Справа № 159/451/16-к
Провадження № 1-кп/159/50/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2016 року м. Ковель

Колегія суддів Ковельського міськрайонного суду Волинської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001456 від 23 листопада 2015 року стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хотин Березнівського району Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей, працюючого водієм у П.П. «Малярчук» смт. Березне, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 289 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Хотин Березнівського району Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого на посаді електрозварювальника у П.П. «Малярчук» смт. Березне, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 289 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Хотин Березнівського району Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, тимчасово безробітного, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , такого, що не має судимостей, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в :

22 листопада 2015 року, близько 23 години 00 хв. обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, прибули з с. Хотин Березнівського району Рівненської області в м. Ковель, де на території АЗС «ОККО», що по вул. Володимирській,120 в м. Ковель, під приводом придбання автомобіля, зустрілись з потерпілим ОСОБА_11 , власником автомобіля марки «BMW 525», реєстраційний номер НОМЕР_1 , попередньо домовившись з ним по телефону про зустріч. Діючи по спільному, заздалегідь узгодженому плану, під виглядом покупців, обвинувачені оглянули автомобіль та маючи на меті незаконно заволодіти даним транспортним засобом під час руху, запропонували потерпілому разом з ними проїхатись вказаним автомобілем. Рухаючись вказаним автомобілем, під керуванням обвинуваченого ОСОБА_8 , дорогою по вул. Варшавській в м. Ковель у напрямку перехрестя з вулицею Шевченка, перед мостом через річку Турія, обвинувачений ОСОБА_6 , здійснивши правою рукою захват шиї потерпілого ОСОБА_12 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, з силою утримуючи потерпілого за шию у статичному положенні, тобто застосовуючи до потерпілого насильство, небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, іншою рукою приставив до шиї потерпілого, заздалегідь заготовлений пневматичний пістолет, який в напівтемному салоні автомобіля сприймався потерпілим ОСОБА_11 як бойова зброя, тобто погрожуючи застосувати насильство, що є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, наказав потерпілому не опиратись і заспокоїтись, адже автомобіль вже йому не належить. Відчувши реальну загрозу своєму життю, потерпілий ОСОБА_11 почав чинити опір, а саме правою рукою відвів від своєї шиї пістолет, а правою рукою намагався послабити захват шиї. У це час обвинувачений ОСОБА_7 , намагаючись подолати опір потерпілого, бризнув в обличчя потерпілого сльозогінним газом з балончика марки «Терен-4». Вирвавшись із захвату обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілий вийняв ключа із замка запалювання, унаслідок чого двигун автомобіля вимкнувся. Обвинувачений ОСОБА_8 скерував автомобіль у правий дорожній відбійник, унаслідок чого права частина автомобіля зазнала механічних пошкоджень, та зупинив автомобіль біля відбійника, унаслідок чого двері зі сторони потерпілого виявились заблокованими. Після цього, обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , не вчинивши всіх дій, необхідних для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від їх волі, не змогли заволодіти транспортним засобом і втекли у напрямку м. Володимир-Волинського, однак в подальшому були затримані працівниками міліції.
Своїми умисними діями, безпосередньо спрямованими на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, поєднаними з насильством небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та погрозою застосування такого насильства, однак не доведеними до кінця з причин, що не залежали від їх волі, обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 289 КК України.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 винуватими себе у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч.3ст.15, ч.3 ст. 289 КК України, не визнали.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_8 показав, що 22 листопада 2015 року він разом з обвинуваченим ОСОБА_7 зголосився на пропозицію ОСОБА_6 поїхати в м. Луцьк придбати автомобіль, оскільки той по Інтернету підшукав автомобіль підходящої марки та моделі. Автомобілем свого брата, ОСОБА_13 , вирушили в дорогу. На зупинці громадського транспорту взяли з собою односельця ОСОБА_14 , який прямував до м. Рівне на навчання. В м. Берзне він придбав сім карту, а також заправив автомобіль. Коли заїжджали до м. Рівне, запропонували ОСОБА_14 поїхати з ними за автомобілем, оскільки мали намір повертатись двома транспортними засобами і вважали, що краще буде, коли в автомобілях буде по два чоловіка. У м. Луцьку зустрілись з власником автомобіля, який був виставлений на продаж, однак вказаний автомобіль за технічними параметрами не підходив ОСОБА_6 . Оскільки від м. Луцьк до м. Ковель відстань незначна, вирішили одразу поїхати в м. Ковель, де був виставлений на продаж автомобіль марки «BMW 525». Зідзвонившись попередньо із власником автомобіля, домовились про зустріч на АЗС ОККО в м. Ковелі. Пізно увечері прибули на місце зустрічі. Автомобіль, яким прибули до м. Ковеля, залишили неподалік від АЗС. З автомобілем залишився ОСОБА_14 . Втрьох пішли на зустріч з продавцем автомобіля. Оглянули автомобіль, за станом та технічними параметрами автомобіль їм підходив. Крім цього, визначились із вартістю автомобіля. Запропонували власнику автомобіля провести тест-драйв автомобіля, на що той погодився. Першим за кермо сів ОСОБА_7 . Він особисто зайняв місце на задньому пасажирському сидінні за місцем водія. Власник автомобіля сів на переднє пасажирське сидіння. Позаду нього сів ОСОБА_6 . Проїхали невелику відстань і біля кафе «Текіла» він помінявся місцями з ОСОБА_7 , тобто сів за кермо. Проїхавши кілька метрів відчув, що потерпілий легенько вдарив його по руці. Чув, як ОСОБА_6 сказав сидіти тихо. У салоні стало чути запах газу. Не розуміючи, що відбувається оглянувся і в цей час машину повело вбік. Автомобіль правою стороною притиснуло до відбійника. Злякавшись, він залишив автомобіль через ліві передні двері. ОСОБА_7 та ОСОБА_6 також вийшли з автомобіля через ліві задні двері. Перескочивши через відбійник, разом побігли в протилежну від дороги сторону, долаючи зарості трави та рівчаки. Потім, орієнтуючись на освітлювану вежу, повернули до дороги. По дорозі ОСОБА_6 пояснив, що хотів пожартувати з потерпілим. Порадившись вирішили, що оскільки автомобіль пошкоджено з їх вини, його треба купити в потерпілого. Щоб скоріше повернутись до потерпілого, зателефонували до ОСОБА_14 , який залишався біля автомобіля, яким вони прибули в м. Ковель, вказавши йому, як дістатися місця, де вони знаходяться. Невдовзі до них під`їхав ОСОБА_14 . Він сів за кермо автомобіля, інші розмістились на пасажирських місцях. Проїхавши кілька метрів, їх автомобіль зупинили працівники ДАІ.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 показав, що 22 листопада 2015 року він відгукнувся на пропозицію ОСОБА_6 поїхати придбати автомобіль, оскільки той по Інтернету підшукав 2 автомобілі підходящої марки та моделі в м. Ковелі та в м. Луцьку. Він, разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , автомобілем, належним брату останнього, виїхали в м. Луцьк. По дорозі взяли з собою односельця ОСОБА_14 , який прямував до м. Рівне на навчання. По дорозі ОСОБА_14 зголосився їхати з ними за автомобілем. У м. Луцьку зустрілись з власником автомобіля, який був виставлений на продаж, однак вказаний автомобіль не підійшов за технічними параметрами. Одразу поїхали в м. Ковель, де був виставлений на продаж автомобіль марки «BMW 525». Попередньо він зателефонував власнику автомобіля, з яким домовились про зустріч на АЗС «ОККО» в м. Ковель. Пізно ввечері прибули на місце зустрічі. Автомобіль, яким прибули до м. Ковеля, залишили неподалік від АЗС. З автомобілем залишили ОСОБА_14 і втрьох пішли на зустріч з продавцем автомобіля. Оглянули автомобіль. За станом та технічними параметрами автомобіль їм підходив. Запропонували власнику автомобіля провести тест-драйв автомобіля, на що той погодився. Він першим сів за кермо автомобіля і проїхав до кафе «Текіла». Після цього помінявся місцями з ОСОБА_8 . Власник автомобіля сів на переднє пасажирське сидіння. Позаду нього сів ОСОБА_6 . Проїхавши кілька метрів зрозумів, що між потерпілим та ОСОБА_6 виник якийсь конфлікт. Бачив, що ОСОБА_6 нахилився до сидіння, на якому сидів потерпілий. Ліва рука ОСОБА_15 знаходилась на рівні шиї потерпілого, в руці ОСОБА_6 був пневматичний пістолет. Праву руку, він тримав перед сидінням потерпілого. Чув, як ОСОБА_6 сказав потерпілому «тихенько». Він не зрозумів, що сталося, тому, коли потерпілий смикнув ОСОБА_16 , який кермував, за рукав, а потім потягнувся за ключами, автоматично нажав спусковий механізм газового балончика, якого тримав у кишені куртки. У цей час автомобіль занесло до відбійника, почувся скрегіт і автомобіль зупинився. Злякавшись, він вискочив з автомобіля через ліві задні дверцята і побіг в сторону «Текіли», перескочивши через відбійника. За ним побігли ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Йшли спочатку прямо від дороги, потім повернули до дороги, орієнтуючись на вишку, яка освітлювалась. По дорозі ОСОБА_6 пояснив, що хотів пожартувати з потерпілим. Коли вийшли на дорогу, їх чекав ОСОБА_14 на автомобілі, яким вони прибули в Ковель. Проїхавши незначну відстань у напрямку, протилежному від міста, їх затримали працівники міліції.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 показав, що 22 листопада 2015 року, в обідню пору, разом з обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , автомобілем марки «ВАЗ 21081», належним брату обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_13 , виїхали з с. Хотин в м. Луцьк з метою придбати автомобіль «BMW». Кошти для придбання автомобіля він заробив, перебуваючи на заробітках в Росії. По дорозі, в м. Березне ОСОБА_17 придбав стартовий пакет оператора мобільного зв`язку «Київстар» для спілкування з власниками автомобілів, виставлених на продаж. В м. Луцьку зустрілись з власником автомобіля «BMW», оглянули автомобіль, однак оскільки автомобіль не підходив за певними параметрами, а також була можливість оглянути ще один автомобіль, вирішили не придбавати вказаного автомобіля. Оскільки відстань між ОСОБА_18 та м. Ковель є незначною, вирішили оглянути автомобіль в м. Ковель. Близько 19 години цього ж дня, зателефонували власнику автомобіля потерпілому ОСОБА_11 та домовились з ним про зустріч. Рухаючись до м. Ковеля, кілька разів телефонували потерпілому, щоб узгодити місце зустрічі. Близько 23 години прибули до АЗС «ОККО». Залишивши автомобіль, на якому прибули в м. Ковель на ОСОБА_14 , який згодився поїхати з ними за автомобілем, зустрілись на території АЗС з потерпілим. Оглянули автомобіль, узгодили вартість автомобіля 2200 дол. США., після чого запропонували потерпілому провести тест-драйв автомобіля, на що той погодився. Першим за кермо автомобіля сів ОСОБА_7 . Поруч з ОСОБА_7 , на передньому пасажирському сидінні, сів потерплий, позаду, за місцем водія, сів ОСОБА_19 , сам він сів за переднім пасажирським сидінням. Проїхавши кілька метрів до кафе «Текіла», ОСОБА_8 помінявся місцями з ОСОБА_7 . Коли автомобіль під керуванням ОСОБА_8 рушив, в нього виникла ідея пожартувати над присутніми в автомобілі. З цією метою він дістав пневматичного пістолета, якого мав з собою для самозахисту, і направив його між передніми сидіннями водія та пасажира, супроводжуючи свої дії словами «тихенько». Реакція потерпілого виявилась непередбачуваною. Потерпілий схопився правою рукою за дуло пістолета і почав тягнути пістолет на себе, при цьому пошкодивши його. Почувши хрускіт, він випустив пістолета з рук. Потерпілого за шию не утримував, припускає, що міг неумисно зачепити потерпілого, коли виривав пістолета з його рук та автоматично впирався правою рукою у переднє пасажирське сидіння. Газового балончика в обвинуваченого ОСОБА_7 не бачив, однак почув характерний запах у салоні автомобіля. Автомобіль почав збавляти хід і, вдарившись у відбійник правою стороною, зупинився. Після цього обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вискочили з автомобіля через ліві двері. Він слідом за ними також залишив автомобіль через ліві задні двері автомобіля, оскільки двері автомобіля з правої сторони були заблоковані. Залишивши автомобіль, він побачив, що права сторона автомобіля має механічні пошкодження. Разом з іншими обвинуваченими він перескочив через відбійник і побіг в протилежну від міста сторону. Приблизно впродовж години йшли заростями трави, подолали рівчак з водою, після чого, щоб зорієнтуватись у незнайомій місцевості, вирішили вийти на дорогу, орієнтуючись на вишку, яка світилась червоними вогнями. Крім цього, він вирішив придбати в потерпілого автомобіль чи хоча б відшкодувати заподіяну шкоду. Тоді ж зателефонували ОСОБА_14 і наказали їхати по автодорозі, орієнтуючись на зазначену вишку. Коли виходили на дорогу, майже одночасно з ними під`їхав ОСОБА_14 . Обвинувачений ОСОБА_8 сів за кермо автомобіля і вони поїхали дорогою у протилежному від міста напрямку. Чому їхали у протилежному від міста напрямку не знає. Майже одразу їх зупинили працівники міліції. Злякавшись за наслідки своїх дій, пояснили працівникам міліції, що їздили до дівчат. Збитки, заподіяні потерплому, повністю відшкодували.

Незважаючи на невизнання винуватості у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 289 КК України, доводиться, як показаннями самих обвинувачених, даними у ході судового розгляду, так і показаннями потерпілого, свідків, письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження.

Так, будучи допитаними у ході судового розгляду обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 показали, що не мали наміру викрадати автомобіль в потерпілого ОСОБА_11 . Однак, будучи допитаними у ході судового розгляду не змогли пояснити, чому для зустрічі з потерпілим ОСОБА_11 обрали нічну пору, у той час, як вже о 19 годині 22 листопада 2015 року, перебуваючи у м. Луцьку, домовились про зустріч з потерпілим на АЗС «ОККО», розташованій в м. Ковель, поруч автодороги Київ - Ковель Ягодин. Адже для подолання відстані від м. Луцька до м. Ковель 70 км., навіть з урахуванням необхідності зорієнтуватися на місцевості та враховуючи параметри транспортного засобу, яким рухалися обвинувачені, необхідно значно менше часу.

Як убачається з показань обвинувачених та підтверджується показаннями допитаного у ході судового розгляду свідка ОСОБА_13 , автомобіль «ВАЗ 21081», яким обвинувачені дістались м. Ковель, не мав суттєвих несправностей, які б вадили його рухові. Вказана обставина об`єктивно підтверджується тим, що відстань від с. Хотин Березнівського району Рівненської області до м. Луцьк, яка є вдвічі більшою за відстань від м. Луцьк до м. Ковель, обвинувачені подолали автомобілем «ВАЗ 21081» за значно коротший термін часу, ніж відстань від м. Луцьк до м. Ковель.

Вказана обставина свідчить про те, що обвинувачені заздалегідь готувались до вчинення інкримінованого їм злочину, обираючи найбільш підходящу для цього пору доби.
Стверджуючи про наявність при собі коштів для придбання автомобіля в сумі близько 3500 дол. США, обвинувачений ОСОБА_6 показав, що вказані кошти не були виявлені в нього працівниками міліції з тієї причини, що залишаючи місце пригоди, він загубив їх.

Однак про неправдивість показань обвинуваченого у вказаній частині свідчить та обставина, що ні обвинувачений ОСОБА_6 , ні інші обвинувачені, незважаючи на значну суму коштів, навіть не зробили спроби відшукати їх на місцевості, де, за припущеннями, вони були загублені.

Крім цього, показання обвинуваченого ОСОБА_6 , стосовно обставин вчинення ним кримінального правопорушення, спростовуються як показаннями потерпілого ОСОБА_20 , так і показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , даними ним у ході судового розгляду.

Так, будучи допитаним у ході судового розгляду 12 лютого 2016 року потерпілий ОСОБА_11 показав, що у листопаді 2015 року дав оголошення про продаж автомобіля «BMW 525». 22 листопада 2015 року, близько 19 години, йому зателефонували з даного приводу на мобільний телефон. Особи, які йому телефонували, повідомили, що їдуть здалеку. Телефонували упродовж вечора кілька разів, домовились про зустріч на АЗС «ОККО», що по вул. Володимирській в м .Ковель. У обумовлений час, близько 22.45 год., він приїхав на АЗС ОККО, що по вул. Володимирській в м. Ковель. Через кілька хвилин йому знову зателефонували покупці, після чого обвинувачені втрьох підійшли на АЗС, повідомивши, що в них зламалась машина. Обвинувачені обдивились автомобіль, запропонували провести тест-драйв автомобіля, на що він погодився. Один з обвинувачених, а саме ОСОБА_21 , сів за кермо автомобіля, двоє інших обвинувачених - на заднє сидіння автомобіля, сам він сів на переднє пасажирське сидіння. Проїхавши до вул. Варшавської, поблизу кафе «Текіла», обвинувачені ОСОБА_21 та ОСОБА_17 помінялись місцями. Після початку руху обвинувачений, який сидів позаду ОСОБА_6 , правою рукою здійснив захват шиї потерпілого, а лівою рукою приставив до його шиї пістолет. При цьому обвинувачений, супроводжував свої дії словами: «не дьоргайся, машина наша». Потерпілий сприйняв пістолет, як бойову зброю. Оцінивши ситуацію, як загрозливою для його життя та здоров`я, потерпілий правою рукою почав утримувати руку обвинуваченого, щоб ослабити захват, а лівою рукою став відводити від шиї пістолет, при цьому йому вдалось зняти з пістолета затвор. В цей час інший обвинувачений приснув йому в обличчя з газового балончика. Розізлившись, він ривком вирвав з замка запалювання ключі, автомобіль повело до відбійника і автомобіль зупинився. Двері автомобіля, з його боку, були заблоковані відбійником. Обвинувачені вибігли з автомобіля і побігли в протилежному віх руху автомобіля напрямку, однак куди саме він не побачив. Одразу викликав працівників міліції, повідомив їм про обставини, за яких обвинувачені намагались заволодіти його автомобілем, а також описав зовнішній вигляд обвинувачених. Приблизно через годину надійшло повідомлення, що в районі МРЕР зупинили автомобіль. Разом з працівниками міліції виїхав для впізнання осіб, які вчинили злочин. За зовнішніми ознаками упізнав обвинувачених.

Показання потерпілого ОСОБА_7 в частині дій обвинуваченого ОСОБА_6 в салоні автомобіля «BMW 525», належного потерпілому ОСОБА_11 , узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_11 .

Крім цього, показання потерпілого ОСОБА_11 , щодо обставин вчинення обвинуваченими інкримінованого їм кримінального правопорушення, підтверджуються висновком №261 судово-медичної експертизи від 25 листопада 2015 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_11 при судово-медичній експертизі виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою шиї підшкірного крововиливу передньої поверхні шиї, що утворився від дії тупого твердого предмету, можливо від стискання рук людини, в час, вказаний у постанові і потерпілим і за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, згідно пункту 2.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Вищевказане тілесне ушкодження у громадянина ОСОБА_11 утворитись при падінні власного росту не могло. По тілу громадянина ОСОБА_11 було нанесено не менше одного удару.(а.с.61).

Показання обвинувачених, щодо відсутності в них наміру на незаконне заволодіння транспортним засобом, належним потерпілому ОСОБА_11 спростовуються показаннями свідка ОСОБА_22 , допитаного у ході судового розгляду 12 лютого 2016 року. Зокрема, будучи допитаним у ході судового розгляду свідок показав, що наприкінці осені, під час чергування, пізно ввечері від чергового по райвідділу міліції надійшло повідомлення про те, що по вул.. Варшавській в м. Ковель було здійснено спробу незаконно заволодіти транспортним засобом. Службовим автомобілем одразу виїхали на місце пригоди. На місці вже працювала слідчо-оперативна група. Автомобіль «BMW» стояв у напрямку Києва, заблокований з права відбійником. Потерпілий, який знаходився біля пошкодженого автомобіля «BMW», описав зовнішні ознаки трьох осіб які вчинили на нього напад. Зокрема вказав, що двоє були високого зросту, один - меншого зросту, описав у чому були одягнуті вказані особи, а також напрямок, у якому вони втекли. Крім цього, вказав, що особи, які вчинили на нього напад були не місцеві. Для пошуку вказаних осіб службовим автомобілем виїхали у напрямку санаторію «Турія», але поблизу санаторію нічого підозрілого не виявили. Однак, виїхавши на автодорогу Ковель Володимир-Волинський, помітили автомобіль «ВАЗ 21081», який рухався у напрямку м. Володимир-Волинський та зупинили вказаний автомобіль. Оскільки бачили в автомобілі потерпілого пістолет та газовий балончик, мали підстави вважати, що особи, які скоїли напад, можуть бути озброєні, тому діяли обережно. Запропонували водію автомобіля показати документи. Тоді ж помітили, що у водія автомобіля, а також двох пасажирів на задньому сидінні автомобіля мокрі штани. Штани четвертого пасажира були сухими. Викликали наряд. По приїзду наряду запропонували всім вийти з автомобіля. Водій автомобіля «ВАЗ 21081» одразу сказав, що «сухий не при ділах».

З показань обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що вони усвідомлювали ту обставину, що на час затримання їх працівниками міліції, вони рухались автомобілем «ВАЗ 21081» у напрямку, протилежному від м. Ковель.

Вказана обставина спростовує показання обвинувачених в тій часині, що обвинувачений ОСОБА_6 мав намір повернутися до потерпілого та придбати в нього автомобіль або відшкодувати потерпілому збитки, яких той зазнав унаслідок невдалого жарту ОСОБА_6 .

Винуватість обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення доводиться і тією обставиною, що для спілкування з власниками транспортних засобів, виставлених на продаж, обвинувачені не використовували сім карти операторів мобільного зв`язку, які мали у постійному користуванні, а придбали власне саме для цієї мети сім-карту в м. Березне, по дорозі до місця вчинення злочину.

Вказана обставина об`єктивно доводиться наступними письмовими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження: протоколом огляду і вилучення речей від 24 листопада 2015 року, з якого вбачається, що під час огляду мобільного телефону марки «LG L Fino Dual» ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 встановлено, що на вказаний телефон у період часу з 19 години 07 хвилин по 23 годину 21 хвилину надійшло 8 вхідних дзвінків з № НОМЕР_4 (а.с.72-73); протоколом огляду місця події від 23.11.2015 року, згідно якого у ході огляду автомобіля «ВАЗ 21081» р.н. НОМЕР_5 було виявлено та вилучено упаковку з-під сім-карти оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_4 (а.с.27-29); протоколом огляду речей від 15 січня 2016 року, згідно якого предметом огляду є спеціалізований пакет «МВС експертна служба» №2550881 з документами на сім-карту мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_4 , вилученими 23 листопада 2015 року під час огляду місця події у автомобілі марки «ВАЗ 21081» р.н. НОМЕР_5 (а.с.78); протоколом огляду та вилучення речей від 23 листопада 2015 року, згідно якого проведено огляд мобільного телефону «Nokia» з сім-картою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_6 , належного підозрюваному ОСОБА_8 (а.с.74); протоколом огляду та вилучення речей від 23 листопада 2015 року, згідно якого проведено огляд мобільного телефону «LG» з сім-картою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_7 , належного підозрюваному ОСОБА_6 .

Крім цього, винуватість обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення об`єктивно доводиться протоколом огляду місця події від 22.11.2015 року, зокрема автомобіля «BMW» LCN НОМЕР_8 , в салоні якого виявлено та вилучено газового пістолета та газового балончика, сліди рук, а неподалік автомобіля виявлено балаклаву (а.с.25-26); протоколом огляду місця події від 23.11.2015 року, згідно якого у ході огляду автомобіля «ВАЗ 21081» р.н. НОМЕР_5 , окрім упаковки з під сім-карти оператора мобільного зв`язку «Київстар», було виявлено та вилучено дві балаклави, рукавички, біту (а.с.27-29); протоколом огляду речей від 15 січня 2016 року, у ході якого було оглянуто пневматичний пістолет та балончик сльозоточивої та дратівливої дії марки «Терен», що були вилучені під час огляду місця події автомобіля «BMW» р.н. НОМЕР_9 22 листопада 2015 року; робочі рукавиці, документи на сім карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_4 , дерев`яна біта, вилучені у ході огляду автомобіля «ВАЗ 21081» р.н. НОМЕР_5 23 листопада 2015 року (а.с.78-85); висновком судово-дактилоскопічної експертизи №293 від 05 січня 2016 року, згідно якого один слід долоні руки, який було виявлено та відкопійовано на відрізок липкої стрічки під час огляду автомобіля «BMW» р.н. НОМЕР_9 22 листопада 2015 року, на узбіччі дороги сполученням Київ-Ковель-держкордон, вул.. Варшавська в м. Ковель, залишена долонею лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_7 ; інший слід долоні руки, який було виявлено та відкопійовано на відрізок липкої стрічки під час огляду автомобіля «BMW» LCN 38741 22 листопада 2015 року, на узбіччі дороги сполученням Київ-Ковель-держкордон, вул.. Варшавська в м. Ковель, залишена долонею правої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_6 ; слід пальця руки, який було виявлено та відкопійовано на відрізок липкої стрічки під час огляду автомобіля «BMW» р.н. НОМЕР_9 22 листопада 2015 року, на узбіччі дороги сполученням Київ-Ковель-держкордон, вул.. Варшавська в м. Ковель, залишений вказівним пальцем лівої руки особи, дактилокарта якої заповнена на ім`я ОСОБА_8 (а.с.40-45); висновком судово-балістичної експертизи №382 від 13 січня 2016 року, згідно якого пістолет, який був вилучений під час огляду місця події 22.12.2015 року в салоні автомобіля «BMW» р.н. НОМЕР_9 22 листопада 2015 року до вогнепальної зброї не відноситься, а є пневматичним газово-балонним пістолетом марки «KWC», моделі «М&Р 40», заводський номер НОМЕР_10 калібру 4,5 мм, виготовлений промисловим способом. (а.с.55-58);

Заперечуючи наявність умислу на незаконне заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_11 , обвинувачені покликаються на відсутність обставин, які б вадили їм довести злочин до кінця. Однак показання обвинувачених у вказаній частині спростовуються письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження.

Зокрема, згідно додатку №3 до висновку судово-автотоварознавчої експертизи від 23 грудня 2015 року, унаслідок зіткнення належного потерпілому ОСОБА_11 автомобіля «BMW» р.н. НОМЕР_9 з відбійником, яке відбулось 22 листопада 2015 року, автомобіль «BMW» р.н. НОМЕР_9 зазнав пошкоджень: блок-фари справа, ліхтаря заднього в зборі правого, повторювача повороту, дверей передніх правих, дверей задніх правих, крила переднього правого, крила заднього правого (а.с.30-34). За наявності таких пошкоджень транспортування автомобіля до місця проживання обвинувачених в с. Хотин Березнівського району Рівненської області у нічний час є неможливим.

Крім цього, як вбачається з показань обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також з показань потерпілого ОСОБА_11 , потерпілий вчинив активний супротив діям обвинувачених. Зокрема потерпілий не лише вирвав ключа із замка запалювання автомобіля, що призвело до зупинки автомобіля, а й зірвав затвора з пістолета, яким обвинувачений ОСОБА_6 йому погрожував.

Відтак, сукупність вказаних обставин призвела до того, що обвинувачені не змогли довести злочин до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

Суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у справі докази, дійшов висновку, що умисні дії обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 289 КК України, як умисні дії, безпосередньо спрямовані на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинені за попередньою змовою групою осіб, поєднані з насильством небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та погрозою застосування такого насильства, однак не доведені до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

Зокрема, у ході судового розгляду встановлено, що з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, обвинувачений ОСОБА_6 здійснив правою рукою захват шиї потерпілого ОСОБА_12 , який сидів на передньому пасажирському сидінні і з силою утримував потерпілого за шию у статичному положенні. Тобто до потерпілого було застосоване насильство, небезпечне для його життя та здоров`я.

Вказана обставина доводиться як висновком №261 судово-медичної експертизи від 25 листопада 2015 року згідно якого у потерпілого ОСОБА_11 при судово-медичній експертизі виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою шиї підшкірного крововиливу передньої поверхні шиї, що утворився від дії тупого твердого предмету, можливо від стискання рук людини, в час, вказаний у постанові і потерпілим (а.с.61), так і показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_11 , даними ними у ході судового розгляду.

Незважаючи на ту обставину, що за ступенем тяжкості заподіяні потерпілому тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, згідно пункту 2.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», застосування обвинуваченим захвату шиї потерпілого під час руху автомобіля, утримання потерпілого за шию, тобто за життєво важливий орган, в статичному положенні, унаслідок чого потерпілому прийшлось застосовувати силу для послаблення обхвату, свідчить про застосування до потерпілого ОСОБА_11 насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_6 , утримуючи потерпілого за шию правою рукою, іншою рукою приставив до шиї потерпілого заздалегідь заготовлений пневматичний пістолет, який в напівтемному салоні автомобіля сприймався потерпілим ОСОБА_11 , як бойова зброя, у зв`язку з чим потерпілий сприймав дії обвинуваченого як погрозу застосувати до нього насильство, яке є небезпечним для його життя та здоров`я, про що потерпілий ОСОБА_11 зазначив у своїх показаннях, даних у ході судового розгляду.

Відтак, своїми умисними діями, безпосередньо спрямованими на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, поєднаними з насильством небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та погрозою застосування такого насильства, однак не доведеними до кінця з причин, що не залежали від їх волі, обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 289 КК України.

При обранні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, а також особу винного у їх сукупності, а саме тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , позитивну характеристику обвинуваченого з місця проживання та з місця роботи, ту обставину, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд відносить добровільне відшкодування обвинуваченим шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_11 .

Обставин, що обтяжують покарання - суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а також особу винного у їх сукупності, а саме тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , позитивну характеристику обвинуваченого з місця проживання, ту обставину, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 суд відносить добровільне відшкодування обвинуваченим шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_11 ..

Обставин, що обтяжують покарання - суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, а також особу винного у їх сукупності, а саме тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , позитивну характеристику обвинуваченого з місця проживання, навчання та роботи, ту обставину, що обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, лише в березні 2015 року досяг повноліття.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 суд відносить добровільне відшкодування обвинуваченим шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_11 .

Обставин, що обтяжують покарання - суд не вбачає.

За наведених обставин покарання, призначене у межах санкції ч.3 ст. 289 КК України буде необхідним й достатнім для виправлення обвинувачених та попередження нових злочинів.

Враховуючи, що протиправні дії обвинувачених не призвели до їх збагачення, суд дійшов висновку про недоцільність застосування обвинуваченим додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно ст.100 КПК України.

З обвинувачених підлягають стягненню судові витрати, які підтверджуються відповідними розрахунками, а саме: 613,80 грн. за проведення судової авто-товарознавчої експертизи; 491,04 грн. за проведення судової експертизи холодної зброї; 920,70 грн. за проведення судово-дактилоскопічної експертизи; 306,90 грн. за проведення судово-балістичної експертизи.

Підстав для заміни чи скасування запобіжного заходу суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст. 373-375 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 289 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років (сім років) без конфіскації майна.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 289 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років (сім років) без конфіскації майна.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 289 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років (сім років ) без конфіскації майна.

Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши обвинуваченим у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 23 листопада 2015 року по 25 листопада 2015 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до вступу вироку у законну силу залишити попередній особисте зобов`язання.

Стягнути з засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави судові витрати в сумі по 777,48 грн. (сімсот сімдесят сім грн.. 48 коп.) з кожного.

Речові докази по справі: автомобіль марки «BMW» р.н. НОМЕР_9 , номер кузова НОМЕР_11 , що перебуває на відповідальному зберіганні власника ОСОБА_11 залишити у власності потерпілого ОСОБА_11 ; автомобіль марки «ВАЗ 21081» р.н. НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_12 , що знаходиться на території тимчасового майданчика Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області за адресою: вул. Незалежності,119а в м. Ковель Волинської області, повернути власнику автомобіля ОСОБА_23 ; мобільний телефон марки «Nokia RM-978», ІМЕІ НОМЕР_13 ; НОМЕР_14 з сім-картою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_6 та акумуляторною батареєю, належного обвинуваченому ОСОБА_8 , що зберігається у камері речових доказів Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області - повернути обвинуваченому ОСОБА_8 , мобільний телефон марки «LG» ІМЕІ НОМЕР_15 ; НОМЕР_16 з сім картою № НОМЕР_7 , картою пам`яті ємкістю 16 гігабайт та акумуляторною батареєю, що належить обвинуваченому ОСОБА_6 , що зберігається у камері речових доказів Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області - повернути обвинуваченому ОСОБА_6 ; мобільний телефон марки «LG L Fino Dual» ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 з сім-карткою № НОМЕР_17 та акумуляторною батареєю, належний потерпілому ОСОБА_11 залишити у власності потерпілого ОСОБА_11 ; газово-балонний пістолет та балончик сльозоточивої та дратівливої дії марки «Терен-4», три балаклави, що зберігається у камері речових доказів Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області - знищити; документи на сім карту мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_4 , що зберігається у камері речових доказів Ковельського відділу поліції ГУНП у Волинській області залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченим та його захиснику, потерпілому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2