УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №285/1918/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.425 ч.2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
з участю: прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_10
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівськ Красноярського краю Російської Федерації, громадянина України, українця, з базовою вищою освітою, одруженого, військовозобов`язаного, працює на Шепетівському комунальному підприємстві, проживає у АДРЕСА_1 , не судимого,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.425 КК України і призначено йому покарання - 3 роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2-3 ч.1 ст.76 КК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_11 до вступу вироку в законну силу не обирався.
- автомат АКМ-С серії НОМЕР_1 , що знаходиться на відповідальному зберіганні у військовій частині - польова пошта В НОМЕР_2 - залишено у вказаній частині;
- гільзу від 7,62 мм проміжного патрону зразка 1943 року -вирішено знищити;
- бушлат, що знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів військової прокуратури Житомирського гарнізону вирішено знищити .
Стягнуто із ОСОБА_7 судові витрати за проведення судово- балістичної та комплексної судово-хімічної та трасологічної експертиз, всього 1967 грн. 44 коп. на користь держави.
В задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_6 у стягненні понесених нею процесуальних витрат в сумі 1000 грн. відмовлено.
Відповідно до вироку суду 21 серпня 2014 року наказом командира військової частини НОМЕР_3 (польова пошта НОМЕР_4 ) № 104 капітана ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини та призначено на посаду командира розвідувального взводу 4 механізованого батальйону, а відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до ст. ст. 19, 65, 68 Конституції України, ст.ст.11, 16, 30, 35, 37, 59, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, капітан ОСОБА_7 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, відповідає за бойову готовність взводу, успішне виконання бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну особового складу взводу, проводити роботу щодо запобігання надзвичайним подіям і злочинам серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини, стежити за додержанням заходів безпеки на заняттях, стрільбах, навчаннях і під час роботи з технікою та озброєнням, тобто ОСОБА_7 постійно обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно - господарських обов`язків, а тому є військовою службовою особою.
Відповідно до вимог ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників до підлеглих без приниження їх особистої гідності, та зобов`язує додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів.
Відповідно до додатку № 1 до Курсу стрільб зі стрілецької зброї та бойових машин, затвердженого наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України № 44 від 01.04.2009 року, капітан ОСОБА_7 , як керівник стрільб на ділянці № 3, повинен знати вимоги Інструкції із заходів безпеки полігона у частині, що його стосується, довести вимоги безпеки, особливо сигнали припинення вогню, та перевірити їх знання тими, хто навчається; спостерігати за порядком виконання вправ стрільб тими, хто стріляє, керувати показом цілей; вимагати суворого дотримання вимог безпеки та Курсу стрільб усім особовим складом, що перебуває на ділянці; у разі порушення вимог безпеки, появи на мішеневому полі людей, машин або тварин, виникнення пожежі на мішеневому полі, появи візуального сигналу білого кольору на командному пункті (бліндажі, укритті) або в іншому випадку, передбаченому Інструкцією із заходів безпеки полігона, негайно подати сигнал "Відбій", замінити візуальний сигнал на дільничному пункті управління (командному пункті) і вжити заходів щодо припинення стрільби.
Крім того, відповідно до п.п.1.3, 1.8, 2.5 Курсу стрільб зі стрілецької зброї та бойових машин, затвердженого наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України № 44 від 01.04.2009 року, до виконання вправ стрільб допускаються лише ті військовослужбовці, які вивчили матеріальну частину озброєння (зброї) та боєприпасів, вимоги безпеки, основи і правила стрільби, умови вправи та склали залік: військовослужбовці, які не склали залік до стрільби не допускаються, а капітан ОСОБА_7 , перед початком виконання заняття, як командир підрозділу, зобов`язаний перевірити знання кожним, хто навчається, основних положень курсу стрільб, умов вправи, що виконується, та вимог безпеки під час стрільби.
Однак, капітан ОСОБА_7 під час проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, будучи військовою службовою особою, недбало поставився до служби, що спричинило тяжкі наслідки, за наступних обставин.
Так, 20 листопада 2014 року командиром військової частини НОМЕР_3 (польова пошта НОМЕР_4 ) видано наказ № 1218 «Про організацію проведення занять з тактичної (тактико-спеціальної) підготовки та забезпечення виконання вимог безпеки», відповідно до якого 26 листопада 2014 року на військовому полігоні військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) призначалось проведення навчальних стрільб з особовим складом вказаної військової частини, в тому числі розвідувальним взводом 4-го механізованого батальйону на ділянці № НОМЕР_5 , керівником стрільб на якій призначено капітана ОСОБА_7
26 листопада 2014 року капітан ОСОБА_7 , перебуваючи на території військового полігону військової частини НОМЕР_3 , розташованого в АДРЕСА_2 , в порушення ст.ст.19, 65, 68 Конституції України, ст.ст.11, 16, 30, 35, 37, 59, 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.1.3, 1.8, 2.5, Додатку № 1 Курсу стрільб зі стрілецької зброї та бойових машин, затвердженого наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України № 44 від 01.04.2009 року, без дотримання відповідних вимог техніки безпеки та проведення інструктажів, без перевірки знань основних положень курсу стрільб, умов вправи та вимог безпеки під час стрільби, в порушення встановленого порядку залучення осіб до виконання навчальних вправ з вогнепальною зброєю, допустив цивільну особу ОСОБА_12 , який не знав вимог техніки безпеки, до ділянки № НОМЕР_5 військового полігону військової частини НОМЕР_3 та участі у виконанні навчальної вправи «Тактико-спеціальні навчання зі взводом» з вогнепальною зброєю групою розвідувального взводу 4-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_3 .
