Єдиний унікальний № 500/907/16-к
Провадження № 1-кп/500/223/16
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
17 травня 2016 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,
потерпілий ОСОБА_7 ,

розглянувши в місті Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000131, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Біляєвка Біляєвського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зі середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

встановив:
13 січня 2016 року приблизно о 12:00 годині працівники Ізмаїльського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_8 та сержант поліції ОСОБА_7 , перебуваючи на службі й виконуючи свої службові обов`язки з підтримання правопорядку та запобігання правопорушенням, виявили адміністративне правопорушення, передбачене ст. 156 КУпАП, яке було вчинене громадянкою ОСОБА_9 , працюючої продавцем магазину-кафетерію «Базар-вокзал», розташованого у м. Ізмаїл Одеської області по вул. Пушкіна, 62/2, про що складали протокол про адміністративне правопорушення.

У цей же час ОСОБА_5 13 січня 2016 року приблизно о 12:00 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у приміщенні магазину-кафетерію «Базар-вокзал», який розташований за вищевказаною адресою, усвідомлюючи той факт, що працівник поліції ОСОБА_7 одягнутий у формений одяг поліцейського та знаходиться при виконанні посадових обов`язків, діючи умисно, з метою перешкодити працівникам правоохоронного органу виконувати їх посадові обов`язки почав виражаючись на їхню адресу нецензурною лайкою та не реагуючи на законну вимогу зі сторони сержанта поліції ОСОБА_7 припинити лайку, підійшов до останнього та умисно з метою заподіяння працівникові поліції тілесних ушкоджень наніс своєю головою один удар в область обличчя ОСОБА_7 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у виді синця та садна на спинці носа, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 15 від 14.01.2016 р. відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного злочину на початку судового розгляду винним себе визнав частково, зазначивши, що тілесне ушкодження завдав не умисно, а випадково козирком свого картуза під час спілкування з працівником поліції, а в кінці судового розгляду повністю визнав вину в обсязі висунутого обвинувачення та погодився з кваліфікацією його дій за ч.2 ст. 345 КК України, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, та щиро розкаявся у вчиненні злочину. При цьому обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що 13 січня 2016 року він приїхав у м. Ізмаїл. Приблизно о 12:00 годині він зайшов в магазин «Базар-вокзал», розташований по вул. Чкалова, щоб придбати цигарки і горілку, в приміщенні бару за стойкою він побачив працівника поліції потерпілого ОСОБА_7 , який був одягнутий у формений одяг працівника поліції, поряд з яким перебувала жінка в цивільному одязі. Він придбав цигарки та горілку, за ним в приміщення магазину прийшла ОСОБА_10 . Він перебував у приміщенні приблизно п`ять хвилин, випив горілку за барною стойкою, після чого між ним і потерпілим ОСОБА_7 почалася словесна сварка. Він подумав, що працівник поліції випиває в барі у формі, що йому це не сподобалося, і він почав висловлюватися на адресу потерпілого ОСОБА_7 нецензурною лайкою, на що той сказав йому замовчати, однак він не прислухався і продовжував. Тоді під час сварки з потерпілим ОСОБА_7 він завдав удар своєю головою у голову останнього. Після цього жінка, яка була з поліцейським, викликала інших працівників поліції, його повалили на підлогу і надягли наручники, після чого йому завдавали удари ногами. Також обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що перед конфліктом він випив приблизно 200 г. горілки, і був у стані сп`яніння легкого ступеня.

Крім визнання вини, вина ОСОБА_5 в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, повністю доведена сукупністю таких доказів, досліджених судом.

Так, потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що являється поліцейським Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області. З обвинуваченим ОСОБА_5 до цього випадку він не був знайомий. В кафе «Базар-вокзал» він та ОСОБА_8 прийшли, оскільки барменом цього закладу ОСОБА_9 був проданий алкогольний напій неповнолітньому. Вони відбирали пояснення у продавщиці, покупців з цього приводу. Його колега ОСОБА_8 складала протокол про адміністративне правопорушення, а він був присутнім для забезпечення охорони громадського порядку. Приблизно о пів на першу годину в приміщення бару зайшов раніше невідомий йому ОСОБА_5 , який придбав горілку і випив приблизно 50 г. Він диктував ОСОБА_8 номер ліцензії, коли почув нецензурну лайку. Він повернувся в той бік, звідки чув лайку, і побачив, що обвинувачений ОСОБА_5 направляється до нього, висловлюючи при цьому на його адресу нецензурну лайку. Тоді він попросив ОСОБА_5 не грубити, вийти на вулицю і не заважати їм працювати, однак ОСОБА_5 продовжував лаятися і підійшов до нього впритул. Тоді він доторкнувся тильною поверхнею лівої руки до задньої поверхні правої руки ОСОБА_5 в область ліктя, та знову попросив того вийти, на що ОСОБА_5 схопив своєю рукою його за руку і здійснив удар головою, вже після чого він смикнув ОСОБА_5 за ліву руку і почав її загинати за спину ОСОБА_5 , від чого останній впав на підлогу, а він, лежачи поряд на колінах, тримав руку ОСОБА_5 за спиною, оскільки наручників у нього із собою не було. Оскільки ОСОБА_5 продовжував висловлювати нецензурні лайки та намагався вирватися, ОСОБА_8 вибігла на вулицю, щоб викликати інший наряд поліції їм на допомогу. Через декілька хвилин до бару зайшов хлопець ОСОБА_11 , якого він попросив тримати другу руку ОСОБА_5 до приїзду колег, оскільки він сам не справлявся. Коли його колеги ОСОБА_12 та ОСОБА_13 прибули на місце, то надягнули ОСОБА_5 наручники і вивели з приміщення бару.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що працює інспектором поліції Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області. З ОСОБА_5 вона раніше не була знайома, а потерпілий ОСОБА_7 являється її співробітником. 13 січня 2016 року, приблизно після обіду, при перевірці магазину було виявлено, що неповнолітній придбав цигарки чи пиво. Вона та ОСОБА_7 складали документи, при цьому ОСОБА_7 був одягнутий у форму, а вона у цивільному одязі. В цей час зайшов ОСОБА_5 , який почав висловлювати нецензурну лайку, після чого підійшов до потерпілого ОСОБА_7 і завдав тому удар головою в ніс. Удар був заданий спеціально. ОСОБА_5 різко нахилився та наніс удар головою. При цьому потерпілий ОСОБА_7 не хапав і не штовхав ОСОБА_5 перед ударом. ОСОБА_7 почав тримати того за руки, щоб ОСОБА_5 не продовжив завдавати удари, ОСОБА_5 продовжував висловлювати нецензурну лайку та смикати ОСОБА_7 за одяг, а вона вийшла на вулицю і викликала допомогу. Коли приблизно через п`ять хвилин приїхали їх колеги, то надягнули на ОСОБА_5 наручники і вивели того на вулицю.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що вона працює продавцем у магазині «Базар-вокзал», розташованому на перехресті вул. Пушкіна та вул.Чкалова. Обвинувачений ОСОБА_5 являється відвідувачем їх закладу. Потерпілого ОСОБА_7 вона раніше не бачила. 13 січня 2016 року вона продала неповнолітньому пиво, приблизно об 11:00 годині в магазин прийшли працівники поліції, які запитали у неї, чи продавала вона пиво, та почали складати протокол. Під час складання протоколу вона плакала, нервувала, і в цей момент до магазину зайшов ОСОБА_5 , і на його запитання вона розповіла йому про те, що сталося. Вона дзвонила хазяйці запитати чи має право надавати документи, вийшла в приміщення складу і не бачила, що відбувалося в приміщенні магазину, а коли повернулася, побачила, що ОСОБА_5 лежав на підлозі обличчям вниз, а ОСОБА_7 , знаходячись на ОСОБА_5 , тримаючи одну руку, заламував іншу руку ОСОБА_5 , намагався одягнути тому наручники, заспокоїти ОСОБА_5 . При цьому у ОСОБА_7 була кров на носі і зірваний погон. ОСОБА_5 виривався, не хотів, щоб йому надягали наручники. Потім зайшов ОСОБА_11 , якого ОСОБА_7 попросив допомогти тримати ОСОБА_5 руки. З-за прилавка їй було погано видно, що відбувалося на підлозі. Потім, приблизно через п`ять хвилин прийшли двоє працівників поліції з опорного пункту, які побили ОСОБА_5 ногами, щоб заспокоїти, після чого підняли і вивели на вулицю.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснив, що являється поліцейським Ізмаїльського ВП. 13 січня 2016 року подзвонила ОСОБА_8 та повідомила про конфлікт, який відбувся в магазині. Коли вони зайшли в магазин, то побачили, що їх колега потерпілий ОСОБА_7 з розбитим носом тримає за руку обвинуваченого ОСОБА_5 . Він та ОСОБА_12 одягли на ОСОБА_5 наручники, заспокоїли того, підняли і вивели на вулицю. Також свідок ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_7 був у формі. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_5 він не бачив, але той казав, що у нього подряпана шия. Вони застосували лише загин руки. Тілесні ушкодження ОСОБА_5 не завдавали.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що 13 січня 2016 року, в обідній час, чи після обіду, він зайшов у магазин «Базар-вокзал» за цигарками. Коли він зайшов у приміщення магазину, то побачив, що на підлозі лежить чоловік ОСОБА_5 обличчям донизу, а ОСОБА_7 сидів зверху в області попереку, і попросив його притримати руку ОСОБА_5 . На носі ОСОБА_7 були дві подряпини. Що саме там відбулося, йому невідомо. Він притримав руку ОСОБА_5 , допоміг завести руку за спину, після чого ОСОБА_7 тримав обидві руки, а він придбав цигарки та пішов. Також свідок ОСОБА_11 пояснив, що тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 він не бачив. Наручники при ньому не надягали.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні пояснив, що працює інспектором Ізмаїльського ВП, з потерпілим ОСОБА_7 вони знайомі. У січні 2016 року, приблизно об 11:00 12:00 годині, потерпілий ОСОБА_7 перебував на службі і надавав допомогу інспектору поліції ОСОБА_8 при складанні останньою протоколу про адміністративне правопорушення за фактом незаконного продажу неповнолітньому алкогольного напою у питному закладі. Він разом з ОСОБА_13 перебував неподалік від того закладу поблизу центрального ринку, коли на його мобільний телефон подзвонила ОСОБА_8 і повідомила, що у вказаному кафе відбувається бійка, учасником якої є ОСОБА_7 , якому розбили ніс. Коли вони приблизно через 10 хвилин прибули на місце, то побачили, що патрульний ОСОБА_7 , у якого розбитий ніс, шляхом загину руки на підлозі в лежачому положенні утримує ОСОБА_5 . Він разом з ОСОБА_13 , у якого були наручники, надали допомогу ОСОБА_7 , і спільно надягнули ОСОБА_5 наручники, після чого ОСОБА_5 був доставлений у відділ поліції, а далі у медичний заклад для проведення медичного огляду, оскільки той перебував у нетверезому стані. У ОСОБА_7 був пошкоджений ніс та з носу йшла кров. ОСОБА_5 поводив себе неспокійно, висловлював нецензурні лайки, намагався вирватися. Ним прийоми рукопашного бою не застосовувалися, тільки спецзасіб наручники, також він не бачив, щоб хтось з інших працівників поліції застосовував до ОСОБА_5 прийоми рукопашного бою.

