Справа № 594/1165/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2016 року
Борщівський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
законного представника неповнолітнього представника органу опіки та піклування - ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
особи, що скоїла суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_6
представника служби в справах дітей ОСОБА_7
представника поліції - ОСОБА_8
В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку щодо можливості призначення клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусових заходів виховного характеру до судового розгляду. При цьому, просив суд викликати в судове засідання крім потерпілих, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12
Законний представник неповнолітнього, захисник ОСОБА_5 щодо призначення справи до судового розгляду не заперечили. Представники служби в справах дітей, поліції підтримали думку захисника.
Потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в судове засідання не з`явилися, згідно поданих до суду заяв підготовче судове засідання просили провести без їх участі.
Заслухавши думку учасників судового розгляду щодо можливості призначення справи до судового розгляду, обговоривши питання необхідні для підготовки справи до судового розгляду, думку таких щодо заявленого прокурором клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусових заходів виховного характеру не може бути призначено до судового розгляду, підлягає поверненню прокурору, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру має відповідати вимогам статті 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про захід виховного характеру, який пропонується застосувати. Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити в обов`язковому порядку виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ст. 485 КПК України під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, крім обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, також з`ясовуються: 1) повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру. За наявності даних про розумову відсталість неповнолітнього, не пов`язану з психічною хворобою, повинно бути також з`ясовано, чи міг він повністю усвідомлювати значення своїх дій і в якій мірі міг керувати ними; 2) ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння; 3) умови життя та виховання неповнолітнього.
Як слідує із змісту клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_9 примусових заходів виховного характеру, такому вмінено вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Зокрема, те, що останній 05.09.2015р. близько 12.00 год., маючи вільний доступ, проникнувши через вікно в житловий будинок ОСОБА_13 , викрав із житлової кімнати мобільний телефон, вартістю 255,75 грн. та інше майно потерпілої ОСОБА_15 , а із вказаного господарства майно належне потерпілому ОСОБА_13 . В чому полягав вільний доступ, яким чином проник через вікно, звідки з території господарства викрав майно в клопотанні не зазначено.
Крім того, в цей же день близько 12:30 год. маючи вільний доступ, перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_14 , викрав із вказаного господарства майно належне потерпілому на загальну суму 854,39 грн. Яким чином проник в будинок потерпілого, та як перебуваючи в такому, міг викрасти з господарства (тобто з якого місця цього господарства) майно потерпілого не відображено.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення, тобто час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.
А тому, суд приходить до висновку, що викладені у клопотанні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, вищенаведеним нормам закону не відповідають. Незрозуміло як вільний доступ може бути поєднано з проникненням в житло. Яким чином ОСОБА_16 із господарства ОСОБА_13 викрав належне йому майно. Де це майно на території господарства знаходилось? Як ОСОБА_16 одночасно маючи вільний доступ, перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_14 , викрав із вищевказаного господарства майно належне потерпілому? Тобто, суд приходить до висновку, що обставини встановлені прокурором щодо вчинення ОСОБА_9 суспільно-небезпечного діяння не є конкретними.
Крім того, виходячи з норм ст. 91 КПК України в клопотанні, оскільки таке стосується особи неповнолітнього, має бути зазначено і ряд інших відомостей - 1) повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру. За наявності даних про розумову відсталість неповнолітнього, не пов`язану з психічною хворобою, повинно бути також з`ясовано, чи міг він повністю усвідомлювати значення своїх дій і в якій мірі міг керувати ними; 2) ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння; 3) умови життя та виховання неповнолітнього.
Проте, відомості щодо особи неповнолітнього у клопотанні зазначені неповно, що в свою чергу дає підстави дійти до висновку, що такі в ході досудового розслідування не були встановленими.
Так, відсутні повні та всебічні відомості про особу неповнолітнього тільки під час проведення підготовчого судового засідання, виключно за вимоги суду, було вжито заходів щодо належного перекладу свідоцтва про народженя ОСОБА_9 , оскільки такий родився за межами держави Україна.
На досудовому розслідуванні особа неповнолітнього, за твердженням прокурора, була встановлена на підставі частини аркуша формату А4, на якому містились відомості щодо особи ОСОБА_17 , а не ОСОБА_9 , і даний документ був наданий суду на підтвердження особи неповнолітнього. Зважаючи на такі розбіжності в прізвищі неповнолітнього, прокурором, на підтвердження того, що внесене ним клопотання стосується особи ОСОБА_18 , а не ОСОБА_18 , було надано суду ряд документів, які стосувались особи неповнолітнього, в тому числі ухвала Борщівського районного суду Тернопільської області від 24 червня 2015 року про те, що до ОСОБА_9 застосовано примусові заходи виховного характеру і такий переданий під нагляд педагогічному колективу Турильченської ЗОШ строком на 1 рік; постанова Борщівського районного суду від 23 червня 2015 року про закриття провадження у справі про притягнення матері неповнолітнього ОСОБА_19 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст 184 КУпАП. Проте, у поданому до суду клопотанні зазначено, що ОСОБА_9 вперше вчинив суспільно-небезпечне діяння.
Відомосоті про стан здоров`я, рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру стосовно ОСОБА_9 у клопотанні не відображені. Умови життя та виховання неповнолітнього також не зазначені. Що суперечиь вимогам ст. 487 КПК, яка передбачає, що при дослідженні умов життя та виховання неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого належить з`ясувати: 1) склад сім`ї неповнолітнього, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сім`ї та дорослими і дітьми, ставлення батьків до виховання неповнолітнього, форми контролю за його поведінкою, морально-побутові умови сім`ї; 2) обстановку в школі чи іншому навчальному закладі або на виробництві, де навчається або працює неповнолітній, його ставлення до навчання чи роботи, взаємини з вихователями, учителями, однолітками, характер і ефективність виховних заходів, які раніше застосовувалися до нього; 3) зв`язки і поведінку неповнолітнього поза домом, навчальним закладом та роботою. А отже, такі відомості мають бути відображені у клопотанні про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру, що в даному випадку відсутнє.
Виходячи з наведеного вище, керуючись ст.ст. 91, 291, 292, 314-316, 485 КПК України,
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області протягом 7 діб з моменту проголошення.
Головуюча: підпис
З оригіналом згідно:
Суддя Борщівського районного суду ОСОБА_1