Справа № 346/4285/16-к
Провадження № 1-в/346/675/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2016 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючої судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ВК №41 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коломия у режимі відеоконференцзв`язку клопотання адвоката ОСОБА_6 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, українця, громадянина України, засудженого Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області 22 червня 2015 року за ст. 187 ч.4 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому на праві власності майна,

Початок строку 12.11.2013року

Кінець строку: 11.02.2017 року

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду з даним клопотанням, котрого мотивував тим, що його підзахисний ОСОБА_5 вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2015 року визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією 1/4 належного йому на праві власності майна. Цивільні позови потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 залишено без розгляду. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.08.2015р. апеляційну скаргу захисника в інтересах ОСОБА_5 задоволено частково, а саме: початок строку відбування покарання засудженому обчислювати з 12.11.2013 року.

Зазначає, що свою вину в скоєнні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187 КК України, засуджений ОСОБА_5 визнав повністю, щиро покаявся, відшкодував потерпілим завдану злочинами шкоду, що було правомірно судом віднесено до обставин, передбачених ст. 66 КК України, та послужило разом з характеристикою особи і думкою потерпілих підставами для застосування вимог ст. 69 КК України та залишення цивільних позовів без розгляду.

Відбування покарання засудженому ОСОБА_5 призначено у Коломийській ВК № 41.

Відповідно до ухвал Коломийського міськрайонного суду від 22.01.2016р. та 15.02.2016р. у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України, засудженому ОСОБА_5 проведено зарахування в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 12.11.2013р. по 13.08.2015р., що становить 01 рік 09 місяців 01 день. Таким чином станом на 13.08.2015р. загальний строк відбування ОСОБА_5 покарання склав по перерахунку 3 роки 6 місяців 2 дні. Станом на день подання даного клопотання строк відбування покарання засудженим складає 4 роки 5 місяців 23 дні.

Злочини, передбачені ч.4 ст. 187 КК України, за скоєння яких засуджено його підзахисного, відносяться відповідно до ч.5 ст. 12 КК України до категорії тяжких. Право на умовно-дострокове звільнення згідно норми ст. 81 КК України у засудженого ОСОБА_11 виникло після відбуття ним трьох чвертей призначеного судом покарання, тобто з 11.11.2015р.

Згідно протоколу від 04.03.2016р. засідання адміністративної комісії з розгляду питань умовно-дострокового звільнення та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та переводу до дільниці соціальної реабілітації Коломийської виправної колонії № 41 засудженому ОСОБА_11 відмовлено в застосуванні пільги, передбаченої ст. 81 КК України з підстави недоведення засудженим свого виправлення, а саме, наявністю в особовій справі засудженого ОСОБА_5 8 стягнень, останнє з яких мало місце 07.12.2015р. Зазначає, що засудженому не було роз`яснено його права на особисте звернення чи звернення його захисника до суду з клопотанням про вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку, як це передбачено ч.І ст. 539 КПК України. По цій причині рішення адміністративної комісії від 04.03.2016р. засуджений ОСОБА_5 не оскаржував. Вважає, що має місце порушення прав засудженого ОСОБА_5 передбачених ст. 55 Конституції України, ч.3 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Вказує, що станом на 07.06.2016р. після проходження 6 місяців від останнього стягнення від 07.12.2015р. засуджений ОСОБА_11 вважається таким засудженим, що не має стягнень. Що стосується накладення стягнення 13.06.2016 року, то вважає, що наяність відмітки про накладення стягнення 13.06.2016 року у виді оголошеної догани в рапорті начальника відділення СПС № 6 не передбачена діючим законодавством. Крім того пояснив, що засуджений щиро розкаявся у скоєних злочинах, відшкодував потерпілим спричинену матеріальну та моральну шкоду, виконавчі листи на нього не надходили, приймає належну участь у роботах по благоустрою місць позбавлення волі та громадському житті відділення, жодного разу він не підлягав стягненню за відмову від роботи, дбайливо ставиться до майна установи та предметів, яким користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Також захисник зазначив, що засуджений не працював в установі із-за травмованої правої верхньої кінцівки. Вважає, що є всі підстави стверджувати, що засуджений за час відбування покарання твердо став на шлях виправлення, та з врахування відбуття ним більш як трьох чвертей призначеного кримінального покарання має право на пільгу про умовно-дострокове звільнення відповідно до вимог ст. 81 КК України.

Просить клопотання задовольнити та звільнити засудженого Пиріжка умовно-достроково від відбування покарання на не відбутий строк покарання.

Ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого ОСОБА_5 , заслухавши думку засудженого, який просить задовольнити клопотання з урахуванням пояснень захисника, а з яких підстав накладались стягнення за час перебування в СІЗО та за час відбування покарання у ВК-41 пояснити неможе, в установі він не працював так як травмована рука; заслухавши пояснення представника Коломийської ВК № 41, який просить відмовити у задоволенні вказаного клопотання із-за відсутності необхідних доказів виправлення засудженого для застосування УДЗ як того вимагає ст.81 КК України, зокрема, що з 08.09.2015 року відбуваючи покарання в Коломийській ВК №41 засуджений Пиріжок характеризується негативно, допускає порушення установленого порядку відбування покарання за що було накладено чотири дисциплінарних стягнення у ВК-41, всього мав 9 стягнень, з яких 8 погашено, накладення стягнення 13.06.2016 року здійснено у визначеному порядку за відмову від виконання робіт по благоустрою установи, виконання яких є обов язком засудженого, заохочення засудженому не оголошувались, з 07.12.2015 року перебував на профілактичному обліку як злісний порушник установленого порядку відбування покарання; відмовляється працювати, а посилання на травмовану руку є безпідставним та таким, що свідчить про відмову від роботи так як згідно довідки начальника медсанчастини Коломийської ВК-41 засуджений є працездатний і за час відбування покарання засуджений не звертався до медсанчастини з приводу стану свого здоров я; думку прокурора, який заперечує щодо задоволення вказаного клопотання так як засуджений не довів своє виправлення, крім того порушена процедура подання клопотання про УДЗ як передбачено чинним КВК України, то суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою (наявність як пасивної так і активної форми поведінки) і ставленням до праці (постійну свідому участь у суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, внесення раціоналізаторських пропозицій, винахідницькі відкриття, сумлінне виконання трудових обов язків і дорученої роботи, якість її виконання, прагнення до вдосконалення наявного фаху, спеціальності, придбання спеціальності або підвищення ділової кваліфікації, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, дбайливе ставлення до довіреного майна тощо) довів своє виправлення після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області 22 червня 2015 року за ст. 187 ч.4 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією ? частини належного йому на праві власності майна (а.с.4-11). Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 13.08.2015р., вищезгаданий вирок змінено в частині обчислення початку строку відбування покарання засудженому ОСОБА_11 (початок строку відбування покарання засудженому обчислювати з 12.11.2013 року) та виключено вказівку про солідарне стягнення з обвинувачених процесуальних витрат (а.с.13-21).

З 08.09.2015 року засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Коломийській ВК (№41).

На час звернення з даним клопотанням та розгляду даної справи засуджений відбув три четвертих строку покарання призначеного вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2015 року.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 22 січня 2016 року засудженому ОСОБА_11 зараховано в строк відбування покарання за вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2015 року відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув язнення, а ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 17.02.2016 року роз яснено, що такий строк становить 01 рік 09 місяців 01 день (а.с.22,23).

Як вбачається з матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання та перебування в СІЗО характеризується з негативної сторони, на останнього накладено 9 стягнень за порушення порядку та умов відбування покарання, 8 з яких погашені в установленому законом порядку. Однак на думку суду стягнення за відмову від чергування в ДКДіР, за відмову від чергування, за порушення розпорядку дня, за зберігання заборонених предметів (МОСЗ а.с.а.с.238,240,243) є злісними, оскільки дотримання внутрішнього розпорядку та порядку в колонії, де відбувають покарання засуджені, є наріжним каменем процедури відбуття покарання для засуджених, які зобов`язані дотримуватись всіх належно встановлених правил відбуття покарання, що є одним з принципів виховного процесу для засуджених. Суд зауважує, що накладені стягнення не були зняті, а є погашені. Засудженому ОСОБА_11 за час перебування у Коломийській ВК-41 не було оголошено жодного заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

Згідно характеристик на засудженого, які були затверджені 07.12.2015року, 04.03.2016 року, 13.06.2016 року (МОСЗ а.с.205,223,242) і перебувають в матеріалах справи засудженого останній характеризується негативно, будучи працездатним не працевлаштований на виробництві установи та працевлаштовуватись не бажає, уникає від виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань або перекладає їх на виконання іншими засудженими, що підтверджується і довідками: про стан здоров я засудженого, (МОСЗ а.с.226), про працевикористання засудженого (МОСЗ а.с.а.с.229); з 07.12.2015 року засуджений перебував на профілактичному обліку як злісний порушник установленого порядку відбування покарання (МОСЗ а.с.204), і як наслідок прийнято рішення комісією Коломийської ВК-41 з розгляду питань про умовно-дострокове звільнення, заміни не відбутої частини покарання більш м`яким та переводу до дільниці соціальної реабілітації від 04.03.2016 року та відмовлено засудженому ОСОБА_11 в представленні його умовно-достроковому звільненні від відбування покарання (ст. 81 КК України), заміні невідбутої частини покарання більш м`яким (ст. 82 КК України), у переводі до дільниці соціальної реабілітації, як такому що не довів своє виправлення, не став на шлях виправлення, не стає на шлях виправлення. Дане рішення комісії засуджений не оскаржував в установленому порядку, що стверджується випискою з протоколу № 7 від 04.03.2016 року засідання адміністративної комісії Коломийської ВК №41 із підписом засудженого про ознайомленням з положеннями ст.ст.537,539 КПК України та рішення комісії (МОСЗ а.с.230), що спростовує посилання захисника щодо необізнаності засудженого з його правами стосовно оскарження згаданого рішення. 13.06.2016 року засуджений знятий з профілактичного обліку як злісний порушник установленого порядку відбування покарання (МОСЗ а.с. 241).

Крім того як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_11 , та спростовує посилання захисника та засудженого, останній за час відбування покарання жодного разу не звертався до медсанчастини зі скаргами щодо стану свого здоров я, а представлена захисником медична документація про встановлені діагноз та захворювання засудженого ОСОБА_11 у 2013 році, зазначені у довідці начальника медсанчастини ВК-41, в котрій визначено стан здоров я (діагноз) і працездатність засудженого - "Працездатний" (МОСЗ а.с.226).

При прийняті рішення про відмову у направленні матеріалів до суду про застосування ст.81 КК України до засудженого ОСОБА_11 комісія брала до уваги поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а не за окремо обраний період часу. Також на засіданні комісії розглядались всі належні документи, які містяться в особовій справі засудженого та характеризують особу засудженого в результаті чого комісією зроблено висновок, що поведінка засудженого та його ставлення до праці не є сумлінниими як цього вимагає ст.81 КК України.

Крім того на засудженого у випадку прийняття рішення про подання матеріалів до суду щодо вирішення питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (ст. 81 Кримінального кодексу України), відповідний підрозділ виправної колонії, де засуджений відбуває покарання, готує до суду подання, яке містить анкетні дані, у тому числі про наявність чи відсутність непогашених та незнятих судимостей, про відбуту частину строку покарання, про поведінку, ставлення до праці та навчання за весь час відбування покарання засудженим, до якого долучаються висновок комісії установи (СІЗО), характеристика на засудженого, дані про достроково не зняті або не погашені у встановленому законом порядку стягнення, зазначені в абзацах четвертому, шостому - десятому частини першої статті 132 Кримінально-виконавчого кодексу України, протягом строку, визначеного статтями 152 та 154 КВК України, та особова справа засудженого. Після погодження подання зі спостережною комісією, матеріали направляються до суду.

Однак питання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання в даному судовому засіданні розглядається не на підставі подання Коломийської ВК- 41, погодженого зі спостережною комісією як цього вимагає кримінально-виконавче законодавство, а на підставі клопотання захисника засудженого, що є недотриманням процедурного порядку умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, передбаченого ст.ст.152,154 КВК України. Даний факт позбавляє можливості спостережну комісію при Коломийській РДА здійснювати громадський контроль за дотриманням законодавства при умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_11 , а також організувати громадський контроль за його поведінкою протягом невідбутої частини покарання.

Згідно наказу Міністерства юстиції України № 2300/5 від 04.11.2013 «Про організацію соціально- виховної та психологічної роботи із засудженими», яким затверджено «Положення про самодіяльні організації засуджених до позбавлення волі», у відділенні соціально-психологічної служби створюються самодіяльні організації засуджених до позбавлення волі, які складаються з ради колективу, самодіяльних секцій та редакції стінної газети. В обов`язок ради колективу засуджених відділення входить сприяння формуванню у засуджених правомірної поведінки та попередженню конфліктів, надання громадської оцінки порушенням засудженими встановленого режиму відбування покарання. Так згідно витягу з протоколу № 11 від 26.02.2016 засідання ради колективу засуджених відділення СПС №6, рада колективу засуджених вирішила не виходити із клопотанням перед адміністрацією колонії, щодо застосування ст.81,82 КК України та ст.101 КВК України до засудженого ОСОБА_5 (МОСЗ а.с.227).

Згідно п.п.1,2,17 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто досягнення мети передбаченої ст.50 КК України.

Суд приходить до висновку, що всі вищезазначені факти свідчать про те, що засуджений ОСОБА_5 не довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення, що є єдиною і достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі наведеного, ст.81 КК України, керуючисьст.ст.152,154 КВК України, ст.ст.336, 537 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_6 про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області про тягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1