В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2013 Справа №607/10182/13-к
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Делікатної Л.В.

за участю секретаря Бєлоусової К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження № 0000496 за обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, зареєстрованого та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора Гульовської О.Г., захисника ОСОБА_2, обвинуваченого ОСОБА_1, та потерпілого ОСОБА_3,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_1, 27 вересня 2002 року о 04 год. 00 хв., перебуваючи на задньому сидінні у салоні автомобіля-таксі марки ВАЗ-21099, яке попередньо замовив для поїздки, знаходячись біля підїзду будинку №6, що по вул. Живова у м. Тернополі, під час конфлікту із ОСОБА_3 на ґрунті особистих неприязних стосунків, використовуючи ніж, умисно наніс ОСОБА_3С, який перебував на передньому сидінні вказаного автомобіля, численні удари ножем по тілу, чим заподіяв останньому два проникаючі поранення правої передньо-бокової поверхні живота з ушкодженням жирових підвісок товстої кишки та кровотечею в черевну порожнину, одне непроникаюче поранення лівої половини грудей та 14 ран мяких тканин правого плеча та передпліччя, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що 26 вересня 2002 року він, разом із знайомим ОСОБА_4 приїхали в м. Тернопіль, щоб забрати деякі речі. Через деякий час вони пішли в центральну частину м. Тернополя, а потім поїхали в гості до дівчини Лєни, яка проживає на ІНФОРМАЦІЯ_5. Вдома у Лєни була ще одна дівчина, імені якої він не памятає. Пробувши декілька годин за вказаною адресою вони викликали таксі фірми «Вояж». Через 5 хвилин диспетчер таксі повідомила, що автомобіль стоїть на вулиці і вони можуть виходити, однак ОСОБА_4 не поспішав, тому він вирішив зачекати його в автомобілі таксі. Просидівши у вказаному транспортному засобі деякий час, він попросив водія звязатися через диспетчера фірми «Вояж» із ОСОБА_4 на що останній погодився, однак його друг так і не виходив. Злякавшись того, що йому потрібно буде розплачуватися за викликане таксі, а грошей у нього не було, він витягнув із кишені ключі, разом з якими був розкладний ножик та почав наносити цим ножиком удари водію автомобіля таксі, приблизно в праву частину живота та грудної клітки. Скільки саме він наніс ударів сказати не може. В той момент, коли він наносив удари водій таксі повідомив по рації, що йому потрібна допомога. Почувши це, він вийшов з автомобіля таксі та втік з місця вчинення кримінального правопорушення, а розкладний ножик випав по дорозі, де саме він не памятає. Зранку він поїхав в м. Броди, а через деякий час в м. Москву на заробітки.

У вчиненому обвинувачений ОСОБА_1 щиро розкаюється, просить його суворо не карати, обіцяє в подальшому злочинів не вчиняти.

Крім власного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, його вина доводиться показами потерпілого ОСОБА_3 та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_3, показав, що у 2002 році він займався підприємницькою діяльністю по перевезенню пасажирів, а саме працював таксистом від фірми «Вояж». 27 вересня 2002 року, приблизно о 03 год. 00 хв., працюючи в районі автовокзалу в м. Тернополі, по радіостанції від диспетчера він отримав замовлення, а саме на вул. Живова, 6. Коли він приїхав на дане замовлення, то зупинився біля другого підїзду будинку №6, що по вул. Живова у м. Тернополі, де знаходиться квартира №30 та до нього підійшов обвинувачений, повідомивши, що замовлення для нього, але ще необхідно зачекати іншого пасажира, на що він погодився а обвинувачений сів на заднє сидіння автомобіля. Приблизно через 5-10 хвилин він попросив по радіостанції у диспетчера щоб вони передзвонили у квартиру АДРЕСА_1, для того щоб виходив пасажир, який зробив замовлення, на що диспетчер повідомила що зараз передзвонить. Таким чином у автомобілі вони просиділи декілька хвилин, після чого він заснув, а проснувся від того, що його із заду рукою зловили за шию притиснувши до сидіння, почали душити і одночасно наносити колючо-ріжучі удари в грудну клітку та живіт, але чим саме наносили удари він не бачив. Він почав вириватися, відкривши двері у автомобілі та взявши передавач по радіостанції подав сигнал допомоги. В цей момент обвинувачений вийшов з автомобіля та побіг в сторону двору сусіднього будинку. Під час того, як обвинувачений перебував у салоні автомобіля таксі, вони з ним не розмовляли та інших спорів у них не виникало. Речі із автомобіля не зникли.

Крім цього потерпілий ОСОБА_3 повідомив, що претензій морального чи матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_5 він немає.

Оголошеним в судовому засіданні протоколом огляду місця події від 27 вересня 2002 року, згідно якого, предметом огляду являється автомобіль НОМЕР_1 темно-червоного кольору. Під час огляду виявлено та вилучено сліди рук, речовину бурого кольору, схожу на кров, яка була на асфальтному покритті під передніми лівими дверками автомобіля, а також у салоні автомобіля з лівого порогу біля середньої стойки в куті.

(Т.1 а.кп. 24-31);

Оголошеним в судовому засіданні протоколом огляду місця події від 27 вересня 2002 року, згідно якого, предметом огляду являється двохкімнатна квартира АДРЕСА_2. Під час огляду виявлено та вилучено сліди рук, із пляшок з під пива «Оболонь Соборне».

(Т.1 а.кп. 33-36);

Оголошеним в судовому засіданні протоколом відтворення обставин та обстановки події злочину від 19 листопада 2002 року, потерпілим ОСОБА_3, який вказував дорогу, підїхавши поруч магазину «Орхідея», який навпроти центрального продовольчого ринку в м. Тернополі ОСОБА_3 зупинив автомобіль та повідомив, що на цьому місці він стояв коли йому черговий диспетчер по рації повідомила про замовлення із квартири №30, що в будинку №6 на вул. Живова. Проїхавши деяку відстань по вул. Живова, автомобіль повернув ліворуч й заїхав у двір будинку №6 по вул. Живова. ОСОБА_3 повідомив, що у цьому дворі, у автомобілі на нього здійснено напад невідомою особою.

(Т.1 а.кп. 97-107);

Оголошеним в судовому засіданні протоколом про предявлення фотографій осіб для впізнання від 10 листопада 2002 року, згідно якого, потерпілий ОСОБА_3, розглянувши предявлених осіб, повідомив, що впізнає на фотографії №3 ОСОБА_1, як особу, яка перебувала у його машині 27 вересня 2002 року біля 04 год., та котра наносила йому удари в результаті чого він одержав колото-різані рани.

(Т.1 а.кп. 108-110);

Оголошеним в судовому засіданні протоколом огляду від 09 жовтня 2002 року, згідно якого, предметом огляду являється вилучений в потерпілого ОСОБА_3 одяг. Під час огляду виявлено пошкодження вказаного одягу у вигляді косих розрізів різних розмірів та забруднення темно-бурою речовиною.

(Т.1 а.кп. 135-149);

Оголошеним в судовому засіданні висновком експерта №17/606 від 28 листопада 2002 року, відповідно до якого, слід пальця руки розміром 15х45 мм вилучений із зовнішньої сторони заднього правого скла автомобіля та слід пальця руки розміром 14х32 мм вилучений з зовнішньої сторони заднього лівого скла автомобіля при огляді місця події і сліди пальців рук, на аркуші, відрізку липкої стрічки №2 розміром 20х30 мм та 14х21 мм вилучені при додатковому огляді місця події з бутилки з-під пива «Соборне» у кімнаті по факту заподіяння тілесних ушкоджень громадянину ОСОБА_3 в автомобілі НОМЕР_2 по вул.. Живова, 6, що мало місце 27 вересня 2002 року, залишені не громадянином ОСОБА_4, а іншою особою.

(Т.1 а.кп. 154-157);

Оголошеним в судовому засіданні висновком експерта №578 від 15 листопада 2002 року, відповідно до якого, у плямах та бризках бурого та темно-бурого кольорів, розташованих на чоловічих туфлях, сорочці, кофті, брюках, майці, трусах, які належать потерпілому ОСОБА_3 та у плямах темно-бурого кольору, розташованих на марлевих тампонах, якими зроблено змиви при ОМП з салону автомобіля та білі автомобіля виявлено кров людини. Виявлена кров може походити в тому числі від потерпілого ОСОБА_3

(Т.1 а.кп. 179-187);

Оголошеним в судовому засіданні висновком експерта №154 від 22 листопада 2002 року, згідно якого, при вступі 27 вересня 2002 року в стаціонар Тернопільської обласної клінічної лікарні у ОСОБА_3 було виявлено такі тілесні ушкодження: два проникаючі поранення правої передньо-бокової поверхні живота з ушкодженням жирових підвісок товстої кишки та кровотечею в черевну порожнину, одне непроникаюче поранення лівої половини грудей та 14 ран мяких тканин правого плеча та передпліччя, які були небезпечними для життя в момент спричинення і за цим критерієм відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. За морфологічними властивостями рубців, встановлених у місцях колишніх ран та даними медико-криміналістичної експертизи його одягу, поранення ОСОБА_3 спричинені неодноразовою колючо-ріжучою дією гострого предмета з властивостями леза і обушка, що дозволяє визначити знаряддя травми за груповою належністю як ніж. Клинок ножа можна охарактеризувати як відносно вузький (ширина клинка, скоріш за все, - 1,0 1,2 см. при незначному рівні занурення) із достатньо вираженою гостротою леза та П-подібним обушком (товщиною приблизно в межах 0,1 0,15 см.). Ушкодження на одязі в основному співпадають за розташуванням із пораненнями на тілі ОСОБА_3, а деяку невідповідність кількості рубців, що утворились на місці ран (17), кількості ушкоджень на предметах одягу (23) можна пояснити проходженням клинка ножа крізь складки тканини при нанесенні ударів.

(Т.1 а.кп. 197-203).

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_1, суд, відповідно до вимог ст.ст.50,65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, зокрема те, що він позитивно характеризується за останнім місцем роботи, конкретні обставини справи, обставини, які помякшують покарання, а саме: визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які б обтяжували покарання, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_1 йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, суд враховує те, що ОСОБА_1 повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому та обіцяє в подальшому не вчиняти кримінальних правопорушень, те, що він позитивно характеризується за останнім місцем роботи, думку потерпілого, який немає до обвинуваченого ОСОБА_1 претензій матеріального чи морального характеру а щодо міри покарання обвинуваченого покладається на думку суду.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_1 в період дії іспитового строку, відповідно до ст. 76 КК України, на нього слід покласти обовязок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Також, суд вважає за можливе змінити, до набрання вироком законної сили, раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобовязання, звільнивши його з-під варти в залі суду.

По справі є процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи №17/606 від 28 листопада 2002 року в розмірі 16 грн. 52 коп. (шістнадцять гривень пятдесят дві копійки), дактилоскопічної експертизи №17/530 від 04 листопада 2002 року в розмірі 46 грн. 82 коп. (сорок шість гривень вісімдесят дві копійки), дактилоскопічної експертизи №17/526 від 05 листопада 2002 року в розмірі 33 грн. 05 коп. (тридцять три гривні пять копійок), фізико-хімічної експертизи №1130 від 12 листопада 2002 року в розмірі 44 грн. 06 коп. (сорок чотири гривні шість копійок) на загальну суму 140 грн. 45 коп. (сто сорок гривень сорок пять копійок), які суд вважає слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_1 на користь держави, оскільки вони виникли у звязку із витратами органами досудового слідства при провадженні у даній справі.

Речові докази:

- журнал чорнових записів про отриманні повідомлення від замовників в період з 17 вересня 2002 року по 28 вересня 2002 року, який, згідно розписки від 07 листопада 2002 року зберігається в директора ТзОВ «Вояж», повернути останньому у розпорядження, після набрання вироком законної сили;

- покривало із заднього сидіння та чохол з правого переднього сидіння автомобіля НОМЕР_3, одяг, а саме: ремінь до брюк, одну пару чоловічих туфель які, відповідно до розписки знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_3 - залишити у його розпорядженні;

- речі одяг потерпілого ОСОБА_3, а саме: сорочка, майка, брюки, куртка, які, згідно квитанції № 001628 від 03 березня 2003 року, знаходяться в камері схову Тернопільського МВ УМВС України повернути потерпілому ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (пяти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому 3 (три) роки іспитового строку.

Зобовязати ОСОБА_1, відповідно до вимог ст. 76 КК України, в період дії іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_1, до набрання вироком законної сили, змінити із тримання під вартою на особисте зобовязання, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи №17/606 від 28 листопада 2002 року в розмірі 16 грн. 52 коп. (шістнадцять гривень пятдесят дві копійки), дактилоскопічної експертизи №17/530 від 04 листопада 2002 року в розмірі 46 грн. 82 коп. (сорок шість гривень вісімдесят дві копійки), дактилоскопічної експертизи №17/526 від 05 листопада 2002 року в розмірі 33 грн. 05 коп. (тридцять три гривні пять копійок), фізико-хімічної експертизи №1130 від 12 листопада 2002 року в розмірі 44 грн. 06 коп. (сорок чотири гривні шість копійок) на загальну суму 140 грн. 45 коп. (сто сорок гривень сорок пять копійок).

Речові докази:

- журнал чорнових записів про отриманні повідомлення від замовників в період з 17 вересня 2002 року по 28 вересня 2002 року, який, згідно розписки від 07 листопада 2002 року зберігається в директора ТзОВ «Вояж», повернути останньому у розпорядження, після набрання вироком законної сили;

- покривало із заднього сидіння та чохол з правого переднього сидіння автомобіля НОМЕР_3, одяг, а саме: ремінь до брюк, одну пару чоловічих туфель які, відповідно до розписки знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_3 - залишити у його розпорядженні;

- речі одяг потерпілого ОСОБА_3, а саме: сорочка, майка, брюки, куртка, які, згідно квитанції № 001628 від 03 березня 2003 року, знаходяться в камері схову Тернопільського МВ УМВС України повернути потерпілому ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_6