Свідок сторони захисту ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_5 вони близькі друзі, вони знайомі приблизно 15 років. 13 січня 2016 року на перехресті вул. Пушкіна та вул. Чкалова вона зустріла ОСОБА_5 , який був нетверезим. ОСОБА_5 , сказавши що йому потрібні цигарки, зайшов у магазин, а вона пішла слідом за ним. ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_9 пляшку горілки і цигарки, і вони збиралися уходити. Що відбулося у приміщенні магазину, вона не зрозуміла: почалася словесна сварка, ОСОБА_5 зробили зауваження, ОСОБА_8 викликала інших працівників поліції, приїхали приблизно 6 чоловік, які поклали ОСОБА_5 на підлогу, наділи йому наручники, били ОСОБА_5 , потім вивили на вулицю, де ОСОБА_5 скандалив, вимагав зняти наручники. Потім вона виклала свої пояснення у протоколі, після чого поїхала додому. Також їй відомо, що ОСОБА_5 потім відпустили. Свідок також пояснила, що вона бачила, як ОСОБА_5 вже лежав на підлозі. В приміщенні знаходилися вона, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Про те, що був удар головою, казали і слідчий, і інші працівники поліції. Вона не бачила, щоб ОСОБА_5 завдавав удар головою. У ОСОБА_7 були подряпини на носі. Звідки вони взялися, вона не бачила. ОСОБА_7 був у магазині у формі з ОСОБА_8 , а що вони там робили, вона не бачила.

Згідно даним рапортів інспектора-чергового Ізмаїльського ВП, 13.01.2016 р. о 13:50 год. від поліцейського ОСОБА_7 надійшло повідомлення про те, що в м. Ізмаїл по вул. Пушкіна, перехрестя з вул. Чкалова в магазині «Кафетерій» невідома особа завдала тілесне ушкодження працівнику поліції, а о 15:00 годині від медичної сестри міської лікарні № 1 надійшло повідомлення про те, що надана медична допомога ОСОБА_7 . Діагноз: «Забійне садно спинки носу» (а.п. 54, 55).

