У Х В А Л А

23 вересня 2013 року слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Ковалевська Л.М., при секретарі -Омельчук С.А., з участю прокурора Фастівської міжрайонної прокуратури-Бакаєвої А., слідчого Фастівської міжрайпрокуратури ОСОБА_1, представника скаржника -ОСОБА_2,розглянув скаргу ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні реєстраційний № 0000019,

Перевірив надані матеріали заяви та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників судового провадження,-

В С Т А Н О В И В :

30 січня 2013 року до суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим по кримінальному провадженню реєстраційний № 0000019, в якій скаржник посилається на те, що слідчий Таратутенко О.В. навмисно відмовив ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим з метою перешкоджання в праві на відвід слідчого, в праві заявляти клопотання, в тому числі і про проведення експертиз на підтвердження факту вчинення завідомо неправдивих показів гр.ОСОБА_4

В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримала, просила скасувати постанову про відмову у визнанні потерпілим від 18.01.2013 року.

Слідчий Таратутенко О.В. в судовому засіданні суду пояснив, що при постановленні свого рішення від 18.01.2013 року щодо заяви ОСОБА_3 керувався виключно нормами КПК України, не порушував, а також зазначив, що гр.ОСОБА_3 на виклики слідчого не зявився, а інформації щодо кримінального правопорушення вчиненого гр. ОСОБА_4, яка містилась в змісті поданої заяви було недостатньо, тому вважає постанову від 18.01.2013 року цілком обгрунтованою.

Прокурор вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні, до того ж на даний час набрав законної сили вирок Фастівського міськрайонного суду від 13.03.2013 року по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.2 ст. 345 КК України.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали скарги, суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Судом встановлено, що 18 січня 2013 року слідчим Фастівської міжрайонної прокуратури ОСОБА_1 було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000019.

У вказаній постанові слідчий Таратутенко О.В., відмовляючи ОСОБА_3 у визнанні його потерпілим, посилається на те, що заява ОСОБА_3 від 16.01.2013 року не містить даних про спричинення йому будь-якої шкоди та в ній не вказано, в чому саме вона виражається.

В поданій заяві за підписом ОСОБА_3 (а.с.3) міститься інформація щодо гр. ОСОБА_4, який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, як на стадії досудового слідства, допитаний в якості свідка слідчим прокуратури, так і попереджений за ст. 384 КК України в судовому засіданні Фастівського міськрайонного суду, на думку ОСОБА_3, дав неправдиві покази щодо отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 та просить: зареєструвати заяву, розпочати досудове розслідування, залучити його (ОСОБА_3) до кримінального провадження як потерпілого, повідомивши, що докази викладеного та клопотання про витребування доказів будуть подані після реєстрації даної заяви.

Заява ОСОБА_3 від 16.01.2013 року згідно довідки про прийняття і реєстрацію заяви була зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за реєстраційним № 0000019.

Оскаржувана постанова була винесена 18 січня 2013 року.

Відповідно до ч.5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано моральної, фізичної чи майнової шкоди, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Станом на день розгляду поданої ОСОБА_3 скарги, набрав законної сили вирок Фастівського міськрайонного суду від 13.03.2013 року по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст. 345 ч.2 КК України.

Свідок ОСОБА_4 був допитаний у судовому засіданні при розгляді вищезазначеної кримінальної справи, сумніву у правдивості його показань під час розгляду справи встановлено не було. Згідно змісту цих показань вони цілком співпадають з тими, що ОСОБА_4 давав в вересня і жовтні 2011 року в рамках іншої кримінальної справи і приєднані до матеріалів кримінального провадження, які були вивчені в судовому засіданні (а.с.49-55 матеріалів кримінального провадження № 0000019).

До того ж, вищевказане кримінальне провадження відповідно до постанови від 11 лютого 2013 року закрито у звязку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України. На даний час вказана постанова не є скасованою.

Отже, з огляду на вищевикладене, вбачається, що постанова слідчого є вмотивованою і достатньо обгрунтованою, оскільки подана ОСОБА_3 заява дійсно не містить даних про спричинення йому будь-якої шкоди в розумінні ч.1 ст.55 КПК України, будь-яких доказів чи обєктивних данних або документів заподіяння йому шкоди ОСОБА_3 не надав ні в день подачі заяви, ні після внесення заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань. До того ж, згідно оскаржуваної постанови, матеріали досудового розслідування на час реєстрації заяви не містили даних про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 КК України, що підтвердив у своїх поясненнях слідчий під час розгляду скарги.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 55, 110, 303,306,309 КПК України,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні реєстраційний № 0000019 -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Л.М.Ковалевська