Справа № 344/9127/16-к
Провадження № 1-кс/344/3094/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою про зобов`язання прокуратуру Івано-Франківської області внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та провести досудове розслідування за фактами складання та видачі службовими особами завідомо неправдивих документів.

ОСОБА_3 в судове засідання з`явився, підтримав викладені у скарзі вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Прокурор в судовому засіданні проти скарги заперечила, просила в задоволенні скарги відмовити.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , прокурора, дослідивши зміст скарг, матеріали наглядового провадження та надані докази, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено частиною 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України»).

Зокрема, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

При цьому, системний аналіз змісту норми частини 1 статті 214 КПК України свідчить про те, що бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, яка є предметом оскарження в порядку статті 303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що 18 липня 2016 року о 11:48 год. ОСОБА_3 звернувся до прокуратури Івано-Франківської області із заявою, в якій просив долучити додані до цієї заяви в електронному вигляді матеріали судової експертизи на двадцяти аркушах до його попередніх звернень до органів прокуратури від 12 грудня 2014 року, 25 грудня 2015 року, 25 травня 2016 року, 25 січня 2016 року, 04 травня 2016 року, 08 лютого 2016 року, 08 квітня 2016 року, 05 травня 2016 року, 12 травня 2016 року та до інших його звернень з аналогічних та дотичних підстав.

Крім того, в даній заяві ОСОБА_3 просив внести відповідні відомості до ЄРДР за фактами складання та видачі службовими особами завідомо фальшивих документів та з інших підстав, а також прийняти всі міри згідно чинного законодавства.

Листом Прокуратури Івано-Франківської області № 15-252-15 від 19 липня 2016 року ОСОБА_3 повідомлено про відсутність підстав для внесення до ЄРДР відомостей за його заявою.

На думку ОСОБА_3 , не внісши зазначені ним в заяві від 18 липня 2016 року відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не розпочавши розслідування, орган досудового розслідування порушив вимоги КПК України, допустивши бездіяльність.

Відповідно до частини 1 статті 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК України).

Згідно з частиною 4 статті 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань. У Єдиному реєстрі досудових розслідувань автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження (частина 5 статті 214 КПК України).

Згідно з частиною 1 статті 2 Кримінального кодексу України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом.

Системний аналіз вищезазначених законодавчих положень дає підстави дійти висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають заяви чи повідомлення, які містять достатні та обґрунтовані відомості про кримінальне порушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

В той же час, як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_3 від 18 липня 2016 року (поданої о 11:48 год.) та доданих до неї документів, а також з його пояснень в судовому засіданні, в даній заяві ОСОБА_3 не навів достатній перелік обставин, які могли б свідчити про вчинення кримінального правопорушення за відповідними статтями КК України, зокрема, щодо підробки документів, не надав належних доказів на підтвердження своїх доводів.

Так, наданий ОСОБА_3 в якості додатків до поданої 18 липня 2016 року заяви в електронному вигляді висновок експертизи сам по собі не може вважатися належним доказом підробки документів відповідними суб`єктами, оскільки відповідно до чинного цивільного процесуального законодавства (в рамках якого проводилася відповідна експертиза) вказаний висновок є лише одним із доказів у справі і не має наперед встановленої обов`язкової сили для суду в рамках цивільної справи.

Слідчий суддя погоджується з висновком органу прокуратури про те, що фактично викладені в заяві ОСОБА_3 обставини за своїми змістом та суттю є запереченнями ОСОБА_3 , як позивача в цивільній справі, яка перебуває в провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, стосовно належності та допустимості доказів, поданих відповідачем.

Відповідно до частини 2 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

При цьому, згідно зі статтею 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відтак, чинним законодавством України повноваженнями щодо оцінки доказів у цивільній справі наділено суд (головуючого суддю), в провадженні якого знаходиться відповідна цивільна справа, і вказане повноваження є виключною компетенцію суду.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає обґрунтованим висновок органу досудового розслідування про відсутність на даний час підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, а, відтак, не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 .

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 2 статті 376 КПК України повний текст ухвали суду оголошено 25 липня 2016 року об 11 год. 15 хв.