Справа № 576/709/16-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" квітня 2016 р. Слідчий суддя Кролевецького районного суду

Сумської області ОСОБА_1

за участі секретаря

судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кролевці Сумської області скаргу потерпілої ОСОБА_3 про скасування постанови слідчого Глухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області від 29 березня 2016 року про закриття кримінального провадження,-

в с т а н о в и в:
Потерпіла ОСОБА_3 06 квітня 2016 року звернулася до слідчого судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області зі скаргою на постанову слідчого Глухівського ВП ГУНП в Сумській області від 29 березня 2016 року про закриття кримінального провадження за №0000014 внесеного до ЄРДР 29 березня 2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.376 КК України.

Ухвалою колегії суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області від 15 квітня 2016 року кримінальне провадження за скаргою ОСОБА_3 направлено на розгляд із Глухівського міськрайонного суду Сумської області до Кролевецького районного суду Сумської області.

Матеріали провадження за скаргою ОСОБА_3 надійшли поштою до Кролевецького районного суду від Апеляційного суду Сумської області та зареєстровані за вх.№2610/2016 25 квітня 2016 року.

Потерпіла ОСОБА_3 скаргу мотивує наступним чином.

Постановою слідчого Глухівського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 від 29 березня 2016 року кримінальне провадження №0000014, яке внесено до ЄРДР від 29 березня 2013 року за ч.1 ст.376 КК України відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в їх діях на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Зазначену постанову слідчого вона отримала поштою 02 квітня 2016 року.

На її думку рішення про закриття кримінального провадження про вчинення кримінального правопорушення про втручання в її діяльність, як судді, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийнято незаконно і упереджено, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставинам. Висновки слідчого ОСОБА_7 не відповідають фактичним обставин скоєння відносно неї, як судді, кримінального правопорушення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Слідчим ОСОБА_7 порушені вимоги ч.2 ст. 9 КПК України щодо зазначених засад кримінального провадження, зокрема в законності.

Порушення вимог ч.2 ст.9 КПК України полягають у слідуючому:

- слідчим ОСОБА_7 на час прийняття рішення про закриття кримінального провадження не надано об`ктивної оцінки її показанням від 25.09.2013 року та не взяті до уваги показання про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 10.03.2011 року написали на замовлення посадових осіб правоохоронних органів заяву в ГУБОЗ УМВС України в м.Київ з метою втрутися в її діяльність, як судді, та вплинути на хід розгляду кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за ст.15, ст.201 КК України. Вони, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , подали неправдиву та недостовірну заяву щодо вимагання нею хабара, чим штучно вони намагалися створити (провокацію хабара). З ними, тобто ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вони не знайомі, ніколи з ними не спілкувалися, по кримінальній справі нічого ним не обіцяла, вони ніякого відношення до кримінальної справи не мали;

- слідчим ОСОБА_7 навмисно не приділено уваги та не надана правова оцінка її показанням від 25.09.2013 року щодо погроз зі сторони ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в кінці лютого 2011 року в під`їзді буд. АДРЕСА_1 та біля будинку щодо застосування вогнепальної зброї та знищення майна автомобіля належного її сину ОСОБА_10 .

Ці події вона пов`язує з погрозами їй, як судді, перед ухваленням рішення по кримінальній справі відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . Слідчий ОСОБА_7 спромігся тільки надати відповідне доручення. Згідно рапорту від 15.10.2015 року, який не зареєстрований відповідним чином, проведено опитування мешканців буд. АДРЕСА_2 . Також слідчий не провів моніторинг дзвінків з прив`язкою до місцевості знаходження та не встановив номерів телефонів, якими користувалися ОСОБА_5 та ОСОБА_12 . Зазначене необхідно було зробити факт перебування їх біля буд. АДРЕСА_3 ;

- слідчим ОСОБА_7 під час прийняття рішення про закриття кримінального провадження не надано об`єктивної оцінки показанням свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які вказали, що вони не знайомі та в будь-яких стосунках з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не перебувають. Вони також ні до кого не зверталися за допомогою у вирішенні питання щодо винесення вироку непов`язаного з позбавленням волі та повернення арештованих матеріальних цінностей;

- слідчим ОСОБА_13 не досліджено вирок Глухівського міськрайонного суду по справі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який набрав законної сили. Всі обставини, які в ньому встановлені не потребують доведенню. В матеріалах кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , за ст.15, ст.201 КК України ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не були не якими фігурантами і не мали ніякого процесуального статусу;

- слідчий ОСОБА_7 в постанові від 29.03.2016 року посилається на заяву написану 10.03.2011 року до ГУБОЗ УМВС України ОСОБА_5 . У заяві вказано, що нібито у ОСОБА_5 мешканець м.Глухів ОСОБА_10 на протязі з лютого 2011 року по теперішній час вимагає у нього грошові кошти у сумі 25 тис. доларів США з метою їх послідуючої передачі своїй матері голові Глухівського міськрайонного суду ОСОБА_3 за винесення вироку суду, непов`язаного з позбавлення волі у відношенні його, ОСОБА_5 , знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 та повернення їм арештованих у кримінальній справі товарно-матеріальних цінностей. У заяві від 10.03.2011 року вказується, що ОСОБА_10 нібито вимагав гроші для передачі голові суду ОСОБА_3 . Тобто у заяві фігурує дві особи. Упереджене посилання слідчого ОСОБА_7 у посанові про закриття кримінального провадження полягає в тому, що заява написана на ОСОБА_10 . Зазначене є безпідставним. Дана заява написана і на неї, ОСОБА_3 , як голову Глухівського міськрайонного суду та суддю, з метою втручання в її діяльність, як судді, з метою добитися ухвалення неправосудного рішення у кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ст.ст.15, 201 КК України;

- в протоколі заяви від 10.03.2011 року написаної до ГУБОЗ УМВС України ОСОБА_5 , вказано з метою їх послідуючої передачі своїй матері голові Глухівського міськрайонного суду ОСОБА_3 за винесення вироку суду непов`язаного з позбавленням волі у відношенні його знайомих, підсудних по справі за контрабанду ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Слідчий ОСОБА_7 навмисно не досліджує, що ОСОБА_5 в протоколі заяви від 10.03.2011 року вказує у відношенні його знайомих, підсудних ОСОБА_16 та ОСОБА_15 . Однак ОСОБА_5 не був знайомий з підсудним ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , що підтверджується ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 01 листопада 2012 року, яка набрало законної сили. У ній зокрема зазначено, що свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 раніше ОСОБА_21 не знали і не зверталися до нього з проханням про допомогу при розгляді кримінальної справи щодо них.

В ході досудового слідства і у суді потерпілий ОСОБА_5 підтвердив, що свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_19 не знав, вони його ні про що не просили. Ухвала апеляційного суду Чернігівської області від 01 липня 2012 року набрала законної сили і всі обставини, які встановлені у ній включаються до процедури доказування пізніших проваджень і мають для суду преюдиціальне значення, тобто не підлягають повторному доказуванню згідно ст.90 КПК України;

- слідчий ОСОБА_7 на думку ОСОБА_3 допустив неповноту досудового розслідування в частині не дослідження ухвали апеляційного суду Чернігівської області від 01 листопада 2012 року. З даної ухвали випливає, що ОСОБА_5 не був знайомий з ОСОБА_20 та ОСОБА_19 . Він, ОСОБА_5 , вказав неправдиву і недостовірну інформацію в протоколі заяві від 10.03.2011 року, а отже вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.376 КК України, тобто втручання в її діяльність, як судді, по кримінальній справі відносно ОСОБА_19 і ОСОБА_20 за ст.15, ст.201 КК України, яка перебувала у неї на розгляді. В сукупності всі незаконні дії відносно неї, як судді, та її рідних, погрози застосування вогнепальної зброї, написанням заяви ОСОБА_22 та ОСОБА_23 є втручання в діяльність судді;

- посилання слідчого ОСОБА_7 , який фактично самоусунувся від слідства об`єктивного та зайняв роль адвоката, у постанові від 29.03.2016 року на те, що у ОСОБА_22 і ОСОБА_23 не було прямого умислу та мети вчинення злочину, і що в їх діях не має складу злочину, є безпідставними і спростовуються наведеними нею вище доводами і скарзі та доказами;

- слідчий ОСОБА_7 у постанові про закриття кримінального провадження надає перевагу показанням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Вони не мали ніякого відношення до кримінальної справи, яка перебувала у неї, ОСОБА_3 , як судді на судовому розгляді. Слідчий ОСОБА_7 відкидає її показання, як судді, та свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Слідчий ОСОБА_7 навмисно самоусунувся від встановлення ряду обставин у даному кримінальному провадженні та порушив вимоги ч.2 ст.9 КПК України при винесенні постанови про закриття кримінального провадженні 29 березня 2016 року.

