АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/5002/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/1743/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 листопада 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.10.2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Немишлянського вдділення Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, до підозрюваного ОСОБА_7 , 1981 року народження застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , на строк до 19 грудня 2016 року та покладенням певних обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

22 жовтня 2016 року до Фрунзенського районного уду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Немишлянського вдділення Індустріального відділу поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , в якому він просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань № 27 строком на 60 днів до підозрюваного ОСОБА_7 , посилаючись на те, що він підозрюється у вчненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, яке є тяжким злочином, та посилається на наявність ризків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює, як на його думку, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого слідчий суддя послався на те, що у підозрюваного існують міцні соціальні зв`язкі та що виконання ним процесуальних обов`язків і його належну поведінку може забезпечити більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, ніж тримання під вратою, а саме - домашній арешт.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, підозрюваним ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій він просить ухвалу слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23 жовтня 2016 року скасувати, відмовити слідчому в задоволенні його клопотання посилаючись, по суті, на те, що при розгляді клопотання слілчого слідчий суддя не в повністю дослідив матеріали кримінального провадження та не прийняв до уваги наявність свідків його непричетності до вчинення даного кримінального правопорушення.

Крім того, з апеляційною скрагою на вищезазначену ухвалу слідчого судді звернувся прокурор ОСОБА_9 , який просить ухвалу скасувати та задовольнити клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобівджного заходу у виді тримання під вартою, вважає що ухвала незаконна і необґрунтована, посилається на доведеність підозри у вчиненні ним кримінального правопоушщення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та на необ`єктивність висновків слідчого судді при розгляді клопотання слідчого.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 на підримку своєї апеляційної скарги та заперечення проти задоволення скарги прокурора, думку прокурора ОСОБА_6 про необхідність задоволення його апеляційної скарги, а скаргу підозрюваного заплишити без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарга не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 21.10.2016 року о 15.30 год. діючи за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_11 , маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майга, знаходячись біля домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , розподіливши між собою ролі, згідно яких ОСОБА_11 знаходилась біля вищезазначеного домоволодіння і спостерігала, щоб їх дії залишились непомітними, а ОСОБА_7 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, перезліз через паркан даного домоволодіння та шляхом віджиму пластику вікна будинку, відчинив вікно та незаконно проник до вищезазначеного домоволодіння, звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_12 , а саме: шубу бурого кольору, шубу чорного кольору, сумку сірого кольору з ноутбуком «НР», шкатулку із металу сірого кольору. Після чого, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_11 з місця скоєння злочину зникли, отримавши можливість розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, тим самим заподіяли потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 42750 грн.

Згідно положень ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачениі частиною першої цієї статті.

Відповідно до матеріалів судового проваження вбачається, що слідчим обґрунтована підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та наведені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому є достатні підстави для застосування щодо нього запобіжного заходу.

Згідно ч.3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставин, є достатнім для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Так, слідчий суддя оцінив в сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме наявніть у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, а також наявність в нього місця роботи, у зв`язку з чим застосував щодо ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме - домашній арешт в певний час доби, з чим погоджується і колегія суддів.

Покази ОСОБА_11 надані в апеляційному суді висновку щодо обгрун тованості підозри не спростовують.

Крім того, слідчим суддею виконано вимоги ст.206 КПК України і ухвала в цій частині не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Тому, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про можливість застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а доводи апеляційних скарг підозрюваного та прокурора правильності цього висновку не спростовують. Підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляцій апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора та підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Фрунзенського рай онного суду м. Харкова від 23 жовтня 2016 року щодо обрання у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: