Справа №: 398/2196/16-к
ВИРОК
Іменем України
"04" листопада 2016 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого та потерпілої
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Пантаївка м. Олександрії Кіровоградської області, громадянина України, з неповною загальною-середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 03.10.2002 року Олександрійським міським судом за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки. 25.06.2003 р. тим же судом скасовано іспитовий строк та направлений в місця позбавлення волі строком на 2 роки;
- 25.05.2005 року Олександрійським міськрайонним судом за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;
- 09.08.2007 року Олександрійським міськрайонним судом за ч. З ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України остаточно призначено покарання 3 роки 1 місяць позбавлення волі. 20.08.2009 року ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда звільнений умовно достроково на 10 місяців 15 днів;
- 30.11.2011 року Олександрійським міськрайонним судом за ч. З ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;
- 07.03.2013 року Олександрійським міськрайонним судом за ч. З ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно призначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі. 20.11.2015 року ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда звільнений умовно достроково на 1 рік 4 місяці 10 днів,
- за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,
Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням в житло, повторно, при наступних обставинах.
Так, 3 травня 2016 року близько 17 год.30 хв. ОСОБА_6 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_7 , шляхом пошкодження замку вхідних дверей проник до даного будинку, звідки таємно викрав чавуну плиту розміром 70x40 сантиметрів та товщиною металу 1,5 сантиметра, з кільцями, вартістю 700,00 гривень.
Після цього, з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на вищевказану суму.
Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в житло, вчинене повторно.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково, пояснивши, що дійсно він вчинив дану крадіжку, не оспорює кількість викраденого та вартість викраденого майна, однак не визнає проникнення в будинок, так як двері в будинку були відкриті. 03.05.2016р. близько 17.30 год. він прийшов до будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , де мав намір поспілкуватись з мешканцями будинку, а саме братами Пасічниками, яких він знає особисто, так як не раз випивав з ними. Він хотів забрати у них гроші, які позичив їм в борг в сумі 300грн.. Коли він підійшов до вхідних дверей будинку, то вони були відчинені, який там замок він не звертав уваги. Зайшовши до будинку, там нікого не було, пройшов веранду, зайшов до кухні, де праворуч побачив плиту для твердого палива. Плита чувана з кільцями на дві конфорки, вона була установлена на металевих кутках та надколота. Оскільки ОСОБА_8 вдома не було, то вирішив викрасти плиту. Знайшовши у коридорі мішок, зняв кільця, а потім руками витягнув плиту, яку поклав у мішок. Плитою користувались, бо коли він її знімав, то бачив, що в пічці був попіл та руки у нього були в сажі. Вийшовши з будинку пішов у напрямку до пункту металобрухту, який знаходиться по вул.Садовій в селищі Пантаївка. Пройшовши декілька метрів його наздогнав на мотоциклі ОСОБА_9 , якого він попросив підвезти його до пункту прийому брухту, на що той погодився. В пункті прийому металобрухту плиту здав за 45грн. В мішку поклав її на купу іншого металобрухту.
Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає, що вина обвинуваченого в інкримінованому йому злочині, підтверджується належними, достовірними, допустимими та достатніми доказами:
- показаннями потерпілої, яка пояснила, що будинок по АДРЕСА_2 . Олександрії належить їй, але вона в ньому не проживає. В даному будинку десь на протязі неділі мешкали брати ОСОБА_8 з с.Лозуватки, яких вона пустила до будинку. 03.05.2016 року до неї на велосипеді під`їхав ОСОБА_10 та повідомив, що в її будинку відкриті двері, про це йому особисто повідомили хлопці, які винаймали цей будинок, бо коли вони прийшли, то побачили вивернутий замок. Все це відбувалось десь в 17 год. чи в 17 год. 30 хв. Чавуна плита в будинку знаходилась в цілісному стані без тріщин та сколів. На теперішній час їй повернули плиту, але вона розбита. Питання щодо визначення міри покарання ОСОБА_6 залишає на розсуд суду;
- показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що 03.05.2016 року їхав на мотоциклі з кладовища по АДРЕСА_1 . Побачив ОСОБА_6 з мішком, який попросив, щоб він його підвіз до приймального пункту металобрухту. Він його підвіз та поїхав додому до ОСОБА_12 , який сказав йому, щоб він там його почекав. Прийшов ОСОБА_13 , вони випили горілки. Про те, що йому хтось винен які небудь кошти ОСОБА_13 йому нічого не казав;
- показаннями свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що будинок по АДРЕСА_2 винаймали 2 брати, до яких він раніше заходив, та був у них десь за день перед цією подією, чавунна плита була на місці. В той день він бачив як ці двоє братів виходили з будинку, вони працьовиті та в день могли заробити десь 200 грн. Про будь які їх борги йому нічого не відомо. Двері у будинку закривались. Десь о 18 год. він заводив додому тварин, в цей час брати прийшли з роботи, один з них пішов заносити речі до будинку, а інший допомагав заводити йому бичка. В цей час повернувся брат, який пішов до будинку та повідомив, що двері відчинені та вкрали плиту. Вони казали, що зароблені гроші вони заховали, то гроші залишились і їх не викрали. Він запропонував повідомити про все власниці будинку, що і зробив, а потім зателефонував до міліції. В будинку були пошкоджені замок та двері;
- протоколом огляду місця події від 03.05.2016 року та фототаблицею до нього, згідно результатам якого було оглянуто приміщення будинку АДРЕСА_2 .Олександрії потерпілої ОСОБА_7 , де зазначено, що вхідні дерев`яні двері на час огляду відчинені, врізний замок частково витягнутий з основи дверей, металева пластина, яка прикриває замок із внутрішньої сторони деформована та здвинута ( а. к.п. 5-7);
- заявою ОСОБА_14 від 05.05.2016р. про добровільну видачу працівникам поліції плити з кільцями, яку він придбав у ОСОБА_6 ( а.кр. пр.23);
- протоколом огляду місця події від 05.05.2016 року та фототаблицею до нього, згідно результатам якого було оглянуто приміщення будинку АДРЕСА_3 у свідка ОСОБА_14 , де зазначено, що на території домоволодіння між туалетом та дровником на землі знаходиться металева (чавунна) плита від твердого палива з двома конфорками (кільцями), загальною довжиною плити близько 71см., шириною близько 42см., товщиною металу 1,5см.. Плита на час огляду має пошкодження, а саме розколота на частини ( а. к.п. 25-27);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.05.2016 року та ДВД диск до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 показав та розказав, що 03.05.2016 року він їхав з кладовища додому по вул. Садовій, де йому помахав рукою з проханням зупинитись ОСОБА_15 на прізвисько « ОСОБА_16 ». Коли він зупинився то останній попросив підвезти його на приймальний пункт, та у нього в руках був невеликий мішок. Він потім почекав ОСОБА_15 у його будинку (а.к.п. 28-32);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 18.05.2016 року та ДВД диск до нього, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 показав та розказав, що 03.05.2016 року близько 15.00год. до його будинку прийшов ОСОБА_17 та запропонував купити у нього чавунну плиту та металеві кільця до неї. Він заплатив йому 45грн., так як плита була не ціла, а складалась з трьох частин. Коли він дізнався від працівників поліції, що дана плита була викрадена, він її добровільно видав поліції (а.к.п. 34-38);
- протоколами огляду предметів та постановою про визнання і долучення до кримінального провадження речових доказів та здачу їх на зберігання від 24.05.2016р., згідно результатам яких було оглянуто чавунну плиту з кільцями (плита з поверхні печі під тверде паливо) розміром 70*40см., товщиною металу 1,5см.. На час огляду плита має пошкодження у вигляді тріщин та розломів; її визнано речовим доказом і передано на зберігання під розписку потерпілій ОСОБА_7 (а. кр.пр. 48 - 50);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 1074 від 24.05.2016 року, яким встановлено залишкову ринкову вартість: чавунної плити з кільцями 70*40 см., товщиною металу 1,5см. за часів СРСР, у цілому стані без видимих пошкоджень, яка станом на 03.05.2016р., з урахуванням зносу складає 700,00грн.. (а.к.п. 44 - 47);
- показаннями експерта ОСОБА_18 , яка пояснила, що їй на дослідження надавались матеріали кримінального провадження, які містять опис викраденого майна та його фото, що відповідає вимогам ст.16 Закону України «Про судову експертизу». Крім того, з протоколу допиту потерпілої вбачалось, що чавунна плита була у справному стані. Оцінка вартості викраденого майна проводилась з врахуванням його зносу станом на день викрадення та складає 700 грн. і наявність тріщин чи те, що вона розколота не знижують її вартість.
Зазначені вище докази суд визнає належними, допустимими, достовірними, так як отримані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, в матеріалах кримінального провадження відсутні об`єктивні дані, які б свідчили, що ці докази здобуті з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.
Судом встановлено, що обвинувачений не заперечує того факту, що він викрав майно потерпілої, а саме чавунну плиту з кільцями. Пояснення обвинуваченого в частині того, що він не визнає проникнення, суд оцінює критично, оскільки вони суперечать іншим доказам по справі та спростовуються показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 , які стверджують, що плита була в будинку цілою та замок був пошкоджений, а також протоколом огляду місця події від 03.05.2016 року звідки вбачається, що врізний замок був частково витягнутий з основи дверей, металева пластина, яка прикриває замок із внутрішньої сторони деформована. Будь-яких підстав не довіряти вказаним вище і наведеним доказам суд не вбачає, оскільки вони не викликають сумнівів у їх достовірності і допустимості, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
При призначенні покарання, відповідно до ст.65 КК України суд враховує: характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ним, а саме те, що вчинений злочин є умисним та тяжким; особу обвинуваченого, який не працює, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, не перебуває на обліку в лікаря - психіатра та лікаря - нарколога.
Крім того, суд приймає до уваги те, що вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07 березня 2013 року ОСОБА_6 був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч.1 ст.71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі. 20.11.2015 року ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда звільнений умовно достроково на 1 рік 4 місяці 10 днів та в період умовно дострокового звільнення вчинив новий злочин.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та обтяжуючих покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
З урахуванням тяжкості скоєного обвинуваченим ОСОБА_6 , його особи, зважаючи на те, що обвинувачений має чотири не погашені судимості, які пов`язані із вчиненням злочинів проти власності, офіційних джерел доходів не має, пом`якшуючих обставин не має та відсутності обтяжуючих його покарання обставин, а також того, що даний злочин був ним вчинений в період умовно - дострокового звільнення, суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого є призначення покарання в межах санкції, передбаченої ч. 3 ст.185 КК України в виді позбавлення волі. Враховуючи те, що відповідно до ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.03.2013 року.
Згідно ч. 4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Згідно з ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Суд не вбачає підстав для застосування ст., ст. 69, 75 КК України.
Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст., ст. 368, 371, 374 КПК України, - суд, -
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.03.2013 року і остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 3 (трьох) років 1(одного) місяця позбавлення волі.
Строк покарання засудженому ОСОБА_6 рахувати з 21.06.2016 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 , в строк відбуття покарання за даним вироком строк його попереднього ув`язнення з 21.06.2016 року по день набрання вироком законної сили, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу засудженому залишити попередню - тримання під вартою.
Речові докази: чавунну плиту розміром 70x40 см., товщиною металу 1,5 см., з кільцями, передану під розписку ОСОБА_7 залишити законному володільцю.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд на протязі 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення.
Суддя: