Провадження № 1-кп/185/664/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 грудня 2015 року м. Павлоград

Дніпропетровської області

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження від 31 серпня 2015 року № 0002320 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянки України, без освіти, розлученої, не працюючаої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.135 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
31 серпня 2015 року ОСОБА_4 близько о 11.40 годині, знаходячись на квітковій клумбі біля будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані вагітності, в супереч вимогам наказу Міністерства охорони здоров`я України № 417 від 15.07.2011 року «Про організацію амбулаторної акушерської гінекологічної допомоги в Україні» на обліку не перебувала та до лікарів не зверталась, за відсутності сторонніх осіб під час фізіологічних пологів народила доношену та живу дитину жіночої статі вагою 2912 г. та довжиною 55 см.

В подальшому ОСОБА_4 , всупереч вимогам ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, згідно яких на матір покладено обов`язки піклуватися про здоров`я своєї дитини, нехтуючи моральними та правовими нормами, що зобов`язують надавати допомогу особі, що перебуває у небезпечному для життя стані, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї діяльності, розуміючи, що щойно народжене нею немовля перебуває у небезпечному для життя стані та позбавлене можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, не надала необхідної допомоги своїй новонародженій дитині за наявності можливості надати таку допомогу.

Після народження дитини, ОСОБА_4 пішла в напрямку будинку АДРЕСА_2 , не повідомивши близьких родичів та інших близьких осіб про перенесені пологи та народження дитини, умисно залишила дитину в небезпечному для життя стані, загорнувши новонароджену дитину у невеликий шматок тканини та поклавши її між рослинами на території квіткової клумби вищезазначеного домоволодіння, при цьому не вжила належних та достатніх заходів для збереження її життя, що виразилось у залишенні щойно народженої дитини у небезпечному для її життя стані

Відповідно до висновку експерта № 545 від 21.09.215 року новонароджена дитина жіночої статі померла в КЗ «Павлоградська лікарня № 1» ДОР в дитячому відділенні і причиною смерті внутрішньоутробна пневмонія, яка ускладнилась легенево серцевою недостатністю, що підтверджується даними судово гістологічного дослідження та макроскопічними морфологічними ознаками, характерними для даного виду смерті: збільшення ваги, без повітряність, заслиненість поверхонь розрізів обох легенів.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою провину у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, заявила про каяття та дала показання про те, що 31 серпня 2015 року,близько 11.40 годині, знаходячись на квітковій клумбі біля будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані вагітності, не перебуваючи на відповідному обліку та не звертаючись до лікарів під час фізіологічних пологів народила доношену та живу дитину жіночої статі вагою 2912 г. та довжиною 55 см., яку залишила в місті пологів у небезпеці для життя та без необхідної допомоги, внаслідок чого народжена нею житина померла.

Додала, що повністю згодна з висновком експерта № 545 від 21.09.215 року, згідно якого новонароджена дитина жіночої статі померла в КЗ «Павлоградська лікарня № 1» ДОР в дитячому відділенні.

Крім того, в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 звернулась до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки вона повністю визнає свою провину в скоєнні зазначеного кримінального правопорушення, та вважає зібрані в справі докази її вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати їх, а також допитувати осіб, які не з`явилися в судове засідання немає ніякої необхідності.

З`ясувавши думку прокурора, який не заперечував проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши обвинуваченій правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими остання погодилась, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та застосував при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Дослідивши, співставляючи та аналізуючи показання обвинуваченої ОСОБА_4 з висунутим обвинуваченням суд приходить до висновку, що показання обвинуваченої ОСОБА_4 мають характер логічних, послідовних та об`єктивних, а відтак, винність обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 135 КК України - доведена повністю.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 необхідно правильно кваліфікувати за ч.2 ст.135 КК України, як завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває у небезпечному для життя стані та позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, якщо той, що залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

З пом`якшувальних обставин суд враховує повне визнання вини обвинуваченої, її щире каяття, а також той факт, що обвинувачена раніше не була судима.

Обтяжливих обставин у справі не встановлено.

Також суд враховує, що у відповідності до судово-психіатричної експертизи № 235 від 22.10.2015 року (а.к.п.131-134 т.1) обвинувачена ОСОБА_4 є психічно здоровою та осудною особою, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. Під час учинення злочину в стані фізіологічного афекту або в іншому емоційному стані, який би суттєво вплинув на свідомість та поведінку не знаходилася.

Наведене, а також той факт, що обвинувачена вперше притягається до кримінальної відповідальності свідчить про те, що виправити обвинувачену ОСОБА_4 та запобігти її злочинній діяльності не можливо без її ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим, обвинувачена ОСОБА_4 має бути засуджений за ч.2 ст.135 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі, в межах, передбачених санкцією вказаної статті, але умовно, на підставі ст.75,76 КК України.

Позовні вимоги у даному кримінальному провадженню відсутні.

Доля речових доказів має бути вирішена за правилами ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368,370, 371, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.135 КК України

ОСОБА_4 призначити покарання за ч.2 ст. 135 КК України у вигляді позбавлення волі строком три роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі строком три роки з іспитовим терміном два роки.

Зобов`язати ОСОБА_4 у відповідності до ч.1 п.2 ст.76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

До набрання вироком чинності запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази: листя з РБК, халат, нічну сорочку, жіноче взуття (тапки) з РБК, зразки крові ОСОБА_4 передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області квитанція № 000270 від 31.08.2015 року(а.к.п.141 т.1) знищити.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк тридцять днів з дня його проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_6 .