Справа №333/1017/16-к
Провадження №1-кп/333/212/16
УХВАЛА

Іменем України
09 березня 2016 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0000649 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Снігурівка Токмацького району Запорізької області, громадянина України, українця, освіта середня, офіційно непрацюючого, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не є депутатом, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,
В С Т А Н О В И В:
29.02.2016 року до Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування і розписка про отримання обвинуваченим ОСОБА_4 обвинувального акту.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні також не заперечував проти призначення судового розгляду кримінального провадження.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з доданими до нього документами, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно з ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо останній не відповідає вимогам КПК України.
Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому обвинувачення, згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна і об`єктивна сторона) і викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України.
При цьому зміст фактичних обставин кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст.91 КПК України, визначається тими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, і є необхідними і достатніми для його вирішення по суті.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Об`єктивна сторона злочину передбаченого ст.309 КК України полягає у наступних альтернативних незаконних діях: виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів. Для констатації об`єктивної сторони складу злочину достатньо вчинити хоча б одну із зазначених дій.
Як вбачається з обвинувального акту, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання і зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 26.04.2002 року «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» незаконним придбанням наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів необхідно вважати їх купівлю, обмін на інші товари або речі, прийняття як плати за виконану роботу чи надані послуги, позики, подарунка або сплати боргу, привласнення знайденого. Під незаконним придбанням розуміється також збирання залишків наркотиковмісних рослин на пожнивних земельних площах після зняття з них охорони, на земельних ділянках громадян, а також збирання таких дикорослих рослин чи їх частин на пустирях.

Однак при формулюванні обвинувачення органом досудового розслідування не зазначено, яким саме чином і за яких обставин ОСОБА_4 було придбано наркотичні засоби, тобто не встановлено обставини появи наркотичних засобів у квартирі, які саме та в якій кількості. В обвинувальному акті визначено лише, що ОСОБА_4 «шляхом прийняття подарунку придбав дерев`яну пробку у яку вставлений металевий перфорований наперсток». При цьому згідно ч.2 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Окрім цього в обвинувальному акті не зрозуміло визначено формулювання обвинувачення. Так, в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_4 скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту. Однак ч.1 ст.309 КК України вміщує опис складу злочину із альтернативними формами об`єктивної сторони, як то виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання. І не вміщує жодної кваліфікуючої ознаки.

Також в обвинувальному акті помилково зазначено майбутній час до якого ОСОБА_4 вживав особливо небезпечний наркотичний засіб, а саме по 16.06.2016 року.

На підставі ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом вимог підпунктів а і b п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту. Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у контексті підпункту а п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні і юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії» №9783/82, п.79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту а п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення і відповідно про правову кваліфікацію, яку суд може надати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).

На думку суду, з аналізу змісту обвинувального акту, який є в матеріалах кримінального провадження, вбачається, що органом досудового розслідування викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які містять суперечності та не співпадають із визначеною кваліфікацією дій обвинуваченого за ч.1 ст.309 КК України, і оскільки такі недоліки обвинувального акту щодо обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення носять правову невизначеність щодо захисту, такий акт містить неконкретність обвинувачення, а тому не відповідає вимогам закону, що порушує права обвинуваченого на захист.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, не відповідає вимогам ст.291 КПК України, тому на підставі п.3 ч.3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору.
У зв`язку з вищевикладеним, керуючись ст.ст.110, 291, 293, 314, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Повернути обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження №0000649 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, прокурору Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області ОСОБА_3 для його належного складання згідно з вимогами чинного кримінального процесуального законодавства протягом розумного строку і усунення вказаних в ухвалі виявлених судом недоліків.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Апеляційного суду Запорізькій області шляхом подання апеляційної скарги через Комунарський районний суд м.Запоріжжя.
Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1