Справа № 680/222/16-к
№ 1-кс/680/43/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" березня 2016 р.смт. Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого СВ Новоушицького ВП ДВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 ,

представника особи, у володінні якої перебуває майно ОСОБА_5 ,

розглянувши погоджене прокурором клопотання старшого слідчого СВ Новоушицького ВП ДВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и в:
25 березня 2016 року після повернення до суду надійшло вказане клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Відповідно до клопотання вбачається, що 18 березня 2016 року в період з 16 год 30 хв по 18 год 30 хв на підставі ухвали слідчого судді Новоушицького районного суду було проведено обшук в боксі АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_6 , де здійснює прийом брухту чорних та кольорових металів ОСОБА_7 . В ході проведення обшуку було виявлено та тимчасово вилучено 909 кг брухту чорних металів, 60 кг кольорових металів, зошит із записами про кількість придбаного брухту та дві вивіски-афіші, засоби зважування, а саме: дві ваги.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 від 18 лютого 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України.

Згідно з довідкою №13 від 10 лютого 2016 року Новоушицької селищної ради бокс №9, який розташований на території гаражів колишнього ТОВ АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_6 .

Відповідно до договору оренди від 20 січня 2016 року ОСОБА_6 передала даний бокс в оренду ОСОБА_7 терміном 12 місяців.

Крім цього, 18 березня 2016 року старшим слідчим ОСОБА_4 за правилами, передбаченими ст.110 КПК України, було винесено постанову про визнання 909 кг брухту чорних металів, 60 кг кольорових металів, зошиту із записами про кількість придбаного брухту та дві вивіски-афіші, засоби зважування, а саме: дві ваги, як речові докази в цьому кримінальному провадженні.
Оскільки є достатні підстави вважати, що вилучені металобрухт, ваги та зошит із записами про кількість придбаного металобрухту є предметом та засобами вчинення злочину в зазначеному кримінальному провадженні, їх повернення може негативно вплинути на їхнє збереження та забезпечення кримінального провадження, з метою запобігання можливості їх зникнення, втрати, знищення чи використання, а також відчуження вилучених речей, є необхідність у накладенні на них арешту.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити із заявлених у ньому підстав.
ОСОБА_5 в судовому засіданні проти арешту майна заперечив, пояснив, що в його довірительки є всі дозвільні документи на операції з металобрухтом, діями працівників поліції зупиняється господарська діяльність, і як наслідок несплата податків, заробітної плати працівникам, просив в задоволені клопотання відмовити.
Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, приходить такого висновку.
Ухвалою Новоушицького районного суду Хмельницької області №680/222/16-к від 22 березня 2016 року клопотання старшого слідчого Новоушицького ВП ДВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно повернуто прокурору Новоушицького відділу Камянець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 для усунення недоліків, оскільки в клопотанні не зазначено хто власник металобрухту, та документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати; не зазначено чи на час звернення з даним клопотанням слідчим будь-кому оголошувалась підозра; не зазначено в повному обсязі перелік і види майна, що належить арештувати, а вказані лише загальна вага металобрухту, без врахування тих обставин, що майно, на яке слідчий прохає накласти арешт невідомо кому належить, і що в подальшому відсутність переліку і видів металобрухту ускладнить ідентифікацію даного майна для встановлення джерела його походження. Крім того, в клопотанні вага металобрухту вказана в кілограмах без посилання на підтверджуючі документи саме цієї ваги. Також, з клопотання не можливо встановити, ким і де саме проводилося зважування металобрухту, яке належить арештувати, тощо.
25 березня 2016 року до суду надійшло клопотання в якому на думку слідчого та прокурора усунуті усі вище перелічені недоліки.
Відповідно до змісту ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
За змістом ч.2 ст.173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до норми ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Із досліджених документів, а саме: свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця, витягу з реєстру платників єдиного податку, цивільно - правової угоди від 02 лютого 2016 року вбачається, що СПД ФОП ОСОБА_8 та її працівник ОСОБА_7 займаються правомірною господарською діяльністю, відтак, в даному випадку, будь-який спосіб арешту майна може призвести до припинення цієї діяльності.
Крім того, подане до суду клопотання не підписане слідчим, який його подав.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання в зв`язку з його недоведеністю та необґрунтованістю.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,132,167,170, 171,172,173 КПК України, слідчий суддя,

постановив:
В задоволені клопотання старшого слідчого СВ Новоушицького ВП ДВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно в кримінальному проваджені №0000040 від 18 лютого 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Хмельницької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1