Потерпіла ОСОБА_3 у судове засідання для участі у розгляді скарги не з`явилася, однак надала суду письмову заяву про розгляд скарги у її відсутність через стан здоров`я. Скаргу, яка подана нею, вона підтримує у повному обсязі і просить скасувати постанову від 29.03.2016 року про закриття кримінального провадження (а.с.24)

Слідчий ОСОБА_7 та прокурор, який здійснював повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, а саме у спосіб, передбачений ст..135 ч.1 КПК України (а.с.23)

За змістом ч.3 ст.306 КПК України неявка слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду скарги (а.с.23)

Ознайомившись зі скаргою та доданими до неї матеріалами, оглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000014, внесеного до ЄРДР від 29.03.2013 року, слідчий суддя приходить до наступного.

Кримінальне провадження за ч.1 ст.376 КК України постановою слідчого Глухівського відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 29 березня 2016 року закрите у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення у діях ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (а.с.7-8)

Зазначене кримінальне провадження винесено до ЄРДР за № 0000014 від 29.03.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.376 КК України. У зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_3 має статус потерпілого.

До такого висновку слідчий ОСОБА_7 як вбачається із постанови від 29.03.2016 року (а.с.7-8) прийшов на підставі доказів, здобутих під час досудового розслідування, а саме показань потерпілої ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , копії письмового документа протоколу заяви ОСОБА_5 від 10 березня 2011 року, показань свідка ОСОБА_10 .

Згідно ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних та неупереджених процесуальних рішень.

Зазначені вимоги закону слідчим ОСОБА_7 при ухваленні постанови про закриття кримінального провадження 29 березня 2016 року дотримані були.

При цьому слідчий суддя приходить до такого висновку приймаючи наступне.

Підставами скасування постанови заступника начальника СВ Глухівського МВ УМВС ОСОБА_24 від 29.06.2015 року про закриття кримінального провадження за №0000014 були на виконання вимог вказаних в ухвалі слідчого судді Кролевецького райсуду від 27.01.2015 року.

Про вказане вище зазначено в ухвалі слідчого судді Буринського райсуду від 10 вересня 2015 року.

Із матеріалів кримінального провадження №0000014 вбачається, що слідчим ОСОБА_7 вимоги, вказані в ухвалах слідчих суддів Кролевецького райсуду і Буринського райсуду відповідно від 27 січня 2015 року і від 10 вересня 2015 року, виконані у повному обсязі.

У скарзі від 06.04.2016 року потерпіла ОСОБА_3 фактично проводить переоцінку доказів, здобутих в ході досудового розслідування, а саме показань свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та власних.

Одночасно вона не вказує, які слідчі дії не вчинені слідчим ОСОБА_7 в ході досудового розслідування, окрім як не проведення моніторингу дзвінків здійснених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо встановлення їх перебування біля буд. АДРЕСА_2 в кінці лютого 2011 року.

На час розгляду скарги даний моніторинг, тобто доступ до речей і документів, які перебувають у володінні операторів та провайдерів телекомунікації, здійснити неможливо, оскільки закінчився термін зберігання записів про телекомунікаційні послуги, який визначений згідно п.7 ч.1 ст.39 Закону України «Про телекомунікації» строком позовної давності, тобто три роки (ст.257 ЦК України).

Так, події мали місце в лютого 2011 року, скарга розглядається 29 квітня 2016 року.

