Ухвала іменем україни 19 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
переглянула в судовому засіданні ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 09 листопада 2015 року за касаційною скаргою заступника прокурора Закарпатської області щодо ОСОБА_6 .
Вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 27 грудня 2013 року, засуджено:

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. В. Раковець, Іршавського району, Закарпатської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

- за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 3 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання, що призначено за даним вироком, більш суворим, що призначено за попереднім вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2012 року визначено покарання у виді позбавленняволі на строк 7 років із конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.
На підставі ст. 71 КК ОСОБА_6 визначено остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Іршавського районного суду Закарпатської області від 24 червня 2006 року, зміненого постановою судді Ужгородського міськрайонного суду від 27 лютого 2009 року у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців із конфіскацією усього майна, що належить йому на праві власності.
За ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185 КК ОСОБА_6 виправдано за недоведеністю його вини.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 18 579,40 грн, та моральну шкоду 1500 грн., та 100 грн. судових витрат.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за скоєння злочинів за таких обставин.

07 травня 2009 року, приблизно о 8 год., ОСОБА_6 проник в житловий будинок АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав грошові кошти, ювелірні вироби та мобільний телефон, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 18 579,40 грн.
4 вересня 2009 року, приблизно о 8 год. ОСОБА_6 , з метою заволодіння чужим майном, проник в приміщення літньої кухні домогосподарства по АДРЕСА_3 , де із застосуванням фізичної сили відкрито заволодів грошима потерпілої ОСОБА_8 в сумі 300 грн.

14 жовтня 2009 року, приблизно о 14 год., ОСОБА_6 проник в будинок по АДРЕСА_4 звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 650 доларів США та 350 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 5193,75 грн.

Крім того, в ніч з 15 на 16 березня 2010 року, ОСОБА_6 проник всередину магазину, розташованого по АДРЕСА_5 , звідки викрав товар, спричинивши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 2011,75 грн.

У вчиненні крадіжок, що мали місце 17 квітня 2009 року з будинку АДРЕСА_2 у потерпілого ОСОБА_11 ; 13 липня 2009 року з подвір`я будинку АДРЕСА_6 у потерпілої ОСОБА_12 ; 01 березня 2010 року з подвір`я церкви по АДРЕСА_7 у потерпілої ОСОБА_13 ОСОБА_6 виправдано за відсутністю доказів, які б підтверджували вчинення даних кримінальних правопорушень.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 09 листопада 2015 року вирок щодо ОСОБА_6 скасовано і кримінальне провадження закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПКу зв`язку із невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримання.
У касаційній скарзі прокурор, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. На обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на безпідставне скасування вироку районного суду та закриття кримінального провадження, оскільки винність ОСОБА_6 доведено зібраними у справі доказами. Стверджує, що суд апеляційної інстанції, при перегляді вироку місцевого суду, порушуючи вимоги статей 404, 405 КПК, дав іншу оцінку доказам ніж дав суд першої інстанції, без дослідження доказів. Зазначає, що апеляційний суд дійшов висновку, що обвинувачення не доведено пославшись на ряд доказів зібраних у ході проведення досудового слідства. Вказує, що апеляційний суд не допитавши потерпілих чи свідків визнав їх покази недопустимими. Звертає увагу, на те, що суд апеляційної інстанції належним чином не повідомив потерпілих про апеляційний розгляд 09 листопада 2015 року.
На касаційну скаргу прокурора надійшли заперечення від захисника ОСОБА_14 , у яких він просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду без зміни.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню на таких підставах.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності до вимог ст.23 КПК суд досліджує докази безпосередньо.

В порушення зазначених вимог закону апеляційний суд, не дослідивши доказів по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за обставин, викладених у вироку, безпідставно скасував вирок суду першої інстанції і передчасно постановив ухвалу, якою на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК закрив кримінальне провадження щодо останнього.
Крім того, ухвалюючи зазначене рішення, суд апеляційної інстанції, в порушення вимог ст. 404 КПК, вийшов за межі вимог апеляційних скарг та повністю скасував вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 27 грудня 2013 року щодо ОСОБА_6 , не зазначивши при цьому закон України про кримінальну відповідальність щодо якого закрив кримінальне провадження.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду постановлена з істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, що відповідно до ч.1 ст. 438 КПК України тягне його скасування.
З огляду на те, що рішення апеляційного суду підлягає безумовному скасуванню, то інші доводи касаційної скарги підлягають перевірці апеляційним судом разом з доводами апеляційних скарг прокурора, обвинуваченого та його захисника під час нового розгляду справи.

При новому розгляді суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, та з урахуванням усіх встановлених обставин прийняти законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433436, 438 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 09 листопада 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3