Справа № 128/1167/15-к
ВИРОК
Іменем України
11 квітня 2016 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області в складі колегії суддів:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря ОСОБА_4
та учасників судового провадження:
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Андрушівка Житомирської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, згідно ст.89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 315, ч.1 ст.317, ч.2 ст.309 КК України, -
11.12.2014 року ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 у будинку, який винаймає, маючи умисел, направлений на схиляння до вживання наркотичних засобів, схилив, шляхом пропозиції та переконання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до вживання наркотичних засобів, шляхом викурювання через саморобний пристрій бульбулятор наркотичної речовини. 03 березня 2015 року о 15 год. 30 хв. працівниками Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області в ході проведення огляду спальної кімнати будинку ОСОБА_6 , який розташований за вищевказаною адресою, виявлено та вилучено саморобний пристрій кустарного виробництва (бульбулятор), виготовлений з двох частин полімерних пляшок та фольговим папером на горловині, на стінках яких згідно висновку судово-хімічної експертизи № 298 від 10.03.2015 року міститься особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - екстракт канабісу, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 0,079 г.
Також 11.12.2014 року ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 у будинку, який винаймає, маючи умисел, направлений на схиляння до вживання наркотичних засобів, схилив, шляхом вмовляння та переконання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до вживання наркотичних засобів, шляхом викурювання через саморобний пристрій бульбулятор наркотичної речовини, для вживання якої надав будинок, в якому проживає. 03 березня 2015 року о 15 год. 30 хв. працівниками Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області в ході проведення огляду спальної кімнати будинку ОСОБА_6 , який розташований за вищевказаною адресою, виявлено та вилучено саморобний пристрій кустарного виробництва (бульбулятор), виготовлений з двох частин полімерних пляшок та фольговим папером на горловині, на стінках яких згідно висновку судово-хімічної експертизи № 298 від 10.03.2015 року міститься особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, - екстракт канабісу, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 0,079 г.
Крім того, ОСОБА_6 , маючи умисел, направлений на зберігання наркотичних засобів, придбав у період часу з серпня по вересень 2014 року шляхом зриву дикоростучих рослин коноплі, які незаконно переніс до себе у будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де висушивши, подрібнив та зберігав для власних потреб, без мети збуту. 03 березня 2015 року о 15 год. 30 хв. працівниками Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області в ході проведення огляду домогосподарства, що за адресою: АДРЕСА_2 , в якому проживає ОСОБА_6 , у одній із кімнат будинку виявили та вилучили речовину рослинного походження зеленого кольору у подрібненому та висушеному стані, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № 298 від 10.03.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, - канабісом, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 10,91 г.
В судовому засіданні після зміни обвинувачення обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав повністю при обставинах, викладених в зміненому обвинувальному акті. Суду показав, що в той час проживав в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області. В кінці вересні 2014 року біля кладовища знайшов рослину наркотичний засіб. Зірвав, забрав додому. Потім до нього попросився на квартиру ОСОБА_8 . Працював на автомийці, що розташована по вул. Привокзальна, чотири місяці, один місяць там працював ОСОБА_9 . Кривенко особливо нічого про себе не розповідав, казав, що йому більше 18 років. Він запропонував ОСОБА_9 проживати з ним, щоб було дешевше. На роботі ОСОБА_9 працював не офіційно, оскільки один місяць проходив стажування (без документів). Господар казав, що неповнолітніх не бере на роботу, після стажування необхідно надати документи, тоді ОСОБА_9 і пішов з роботи. На вигляд ОСОБА_9 було років 20, він курив, пив, це всі бачили. У вчиненому щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки, просить суворо його не карати.
Свідок ОСОБА_10 суду показав, що ОСОБА_11 жив в будинку його баби, так як йому не було де жити. Протягом місяця він привів двох хлопців зі своєї роботи. Він навідувався до них кожних 2-5 днів. Вони вживали алкогольні напої. Один курив, чуть не спалив себе. Одного він вигнав, іншому сказав дати копію паспорта, але після цього він його не бачив. Це було влітку 2014 року, він спочатку жив у «врем`янці» біля нього, але так як ОСОБА_11 пив, восени він пересилив його в будинку до своєї баби. Співмешканця ОСОБА_11 звали ОСОБА_12 . Бачив цього хлопця на автомийці, де працював ОСОБА_11 . Він здогадувався, що ОСОБА_11 вживає наркотичні засоби. Хлопець ОСОБА_12 постійно був небритий, на вигляд йому було років за 20, але він його не запитував скільки йому років і паспорта його не бачив.
Свідок ОСОБА_13 суду показав, що проживав в своєї тещі, навпроти здавався будинок ОСОБА_11 . Був понятим, коли вилучали пакет з якоюсь речовиною рослинного походження, ще показували дві надрізані пластикові пляшки, як пристрій для куріння. При ньому речі запаковувалися. Ще була одна людина, він не знає його, але бачив його на автомийці, де працює ОСОБА_11 . На вид цьому хлопцеві було 20-22 роки, при спілкуванні він розповідав про своє студентське життя, тому він зробив висновок, що йому за 20 років.
Свідок ОСОБА_8 суду показав, що він з ОСОБА_11 працював на автомийці. Потім він попросився проживати з ОСОБА_11 . Одного разу ОСОБА_11 запропонував йому вжити наркотичний засіб коноплю, він погодився. Він проживав з ОСОБА_11 приблизно місяць, можливо трошки більше. Він бачив, що ОСОБА_11 вживає наркотичні засоби. ОСОБА_11 раніше йому пропонував, але він відмовлявся. В цей день в них була зарплата. Вони випили пляшку горілки. Потім ОСОБА_11 запропонував йому покурити, він погодився. Ні до цього, ні після цього він більше не вживав. Він паспорт показував адміністратору ОСОБА_14 , коли його брали на роботу. Братюка при цьому не було. Вони з ОСОБА_11 посварилися і тоді він перестав з ним проживати.
Свідок ОСОБА_15 суду показав, що знайомий з ОСОБА_11 близько року. Коли він прийшов працювати на автомийку на вул. Привокзальна, то там вже працював ОСОБА_11 . Він працює там неофіційно. Знає ОСОБА_8 , він там також працював і допомагав ОСОБА_11 , але там працював він не довго. Коли його брали на роботу, він паспорт не пред`являв. ОСОБА_9 виглядає більш ніж на 18 років. Неповнолітніх на автомийку не приймають. Він думає, що ОСОБА_9 не сказав скільки йому років. Паспорта ОСОБА_9 він не бачив. ОСОБА_9 постійно ходив небритий.
Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України колегія суддів визнала недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Колегія суддів визнала за необхідне обмежитись допитом обвинуваченого та свідків, допитаних до зміни обвинувачення, а також дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Після зміни обвинувачення дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані по ч.1 ст.315 КК України, як схиляння до вживання наркотичних засобів; по ч.1 ст.317 КК України, як надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів; по ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, особою яка раніше вчиняла злочин, передбачений ст. 317 КК України.
Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Тому при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому колегія суддів враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості; обставини їх вчинення обвинуваченим; особу винного, який не одружений, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується добре.
Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого, колегія суддів встановила щире каяття.
Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого, колегією суддів не встановлено.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, надані суду відомості щодо особи обвинуваченого, обставини вчинення ним злочинів, позиції державного обвинувача та сторони захисту щодо можливості виправлення обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_6 не представляє підвищену суспільну небезпеку і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, через що при призначенні покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей обвинувачення він може бути звільнений від відбування остаточного покарання з призначенням іспитового строку на підставі ст.75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. При цьому, при призначенні остаточного покарання слід застосувати положення ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості.
Запобіжний захід обвинуваченому під час досудового розслідування не обирався, підстав для його обрання до вступу вироку в законну силу колегія суддів не вбачає.
З обвинуваченого ОСОБА_6 згідно ч.2 ст.124 КПК України на користь держави підлягають до стягнення витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню на загальну суму 1459,20 грн. згідно наданої довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні.
Речові докази, а саме: речовину рослинного походження зеленого кольору в кількості 10,91 г, два фрагменти пляшок та фольговий папір, що знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області, - знищити.
При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Керуючись ст.ст.349, 373, 374 КПК України, колегія суддів -
Визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.315, ч.1 ст.317, ч.2 ст.309 КК України, та призначити йому покарання:
за ч.1 ст.315 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
за ч.1 ст.317 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;
за ч.2 ст.309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання за сукупністю злочинів ОСОБА_6 призначити у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, призначивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
Відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 :
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на залучення експертів в загальній сумі 1459 (одна тисяча чотириста п`ятдесят дев`ять) грн. 20 коп.
Речові докази речовину рослинного походження зеленого кольору в кількості 10,91 г, два фрагменти пляшок та фольговий папір, що знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Вінницького РВ УМВС України у Вінницькій області, - знищити.
Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

ГОЛОВУЮЧИЙ: ОСОБА_1

СУДДІ: ОСОБА_16

ОСОБА_3