АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні 25 травня 2016 року, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року,

за участі:
прокурора представника власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, 1 090 Євро та 77 650 гривень, які вилучені 26 лютого 2016 року в ході обшуку за місцем розташування ТОВ «НВП «Іригаційні системи» за адресою: вул. Солом`янська, 1, м. Київ.
В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначає, що в клопотанні прокурора наявні достатні підстави для арешту грошових коштів, вилучених в ході обшуку 26 лютого 2016 року.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник в інтересах власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 29 лютого 2016 року про накладення арешту на майно та зобов`язати уповноважених осіб слідчого відділу управління з питань представництва інтересів громадянина та держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України повернути ОСОБА_6 належні йому на праві власності грошові кошти в сумі 10 000 доларів США та 1 090 євро, 77 650 грн.

При цьому, в обґрунтування пропущених строків на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді вказує, що дану ухвалу власник майна отримав 18 квітня 2016 року, що підтверджується штампом канцелярії Печерського районного суду на копії ухвали суду.

Водночас, апелянт вказує, що на даний момент ОСОБА_6 не має в провадженні № 0001367 жодного процесуального статусу, не є ані підозрюваним, ані потерпілим, також він не є керівником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, а тому накладення арешту на майно ОСОБА_6 прямо суперечить даним нормам Кримінального процесуального кодексу.
Разом з тим, захисник зазначає, що в оскаржуваній ухвалі відсутні будь-які докази, які б могли свідчити про те, що вилучені в ході обшуку 26 лютого 2016 року кошти здобуті незаконним шляхом, у тому числі внаслідок перерахування коштів на рахунки підконтрольних підприємств, зберігалися на вказаному підприємстві та не мали відношення до його діяльності.
Крім того, сторона захисту звертає увагу, на те, що грошові кошти, на які слідчим суддею був накладений арешт, належать ОСОБА_6 , про що було ним особисто зазначено під час обшуку та відображено у відповідному протоколі. Дані грошові кошти зберігалися в службовому приміщенні робочого кабінету ОСОБА_6 у ТОВ «Іригаційні системи», що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, 1, задля забезпечення їх схоронності, а дана сума була накопичена протягом тривалого часу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, доводи прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що строк апеляційного оскарження захисник ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 не пропустив, а його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна було розглянуто слідчим суддею 29 лютого 2015 року без виклику власника майна. Лише 18 квітня 2016 року ОСОБА_6 отримав копію ухвали слідчого судді, а 22 квітня цього ж року представник власника майна ОСОБА_5 подав до Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу. Таким чином, п`ятиденний строк на апеляційне оскарження пропущено не було.

Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження,слідчим відділом управління з питань представництва інтересів громадянина та держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 квітня 2014 року, під № 0001367 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 191, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 358, ч. 1, 2 ст. 146 КК України.

Органи досудового розслідування вважають встановленим, що службові особи ДП «Експлуатаційно-технічне управління «Воденергоремналадка», достовірно знаючи про відсутність реальності проведених операцій, діючи умисно з корисливих мотивів, з метою розтрати коштів, упродовж березня 2014 року перерахували кошти на рахунки ряду підприємств на загальну суму понад 16 млн. гривень в якості передоплати за оренду майна та купівлі товарів. Зазначеними діями службові особи ДП «ЕТУ «Воденергоремналадка» спричинили збитки державному підприємству на вказану суму, що є особливо великим розміром. Так, вивчення отриманої в законний спосіб інформації про рух коштів по рахункам ДП «ЕТУ «Воденергоремналадка» засвідчило, що упродовж березня 2014 року службові особи вказаного підприємства перерахували на рахунки інших підприємств грошові кошти у сумі понад 16 млн. гривень, зокрема на рахунки ТОВ «Ем.Ей.Сі», ТОВ «Морський бриз-2013», ТОВ «Енергія Вітру-2013», ДП «Укрводсервіс», які у подальшому були перераховані на рахунки ТОВ «Аленгрос», ТОВ «Лінк-Ассист 2012», ТОВ «ТДІ «ВИ».

На думку органів досудового розслідування, зазначені обставини дають підстави вважати, що вказаними діями службові особи ДГІ «ЕТУ «Воденергоремналадка» здійснювали розтрату грошових коштів державного підприємства під видом придбання товарів та послуг, як зроблено висновок стороною кримінального провадження.

29 лютого 2016 року прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_8
звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти, вилучені 26 лютого 2016 року в ході обшук за місцем розташування ТОВ «» НВП «Іригаційні системи» за адресою: вул. Соломянська, 1, м. Київ, а саме: грошові кошти на загальну суду 10 000 доларів, 1 090 Євро та 77 650 гривень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від29 лютого 2016 року клопотання прокурорабуло задоволено та накладено арешт на вищевказане майно.

Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0001367, про накладення арешту на грошові кошти на загальну суму 10 000 доларів, 1 090 Євро та 77 650 гривень, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора ОСОБА_7 та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на грошові кошти, вилучені в ході обшуку 26 лютого 2016 року.

З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо з огляду на такі обставини.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор, який вніс клопотання про арешт майна, не дотрималися.

Зокрема, прокурор в клопотанні, ставить питання про накладення арешту на грошові кошти на загальну суду 10 000 доларів, 1 090 Євро та 77 650 гривень, так як вищевказані кошти здобуті незаконним шляхом, у тому числі внаслідок перерахування їх на рахунки підконтрольних підприємств, які зберігалися на вказаному підприємстві та не мали відношення до його діяльності. При цьому прокурор та слідчий суддя, як на правову підставу накладення арешту на майно, посилаються на ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції, яка з 28 лютого 2016 року втратила чинність відповідно до Закону України № 1019-VІІІ від 18 лютого 2016 року.

Отже,слідчий суддя, який наклав арешт на вищевказані грошові кошти та прокурор, який ініціював внесення клопотання про арешт майна, при визначенні правової підстави для арешту майна, завдань та мети такого арешту, мали керуватися ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України в редакції, яка вступила в силу 28 лютого 2016 року відповідно до Закону України № 1019-VІІІ від 18 лютого 2016 року, однак прокурор в клопотанні, всупереч п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, керуючись нормою закону, яка втратила чинність, визначив правову підставу і мету арешту майна, які є взаємовиключними, причому, навіть за тією редакцією ст. 170 КПК України, яка втратила чинність з 11 грудня 2015 року.
Разом з тим, ні в клопотанні про арешт майна, ні в ухвалі слідчого судді посилання саме на цю норму закону, всупереч відповідно п. 1 ч. 2 ст. 171 та п. 1 ч. 2 ст. 173 КПК України, не міститься, у зв`язку з чим вказане клопотання було розглянуте як таке, що не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а слідчим суддею при накладенні арешту на майно застосовано норму закону, яка втратила чинність.
В даному випадку слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, мав повернути це клопотання прокурору для усунення недоліків.
Більш того, прокурор у своєму клопотанні не довів, що грошові кошти вилучені в ході обшуку 26 лютого 2016 року є предметом кримінального правопорушення, та зберегли на собі його сліди, пославшись лише на те, що директор ТОВ «НВП «Іригаційні системи» не надав документів, які б вказували про законне походження зазначених вище коштів.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак, жодних об`єктивних даних, які б переконливо підтверджували, що вилучені в ході обшуку 26 лютого 2016 року за адресою вул. Солом`янська 1, в м. Києві грошові кошти є предметом кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 191, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 358, ч. 1, 2 ст. 146 КК України, колегія суддів в матеріалах провадження не вбачає.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна, а апеляційна скарга частковому задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , як такого, що внесено до суду з порушенням ст. 171 КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який при викладених у клопотанні обставинах явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власників майна, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про необхідність зобов`язання відповідних уповноважених осіб повернути ОСОБА_6 належні йому на праві власності грошові кошти, то колегія суддів вважає їх, в даному конкретному випадку, непереконливими, враховуючи при цьому те, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 29 лютого 2016 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 та накладено арешт на грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, 1 090 Євро та 77 650 гривень, які вилучені 26 лютого 2016 року в ході обшуку за місцем розташування ТОВ «НВП «Іригаційні системи» за адресою: вул. Солом`янська, 1, м. Київ , скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з питань представництва інтересів громадянина або держави в суді, протидії злочинності та корупції на тимчасово окупованій території півострова Крим Генеральної прокуратури України ОСОБА_8 , про накладення арешту на грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, 1 090 Євро та 77 650 гривень, які вилучені 26 лютого 2016 року в ході обшуку за місцем розташування ТОВ «НВП «Іригаційні системи» на вул. Солом`янська, 1, в м. Києві, відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/1457/2016 Категорія : ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1