Окрім того, із постанови слідчого ОСОБА_7 від 29 березня 2016 року вбачається, що відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відкрито кримінальне провадження №000317 03 квітня 2013 року щодо застосування до ОСОБА_10 фізичної розправи з боку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

У скарзі ОСОБА_3 зазначає, що недосліджено вирок Глухівського міськрайонного суду по справі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який набрав законної сили і обставини, які в ньому встановленні не потребують доведенню. Однак вона не вказує дату ухвалення зазначеного вироку. Разом із тим у матеріалах кримінального провадження є копія вироку Глухівського міськрайонного суду від 11 березня 2011 року, який ухвалений нею ОСОБА_3 , як головуючим суддею. Із довідки яка є у зазначеній копії вироку вбачається, що ухвалою Апеляційного суду Сумської області 02 червня 2011 року вирок відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_9 від 11 березня 2011 року скасований а кримінальна справа повернута на новий судовий розгляд до Глухівського міськрайонного суду. Оскільки ОСОБА_3 не вказує дату ухвалення вироку відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_25 , а вирок від 11 березня 2011 року скасований, тому слідчий суддя позбавлений можливості з`ясувати про який вирок вказано у скарзі, а тому це унеможливлює у повному обсязі слідчому судді з`ясувати всі обставини щодо всебічного, повного та неупередженого проведення досудового розслідування кримінального провадження за № 0000014 від 29.03.2013 року.

Крім того, чинним законодавством не передбачено переоцінку доказів слідчим суддею, вирішення питання про допустимість та неналежність доказів у даному судовому процесі буде не припустимою, порушуватиме процесуальний порядок вчинення таких дій.

Також, у скарзі ОСОБА_3 зазначає, що ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 01 листопада 2012 року та 01 липня 2012 року набрали законної сили і мають для суду приюдеціальне значення, тобто не підлягають повторному доказуванню відповідно ст.90 КПК України. Як вказує вона у скарзі, даними ухвалами встановлено, що свідки ОСОБА_19 і ОСОБА_20 підтвердили, що ОСОБА_21 раніше не знали і не звертались до нього з проханням про допомогу при розгляді кримінальної справи щодо них. Однак слідчий ОСОБА_7 вказані обставини не дослідив при постановленні 29.03.2016 року постанови про закриття кримінального провадження.

Статтею 90 КПК України передбачено преюдиціальне значення рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини із основоположних свобод, для суду який вирішує питання про допустимість доказів.

Виходячи із викладеного, слід зробити висновок, що ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 01 листопада 2012 року і від 01 липня 2012 року не встановили порушення прав людини і основоположних свобод, а тільки встановили відповідний факт, тому слідчому ОСОБА_7 не було потреби їх витребовувати та досліджувати на час прийняття постанови.

Згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Таким чином на підставі матеріалів кримінального провадження №0000014, які оглянуті у судовому засіданні, слідчий суддя робить висновок про те, що постанова від 29 березня 2016 року про закриття кримінального провадження є вмотивованою, ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні доказами, винесена уповноваженою особою, а тому підстав для її скасування немає.

Протокол заява ОСОБА_5 ( копія якого є у матеріалах кримінального провадження) від 10.03.2011 року вказує на те, що ОСОБА_10 , а не ОСОБА_3 вимагав гроші у ОСОБА_5 . У даному документів мається запис про те, що ОСОБА_5 надав власний диктофон у якому містяться записи його розмов із ОСОБА_10 . Даних про те, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 мали намір перешкодити виконанню ОСОБА_3 як суддею своїх службових обов`язків або добитися винесення неправосудного рішення у ході досудового розслідування не здобуто; ОСОБА_3 не вказує які слідчі (розшукові) дії не проведені слідчим ОСОБА_7 на дату ухвалення рішення, а тільки переоцінює докази, які отриманні слідчим згідно КПК України.

Зазначене свідчить про те, що скарга задоволенню не підлягає у повному обсязі і у її задоволенні необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.303, 304, 306, 307 КПК України,-

п о с т а н о в и в:
відмовити у задоволенні скарги потерпілої ОСОБА_3 про скасування як незаконної постанови від 29 березня 2016 року слідчого Глухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Сумській області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження №0000014 внесеного до ЄРДР від 29 березня 2013 року за ч.1 ст.376 КК України відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яку закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в їх діях на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Апеляційного суду Сумської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1