154/1730/16
1-кп/154/214/16
ВИРОК
іменем України
05 липня 2016 року м. Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
при секретарі: ОСОБА_2
з участю прокурора: ОСОБА_3
обвинуваченої: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта вища, не заміжньої, підприємця,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, ч.4 ст.358 КК України,-
14 листопада 2014 року, ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Луцьку, Волинської області, маючи на меті отримати паспорт громадянина України для виїзду за кордон на прізвище іншої особи, всупереч встановленому законом порядку, за попередньою змовою групою осіб, сприяючи підробленню даного паспорту, передала невстановленій досудовим слідством особі, анкетні дані особи - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для перенесення їх у паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , який 27.11.2014 року отримала від тієї ж особи, тим самим свідомо підробила вказаний документ.
Крім цього, ОСОБА_4 , будучи громадянкою України, діючи умисно, керуючись єдиним злочинним наміром, спрямованим на використання завідомо підробленого паспорту громадянина України для виїзду за кордон, який видається Управлінням Державної міграційної служби України, тобто установою, яка має право видавати такий документ і який надає право на перетин державного кордону України, в період часу з 30.12.2014 року по 04.08.2015 року, використовувала завідомо підроблений паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 27.11.2014 року на прізвище - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості у якому не відповідають дійсності, пред`являвши його для проходження паспортного контролю при виїзді та в`їзді на територію України, в пункті пропуску «Устилуг», Володимир-Волинського району, Волинської області, тим самим свідомо використовувала завідомо підроблений документ.
Під час досудового розслідування між прокурором Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 30 червня 2016 року укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з угодою, ОСОБА_4 беззаперечно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, ч.4 ст.358 КК України. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди їй буде призначене покарання за вчинення нею злочину передбаченого ч.3, ч.4 ст.358 КК України, а саме: за ч.3 ст.358 КК України у виді 1 року 6 місяців обмеження волі, за ч.4 ст.358 КК України у виді 1 року обмеження волі, та на підставі ч.1 ст.70 КК України їй буде призначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців та її буде звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на підставі ст.ст.75, 76 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочини, у вчиненні яких обвинувачена визнала себе винуватою, віднесено до категорії злочинів невеликої та середньої тяжкості.
Судом встановлено, що обвинувачена цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального кодексу України, зокрема, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачена погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою.
Речові докази відсутні. Процесуальні витрати - відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Керуючись ч.3 п.1 ст. 314, ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -
засудив:
Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3, ч.4 ст.358 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання:
за ч.3 ст.358 КК України у виді одного року шести місяців обмеження волі;
за ч.4 ст.358 КК України у виді одного року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити за цим вироком покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, та періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Процесуальні витрати, речові докази відсутні. Цивільний позов не заявлено.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:/-/ підпис.

Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського
міського суду ОСОБА_1