1-кп/357/90/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.01.2016року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт, який надійшов 30.09.2015 року від прокурора прокуратури Київської області у кримінальному провадженні №0000160 від 06.06.2015 року за ознаками ст.ст.286 ч.2, 135 ч.1 КК України по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, маючого на утриманні двох малолітніх та одну неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20.04.2015року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподаткований мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн., судимість не знята та не погашена, -

В С Т А Н О В И В:
06.06.2015року близько 07 години 30 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 21110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , рухаючись проїзною часиною біля АЗС «ВОГ» по вул. Сквирське шосе, 272 в м. Біла Церква Київської області в напрямку центра міста в порушення вимог п.п. 1.3,1.5, 2.3б,12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 року, (далі - ПДР), не діяв таким чином, щоб не створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, створювати своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну, маючи можливість об`єктивно виявити велосипедиста ОСОБА_8 , який рухався по його смузі руху в зустрічному напрямку на велосипеді «Україна» ближче до лівого, по напрямку руху до м. Сквира, краю проїзної частини, грубо порушуючи вимоги п. 12.3 ПДР негайно не вжив заходів для зменшення швидкості та зіткнувся з велосипедом «Україна» під керуванням велосипедиста ОСОБА_8 , в результаті чого ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди.

Згідно висновку судово-медичної № 296 від 15.07.2015р., при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 , 1950 року народження, знайдені наступні ушкодження: сукупна травма голови, тулуба та нижніх кінцівок; закрита черепно-мозкова травма; закритий перелом кісток склепіння та основи черепа; крововиливи в м`які покриви голови, під оболонками, в тканини та шлуночкову систему головного мозку; закрита травма грудей; переломи ребер справа і зліва; перелом груднини; закрита травма живота; численні розриви печінки з розміченням тканини; наявність 600 мл крові в черевній порожнині; крововилив в правий наднирник; розриви правої нирки; крововиливи в навколонаднирниковій та навколонирковій клітковині справа; закритий перелом нижньої третини лівого стегна; наявність крові в порожнинах обох колінних суглобів; крововиливи з утворенням карманів у підшкірно-жировій клітковині тазу справа і обох нижніх кінцівок; крововиливи в м`які тканини навколо всіх переломів кісток; малокрів`я внутрішніх органів; крововиливи на поверхні серця, легенів та в тканину легенів; синці, садна, рани на шкірі.

Смерть ОСОБА_8 , 1950 року народження, настала від сукупної травми голови, тулуба і нижніх кінцівок з крововтратою. Знайдені при судово-медичній експертизі трупа ушкодження заподіяні тупими предметами, могли виникнути строк та при обставинах вказаних у постанові, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті. При судово-токсикологічній експертизі в крові трупа метиловий, етиловий спирти, а також пропіловий, бутиловий, аміловий та їх ізомери не виявлені.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.п. 1.3,1.5, 2.3б,12.3 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з настанням наслідків.

Крім цього, ОСОБА_6 06 червня 2015 року, близько 07 години 30 хвилин, після зіткнення

автомобіля «ВАЗ 21110», реєстраційний номер НОМЕР_1 яким він керував, з велосипедом «Україна» під керуванням велосипедиста ОСОБА_8 , біля АЗС «Вог» по вул. Сквирське шосе, 272 в м. Біла Церква Київської області, усвідомлюючи те, що своїми протиправними діями поставив потерпілого ОСОБА_8 в

небезпечний для життя та здоров`я стан, оскільки останній в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тяжкі тілесні ушкодження і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану і маючи змогу надати потерпілому ОСОБА_8 допомогу, не виконав свого громадського обов`язку, що покладав на нього закон і загальновизнані норми моралі, не переконався чи потерпілий ОСОБА_8 потребує допомоги, байдуже поставився до наслідків для останнього, не викликав карету швидкої медичної допомоги, не доставив потерпілого до медичного закладу, ніяких заходів по наданню допомоги не вжив і з метою уникнення відповідальності, залишив місце пригоди, хоча мав можливість і повинен був прийняти міри по наданню допомоги потерпілому ОСОБА_8 , чим порушив вимоги п. п. 2.10. а), г), д) ПДР України, в яких зазначено, що «в разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду органи чи підрозділи міліції , записати прізвища та адреси очевидців,чекати на прибуття працівників міліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, повністю підтвердив обставини вчинених ним злочинів і показав суду, що 6 червня 2015 року повертався із с.Фурси від свого знайомого в м.Білу Церкву на автомобілі, мав стаж керування транспортними засобами близько 14 років, видимість була доброю, однак він не побачив велосипедиста, який рухався назустріч руху його автомобіля по проїжджій частині дороги, сам не знає чому. Коли він відчув удар в передню праву частину його автомобіля, то призупинив рух, однак з автомобіля не виходив, поїхав місця пригоди, хоча велосипедист лежав на дорозі, чому залишив потерпілого без допомоги, пояснити не може. Визнає повністю позовні вимоги потерпілої, зазначає, що в даний час наркотичних засобів не вживає, хоча лікування від наркоманії не проходив, перебуває на обліку з приводу вживання наркотиків.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просить стягнути з обвинуваченого на свою користь 150 тис. грн. завданої моральної шкоди та 13562,85 грн. матеріальних витрат на поховання свого чоловіка, суду показала, що обвинувачений взагалі не відшкодував завдані його винними діями збитки, а тому просить засудити обвинуваченого згідно вимог закону.

Допитавши обвинуваченого, заслухавши обвинувальну промову прокурора, потерпілу, представника потерпілої та дослідивши письмові докази в кримінальному провадженні, які характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку та вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому дій доведено у повному обсязі, його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства, оскільки своїми діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України та умисними діями, які виразились в умисному, завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебувала в небезпечному для життя стані і була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, а ОСОБА_6 , який залишив без допомоги потерпілого ОСОБА_8 мав змогу надати йому допомогу, а також обвинувачений сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ст.135 ч.1 КК України.

Згідно ст.349 ч.3 КПК України суд, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, має право визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Учасниками судового провадження не оспорюються обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 дорожньо-транспортної пригоди, під час якої потерпілому ОСОБА_8 спричинено смертельні тілесні ушкодження, обставини умисного, завідомого залишення без допомоги ОСОБА_8 , який перебував в небезпечному для життя стані внаслідок отриманих травм, безпорадного стану, в який був поставлений з вини ОСОБА_6 , і був позбавлений можливості вжити заходи до самозбереження, при цьому обвинувачений мав змогу надати йому допомогу, вину у вчиненні зазначених злочинів обвинувачений визнає повністю, повністю визнає заявлений цивільний позов потерпілої, учасники судового провадження не заперечують щодо недоцільності дослідження доказів вчинення злочинів обвинуваченим, правильно розуміють зміст обставин не дослідження доказів і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, а тому суд вважає можливим не досліджувати докази щодо обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 злочинів, передбачених ст.ст. 286 ч.2,135 ч.1 КК України, розміру завданої матеріальної та моральної шкоди потерпілій з врахуванням визнання позову обвинуваченим.

Таким чином суд вважає повністю доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 286 ч.2,135 ч.1 КК України, а тому обвинувачений підлягає покаранню за вчинення зазначених злочинів в межах санкцій вказаних статей.

ОСОБА_6 раніше чотири рази піддавався кримінальному переслідуванню, судимий, двічі за

злочини із користі, в 2005 році за грабіж, в 2007 році за злочин в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, 18.08.2009 року за злочин, передбачений ст.164 ч.1 КК України до покарання у виді обмеження волі, останній раз 22.04.2015 року Білоцерківським міськрайонним судом за ст.185 ч.1 КК України до покарання у вигляді штрафу, що свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень, знову вчинив два нових злочини, один з яких тяжкий з необережності та один з прямим умислом, тобто не бажає ставати на шлях виправлення, розлучений, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку в Білоцерківському психоневрологічному територіальному медичному об`єднанні у лікаря нарколога з приводу вживання наркотичного засобу зі шкідливими наслідками, під наглядом лікаря - психіатра не перебуває.

ОСОБА_6 розкаюється у вчиненому, визнанням вини активно сприяв розкриттю злочинів, наведені обставини суд визнає такими, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого, однак суд не вважає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому його щире каяття, так як поведінка обвинуваченого, який після вчинення злочинів не намагався примиритись з потерпілою, збитки потерпілій, яка має похилий вік, не відшкодував і намагань влаштовуватисть на роботу не виявляв, незначний штраф за попереднім вироком сплатив безпосередньо перед судовим розглядом кримінального провадження, що свідчить про нещирість його усвідомлення вини, намагання уникнути більш суворого покарання, а також судом не визнається обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, вважається недоведеною та обставина, що обвинувачений має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, так як доказів утримання дітей обвинуваченим суду не надано, ОСОБА_6 розлучений, не працює, тобто не має окремого особистого заробітку та можливості фактично утримувати дітей, в 2009 році був засуджений Білоцерківським міськрайонним судом за ст.164 ч.1 КК України до покарання у виді обмеження волі за ухилення від сплати аліментів на утримання дітей.

Обтяжуючих відповідальність ОСОБА_6 обставин судом не встановлено.

Враховуючи наведене, обставини справи, ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, особу обвинуваченого, суд вважає що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 йому слід призначити покарання в межах санкцій ст.ст.286 ч.2,135 ч.1 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням прав керування транспортними засобами, так як особа обвинуваченого становить підвищену суспільну небезпеку, його перевиховання можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, остаточне покарання призначити з застосуванням ст.70ч.1 КК України за сукупністю злочинів.

Суд також прийшов до висновку щодо необхідності повністю задовольнити позовні вимоги потерпілої з врахуванням визнання позову обвинуваченим, так як зазначене не порушує прав сторін та вимог закону, а тому з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої слід стягнути моральну шкоду в розмірі 150000грн. та 13562грн. 85 коп. матеріальної шкоди, так як у відповідності до п.п.4,16 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Речовий доказ у справі, автомобіль «ВАЗ 21110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання власниці ОСОБА_7 слід залишити власниці, велосипед «Україна»- повернути потерпілій ОСОБА_5 , три уламки пластикової декоративної накладки чорного кольору, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Білоцерківського МВ - знищити та слід обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання вироку суду.

Судові витрати в сумі 2763,09 грн. за проведення судових інженерно-технічних, інженерно-транспортних, судово-трасологічної, дактилоскопічної експертиз слід стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд,-

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.286 ч.2,135 ч.1 КК України на підставі яких призначити покарання:

- за ст.286 ч.2 КК України 4 роки позбавлення волі з позбавленням прав керування транспортним засобом на 3 роки,

- за ст.135 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі.

Згідно ст.70ч.1 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_6 призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням прав керування транспортними засобами на 3 роки.

Застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу та утримувати його в СІЗО Державного Департаменту України по виконанню покарань у м.Києві та Київській області, взяти ОСОБА_6 під варту із зали суду.

Строки відбування покарання вираховувати з часу взяття під варту ОСОБА_6 ,13.01.2016 року.

Цивільний позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 завдану моральну шкоду в розмірі 150000грн. та 13562грн. 85 коп. матеріальної шкоди.

Речові докази у справі, автомобіль «ВАЗ 21110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на зберігання власниці залишити ОСОБА_7 , велосипед «Україна»- повернути потерпілій

ОСОБА_5 , три уламки пластикової декоративної накладки чорного кольору, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Білоцерківського МВ - знищити.

Судові витрати в сумі 2763 гривні 09 копійок за проведення судових експертиз стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1