В ході виконання вправи, капітан ОСОБА_7 , усвідомлюючи факт незаконного перебування ОСОБА_12 на ділянці № 3, виконання вправи не припинив, сигнал «Відбій» не подав, заходів по припиненню стрільби не вжив.
Внаслідок вказаного недбалого ставлення до служби капітаном ОСОБА_7 , під час виконання вправи «Тактико-спеціальні навчання зі взводом», через випадкову втрату рівноваги та падіння молодшим сержантом ОСОБА_13 , в ході чого ним було здійснено постріл з автомату АКМС, яким спричинено тілесне ушкодження ОСОБА_12 у вигляді вогнепального наскрізного кульового поранення грудної клітини та лівого плеча з ушкодженням м`яких тканин грудної клітини, ребер, легень, плечеголовного стовбура, м`яких тканин лівого плеча, лівої плечової кістки, від якого, в подальшому настала смерть ОСОБА_12 .
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 просить оскаржуваний вирок суду скасувати та ухвалити новий, з мотивувальної частини якого виключити обставину про протиправну поведінку потерпілої та призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі без застосування положень ст.ст.75,76 КК України.
Не оспорюючи правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 , заявник не погоджується із мотивацією суду про те, що при призначенні покарання обвинуваченому він враховує »протиправну поведінку потерпілої, яка своїми діями (щодо її прохання взяти на полігон свого сина) сприяла незаконному знаходженню ОСОБА_12 цивільної особи, на військовому полігоні», оскільки даний висновок не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та не підтверджується доказами, дослідженими під час судового засідання. При цьому, потерпіла стверджує, що саме ОСОБА_14 домовлявся з її сином про зустріч, яку призначив в с. Олександрівка. Про те, що син буде приймати участь у стрільбах, не знала і не могла знати, а тому не могла сприяти його знаходженню на полігоні. Крім того, потерпіла вважає, що враховуючи тяжкість наслідків, які настали, призначене судом покарання обвинуваченому є надто м`яким.
В запереченнях захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 просить ОСОБА_7 виправдати. Вважає, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.425 КК України. Також зазначає, що у пред`явленій підозрі та у вироку суду не вказана форма вини ОСОБА_7 , а також не доведено, що у діях обвинуваченого наявна суб`єктивна сторона злочину. На думку захисника, ОСОБА_7 безпідставно було призначено на офіцерську посаду та призначено керівником стрільб, оскільки, не маючи вищої цивільної освіти та будь-якої військової освіти, він за рівнем знань не міг знати та передбачати такого розвитку подій.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурорів, пояснення інших учасників апеляційного провадження, перевіривши вирок суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 425 КК України, за обставин, встановлених і викладених судом у вироку, обґрунтовано доказами, дослідженими в судовому засіданні. Юридична кваліфікація дій обвинуваченого, апелянтом не оспорюється.
Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, з-поміж загальних засад призначення покарання, передбачених цією нормою закону, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.
Ці вимоги закону судом у провадженні дотримано.
Суд при призначенні покарання врахував, що обвинувачений вчинив тяжкий необережний злочин, за місцем проходження служби та роботи характеризується виключно позитивно, раніше ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, є учасником бойових дій, брав участь у проведенні антитерористичної операції на сході країни, за що має відповідні бойові відзнаки. Враховано судом і вік та стан здоров`я обвинуваченого.
Врахувавши всі вищезазначені обставини в сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та прийняв рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк, з чим колегія суддів погоджується.
Призначене ОСОБА_7 покарання, зокрема із застосуванням положень ст. 75 КК України, є достатнім для його перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, заслуговує на увагу, твердження потерпілої ОСОБА_6 , про те, що суд у вироку дійшов невірного висновку про її протиправну поведінку, яка сприяла незаконному знаходженню її сина, ОСОБА_12 , на військовому полігоні.
З матеріалів провадження видно, що син потерпілої був повнолітньою особою, який вже приймав усі рішення самостійно, тому, на думку колегії суддів, суд помилково зазначив поведінку потерпілої протиправною.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідним виключити з мотивувальної частини вироку вказівку суду « Крім цього суд враховує протиправну поведінку потерпілої ОСОБА_6 , яка своїми діями (щодо її прохання взяти на полігон свого сина) сприяла незаконному знаходженню ОСОБА_12 , тобто цивільної особі, на військовому полігоні».
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 404,407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 25 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 змінити.
Виключити із мотивувальної частини вироку висновок суду про те, що «Крім цього суд враховує протиправну поведінку потерпілої ОСОБА_6 , яка своїми діями (щодо її прохання взяти на полігон свого сина) сприяла незаконному знаходженню ОСОБА_12 , тобто цивільної особи, на військовому полігоні.»
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: