№ справи 279/406/16-к
№ провадження 1-кс/279/254/16

УХВАЛА
13 квітня 2016 року м. Коростень Житомирської області
Слідчий суддя Коростенського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглядаючи скаргу ОСОБА_4 про скасування висновку про результати розгляду заяви за зверненням від 13.12.2015 року щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяви про кримінальне правопорушення, -
На розгляд до слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшла скарга від ОСОБА_4 про скасування висновку про результати розгляду заяви за зверненням від 13.12.2015 року щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяви про кримінальне правопорушення, в якій вона просить скасувати висновок про результати розгляду заяви слідчого Коростенського ВП ГУНП України в Житомирській області.
У своїй скарзі ОСОБА_4 зазначила, що "…13 грудня 2015 року, я звернулася з викликом до Коростенського ВП ГУНП України в Житомирській області з повідомленням про те що 13.12.2015 року моя сестра гр. ОСОБА_5 вчинила неправомірні дії відносно мене, а саме, здійснила крадіжку мого шиферу…"
Вважає, що орган досудового розслідування Коростенського ВП ГУНП України в Житомирській області "…слідчим не надано правової оцінки даним фактам в частині грабіжницьких дій гр. ОСОБА_5 , нанесення мені матеріальних збитків… Таким чином, слідчий не вжив всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи і без наявності підстав визначених ст.110, ст.284 КПК України для закриття кримінального провадження…"
В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 вимоги скарги підтримала у повному обсязі, які просила задовольнити. Вона пояснила, що 13 грудня 2015 року вона разом зі своєю донькою ОСОБА_6 виявили крадіжку свого шиферу, який вона привезла до будинку свого покійного батька аби обгородитися від своєї сестри. Потім вони почали переслідувати співмешканця своєї сестри, який їхав додому до сестри на мотоблоці із її шифером. На запитання про те, звідки він взяв цей шифер, той відповів, що йому ОСОБА_5 сказала його забрати від будинку її батька. Просила скасувати висновок Коростенського ВП ГУНП України в Житомирській області про результати розгляду її заяви та внести заяву про злочин, вчинений її сестрою ОСОБА_7 за ст.186 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань та провести розслідування за цією заявою.
Допитана, як свідок ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_4 являється її матір`ю, а ОСОБА_5 є її тіткою. 13 грудня 2015 року вона разом зі своєю матір`ю виявили крадіжку шиферу, який мати привезла до будинку її покійного дідуся аби обгородитися від тітки, яка являється співвласницею спадкового будинку після смерті дідуся. Після цього вони побачили, що цей шифер на мотоблоці перевозив від будинку дідуся до будинку тітки, її співмешканець, якого вони стали переслідувати та зателефонували до поліції про крадіжку шиферу. Цей шифер знаходився на земельній ділянці біля будинку дідуся, яка ще не розділена між спадкоємцями.
Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо скасування даного висновку, оскільки не вбачає у чиїх-небудь діях ознак будь-якого злочину, а лише вбачає, що між скаржницею та її сестрою можуть бути цивільно-правові відносини.
Проаналізувавши пояснення скаржника, свідка, думку прокурора в сукупності з наданими сторонами доказами, суд приходить до наступного.
Судом встановлено (із матеріалу № 397 органу досудового розслідування Коростенського ВП ГУНП України в Житомирській області), що 13 грудня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до органу досудового розслідування Коростенського ВП ГУНП України в Житомирській області із заявою про те, що "…13.12.2015 р. гр. ОСОБА_5 , яка являється сестрою ОСОБА_4 забрала шифер з буд. АДРЕСА_1 , який належить їх покійному батьку, ОСОБА_8 …"
На дану заяву орган досудового розслідування 22 грудня 2015 року в особі "Інспектора Коростенського ВП лейтенанта поліції ОСОБА_9 виніс "ВИСНОВОК про результати розгляду заяви гр. ОСОБА_4 ", в якому ВВАЖАВ: 1. За доцільне перевірку по заяві гр. ОСОБА_4 вважати закінченою. 2. Роз`яснити гр. ОСОБА_4 про її право звернення до суду для захисту своїх прав…"
Відповідно до ст.303 Кримінального процесуального кодексу України - "На досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна…"
В даному випадку ані слідчий, ані прокурор не приймав будь-яких дій при винесені даного "ВИСНОВКУ", як і скаржник ОСОБА_4 не оскаржує дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
За приписами ст.185 Кримінального кодексу України, крадіжка - це таємне викрадення чужого майна, а за ст.186 Кримінального кодексу України, грабіж - це відкрите викрадення чужого майна.
З наданих письмових доказів, пояснень скаржника, свідка та доведення їх переконливості не вбачається, що орган досудового розслідування Коростенського ВП ГУНП України в Житомирській області неправомірно відмовив ОСОБА_4 у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення ОСОБА_5 до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від ОСОБА_4 .
Свій висновок обгрунтовую тим, що як із заяви ОСОБА_4 про вчинене кримінальне правопорушення (а.кр.пр.4), так і з її пояснень в суді, а також і з пояснень ОСОБА_6 не вбачається будь-яких дій чи бездіяльності ОСОБА_5 , які могли вказувати на ознаки складу злочину, передбаченого ст.ст.185 чи 186 КК України.
З цього вбачаються лише цивільно-правові відносини, які регулюються цивільним законодавством України та повинні вирішуватись у цивільно-правовому порядку.
Тому скарга ОСОБА_4 являється безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню.
На підставі наведеного вище та керуючись ст.ст.303, 307 Кримінального процесуального кодексу України, -
п о с т а н о в и в :
В задоволенні скарги ОСОБА_4 про скасування висновку про результати розгляду заяви за зверненням від 13.12.2015 року щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяви про кримінальне правопорушення - відмовити за безпідставністю.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області ОСОБА_1