Справа № 526/444/16-к
Провадження № 1-кп/526/58/2016
В И Р О К
іменем України

07 квітня 2016 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч кримінальне провадження № 0000088 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, освіта професійно-технічна, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, -

встановив:

У серпні 2015 року ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік старого моста через річку Псел у м. Гадячі Полтавської області, помітив рослину коноплі, що виросла на ґрунті та вже перебувала у сухому стані. Цю рослину, яка містить особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, зірвав і відніс до будинку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , для особистого вживання, тим самим придбавши з вказаною метою особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, вагою не менше 30,794 гр.
Цього ж дня у будинку за місцем проживання вказану рослину ОСОБА_5 подрібнив, приготувавши для вживання, тим самим виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, з метою власного вживання, вагою не менше 30,794 гр.
Після виготовлення наркотичного засобу ОСОБА_5 помістив особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, вагою не менше 30,794 гр. до прозорого поліетиленового пакунку та зберігав цей наркотичний засіб для особистого вживання у власній кімнаті у будинку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до кінця січня 2016 року, час від часу дістаючи з пакунку наркотичний засіб для особистого вживання шляхом куріння за допомогою власноруч виготовлених сигарет.
У кінці січня 2016 року ОСОБА_5 в соціальній мережі «Вконтактє» за допомогою мережі Інтернет домовився зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_7 , що 05.02.2016 року він безоплатно здійснить пересилання шляхом передачі у вигляді посилки через водія маршрутного автобуса наявний у нього вдома особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Досягнувши домовленості, з кінця січня до 05 лютого 2016 року ОСОБА_5 здійснював незаконне зберігання вказаного наркотичного засобу вагою щонайменше 30,794 гр. з метою збуту на безоплатній основі своєму знайомому на ім`я ОСОБА_7 , що проживає у м. Полтаві.
05.02.2016 року близько 14 год. 30 хв. ОСОБА_5 прибув до автостанції №1 м. Гадяча ТДВ «Полтаваавтотранс» за адресою: Полтавська область, м. Гадяч, вул. Лохвицька, 23, де підійшов до водія маршрутного автобуса «Гадяч-Полтава» ОСОБА_8 та попросив його передати завчасно приготовлену ним коробку з-під білизни, яку обмотав клейкою стрічкою та у якій знаходився поліетиленовий пакунок з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом. При цьому ОСОБА_5 повідомив, що дану коробку у нього у м. Полтаві забере хлопець. Зазначеними діями ОСОБА_5 здійснив пересилання особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, вагою 30,794 гр. з метою збуту своєму знайомому на ім`я ОСОБА_7 .
Рухаючись за маршрутом «Гадяч Полтава» водій маршрутного автобусу «ГАЗ 322132 ПЕ СПГ» з реєстраційним номером НОМЕР_1 ОСОБА_8 близько 16 годин зупинив автобус у м. Зінькові, де помилково віддав посилку, яку передав ОСОБА_5 , іншій особі ОСОБА_9 , котра у цей час цим же рейсом очікувала з м. Гадяча на іншу посилку. У зв`язку з цим, особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, особа на ім`я ОСОБА_7 у м. Полтаві отримати не змогла, про що повідомила ОСОБА_5 . Однак, через протиправні дії ОСОБА_5 , спрямовані на безоплатний збут особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, вагою 30,794 гр., цей наркотичний засіб отримала інша особа ОСОБА_9 , яка отримала можливість розпорядитися ним на власний розсуд.
Того ж дня, дізнавшись про недоставляння посилки з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, своєму знайомому на ім`я ОСОБА_7 , ОСОБА_5 вирішив розібратись із водієм маршрутного автобуса ОСОБА_8 про причини не передачі посилки та з`ясування місцезнаходження наркотичного засобу, пересилання якого він здійснив цього дня.
З цією метою близько 20 год. прибув до автостанції №1 м. Гадяча за адресою: м. Гадяч, вул. Лохвицька, 23, де очікував на водія.
Повертаючись того ж дня за маршрутом «Полтава Гадяч» ОСОБА_8 обмінявся з ОСОБА_9 посилками, а саме: остання близько 19 год. 30 хв. отримала від водія свою посилку та повернула ОСОБА_8 посилку, яку передавав ОСОБА_5 та яку вона отримала помилково.
При поверненні маршрутного автобуса під керуванням водія ОСОБА_8 до автостанції №1 у м. Гадячі за адресою: вул. Лохвицька, 23, близько 20 год. 15 хв. 05.02.2016 року ОСОБА_5 підійшов до зазначеного водія з претензіями щодо не передачі посилки. Особи домовились, що наступного дня ОСОБА_8 повторно здійснить перевезення посилки, при цьому ОСОБА_5 здійснив більш щільне її пакування шляхом обмотування пакунку клейкою стрічкою чорного кольору. Після цього вказаний пакунок із особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, вагою 30,794 гр. було виявлено та вилучено працівниками поліції.
Своїми умисними протиправними діями, що виразилися у незаконному виготовленні, придбанні, зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.
Своїми умисними діями, що виразились у незаконному зберіганні з метою збуту, пересиланні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу, а також безпосередньо у збуті особливо небезпечного наркотичного засобу ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.
За сукупністю ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України та ч. 2 ст. 307 цього ж Кодексу.
07 квітня 2016 року між прокурором Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000088, та обвинуваченим в цьому провадженні ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно вказаної угоди ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі, що викладений в обвинувальному акті від 29.02.2016 року.
Крім цього, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 309 КК України строком на 1 рік, за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України строком на 5 років без конфіскації майна (тобто більш м`яке покарання, ніж передбачено законом), остаточно відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна, із застосуванням при цьому до обвинуваченого положень ст. 75 КК України, відповідно до якої погоджується на можливість звільнення ОСОБА_5 від відбування реальної міри покарання із встановленням іспитового строку терміном 1 рік 6 місяців, з одночасним застосуваннямдо обвинуваченого положень ч. 1 ст. 76 КК України, згідно яких покласти на нього такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07 квітня 2016 року між прокурором Миргородської місцевої прокуратури та обвинуваченим, відповідно до якої останній беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України.
Відповідно змісту даної угоди обвинувачений ознайомлений з наслідками укладення та затвердження такої угоди, передбачені ст. 473 КПК України, а також з наслідками невиконання вказаної угоди, передбаченими ст. 476 КПК України.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 просив затвердити угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження такої угоди.
Захисник обвинуваченого не заперечував проти затвердження угоди.
Суд вважає, що угода про визнання винуватості підлягає до затвердження, виходячи з наступного.
Згідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом.
Із пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 вбачається, що укладення угоди є добровільним, тобто не було наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.
Умови укладеної угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Суд погоджується з узгодженою сторонами мірою покарання, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю злочину, не настання внаслідок учинення ним кримінально караних діянь значних негативних наслідків, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, має постійне місце проживання, що збігається з місцем його реєстрації в органах державної міграційної служби, проживає з матір`ю похилого віку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка має хворобливий стан та яку за законом він зобов`язаний утримувати, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, отримав під час досудового розслідування законні джерела для існування шляхом укладення угоди про виконання оплачуваних робіт із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 , раніше до кримінальної відповідальності взагалі не притягувався.
З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 скасувати.
Питання речових доказів суд вирішує згідно ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, матеріальну шкоду не завдано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368, 374, 394, 473-475 КПК України, суд, -
засудив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 07 квітня 2016 року в кримінальному провадженні № 0000088, укладену між прокурором Миргородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік;
- ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.

Згідно ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років без конфіскації майна.

Відповідно до ст. ст. 75, 76 ч. 1 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 місяців.

Зобов`язати ОСОБА_5 у цей період не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у виді домашнього арешту без носіння електронного засобу контролю скасувати.
Речові докази:

- особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс», маса якого в перерахунку на суху речовину становить 30,794 г, який знаходиться на зберіганні у камері речових доказів при Гадяцькому ВП ГУНП в Полтавській області - знищити;

- картонна коробка з-під білизни, яка обмотана клейкою чорною стрічкою, у якій знаходився поліетиленовий пакет з подрібненою сухою речовиною зеленого кольору, яка знаходиться на зберіганні у камері речових доказів при Гадяцькому ВП ГУНП в Полтавській області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 613 грн. 80 коп.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1