру застави, судова колегія виходить із наступного.
Як зазначено в ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали при застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Розмір застави, як зазначено в ч. 4 ст. 182 КПК України визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального провадження, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Крім того, розмір застави повинен бути об`єктивно спроможний забезпечити виконання підозрюваним обов`язків та одночасно не бути для нього завідомо непомірним.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрації, займається суспільно-корисною працею, оскільки є тренером з боротьби, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, скоєний злочин віднесений до злочинів з необережною формою вини, підозрюваний доклав зусиль для відшкодування завданої злочином шкоди шляхом сплати послуг на поховання та інші ритуальні послуги.
За таких обставин визначення стосовно ОСОБА_6 , поряд із найсуворішим запобіжним заходом, застави у максимальному розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України достатньо мотивовано слідчим суддею та відповідає вимогам ч. 3 ст. 183 КПК України щодо обов`язку слідчого судді визначити одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розмір застави.
При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що положення ч. 4 ст. 183 КПК України з приводу можливості не визначати розмір застави є не обов`язком, а правом суду.
Судова колегія, при розв`язанні заявленої апеляційної скарги, також звертає увагу на явки підозрюваного за викликами до суду апеляційної інстанції та відсутність відомостей щодо порушення ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, що вказує на безпідставність доводів апеляції про неможливість застосування до вказаного підозрюваного застави.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Істотні порушення норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, відсутні.
Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 197 КПК України, застосувавши запобіжний захід у виді тримання під вартою, визначив розмір застави, який з урахуванням вище наведеного, здатний гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судова колегія не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29 жовтня 2016 року про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4