Під час огляду місця події, згідно даним протоколу від 13.01.2016 р. з додатком у виді фототаблиці, було оглянуте приміщення магазину кафетерію « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого по вул. Пушкіна, 62/2 в м. Ізмаїл (а.п. 56 59).

Згідно даним висновку судово-медичної експертизи № 15 від 14.01.2016 р., у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження: синець та садно на спинці носа, які є результатом дії (удару, ковзання) тупого предмета, та які утворилися протягом доби до моменту огляду. Вказані ушкодження у ОСОБА_7 мали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше шести днів та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.п. 60).

Відповідно до даних висновків судово-медичної експертизи № 25 від 21.01.2016 р., описані ушкодження у ОСОБА_7 є результатом дії (удару, тертя) тупих предметів, з урахуванням обставин справи, таким предметом могла бути і голова. Удар головою по обличчю в область носа не суперечить даним експертизи (а.п. 61).

Згідно даним протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 721 від 13.01.2016 р., ОСОБА_5 13.01.2016 р. о 13:00 годині перебував у стані алкогольного сп`яніння. Дані Алкотесту о 13:05 годині 2,2 ‰ алкоголю, о 13:30 годині 2,15 ‰ алкоголю (а.п. 63).

Відповідно ж до даних протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 720 від 13.01.2016 р., ОСОБА_7 13.01.2016 р. о 13:00 годині тверезий. Дані Алкотесту о 13:05 та о 13:25 годині 0,00 ‰ алкоголю (а.п. 64).

Під час проведення слідчого експерименту, згідно даним протоколу від 29.01.2016 р. з додатком у виді фототаблиці, потерпілий ОСОБА_7 розповів та показав на місці про обставини вчиненого відносно нього злочину, зокрема ОСОБА_7 показав, де він знаходився коли в магазин зайшов нетверезий ОСОБА_5 , а також за допомогою статиста показав, як він відштовхнув руку ОСОБА_5 , а також як саме останній завдав йому удар головою в область його перенісся (а.п. 67 72).

Під час проведення слідчого експерименту, згідно даним протоколу від 29.01.2016 р. з додатком у виді фототаблиці, ОСОБА_5 розповів та показав на місці про обставини вчинення злочину, зокрема ОСОБА_5 за допомогою статиста показав, як саме він завдав удар потерпілому своєю головою (а.п. 73 77).

Крім того, обставини завдання потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником поліції службових обов`язків, у повному обсязі підтверджуються такими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Так, згідно даним протоколу про адміністративне правопорушення № 040723, 13.01.2016 р. інспектором Ізмаїльського ВП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 був складений вказаний протокол у зв`язку з тим, що 13.01.2016 р. об 11:30 годині був встановлений факт, що ОСОБА_9 продала пляшку пива «Янтар» об`ємом 0,5 л. вартістю 8,50 грн. неповнолітньому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в магазині-кафетерії «Базар-вокзал» (а.п. 65).

Відповідно до даних постанови № 1/8 від 03.02.2016 р., адміністративною комісією Ізмаїльської міської ради, ОСОБА_9 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, за викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставинами, та на неї було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. (а.п. 66).

Дані висновку судово-медичної експертизи № 42 від 28.01.2016 р. про відсутність у ОСОБА_5 яких-небудь тілесних пошкоджень, що могли відноситися до події 13.01.2016 р., судом не приймаються, оскільки питання завдання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень на розгляд суду не вносилося, а тому суд, будучи у відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК обмеженим судовим розглядом лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, визнає цей доказ неналежним.

З цих же мотивів суд не приймає до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_5 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про завдання працівниками поліції тілесних ушкоджень обвинуваченому ОСОБА_5 під час його затримання після завдання останнім удару поліцейському ОСОБА_7 , а також медичні документи, надані ОСОБА_5 , про надання йому медичної допомоги з приводу переламу 9-го ребра (а.с. 97 99).

Разом з цим суд з урахуванням вказаних відомостей, ухвалою від 07 квітня 2016 року, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, основоположні засади кримінального провадження верховенства права, законності та поваги до людської гідності доручив органу досудового розслідування провести дослідження обставин про порушення вимог законодавства під час затримання обвинуваченого ОСОБА_5 (а.п. 46 47).

Суд також не приймає до уваги дані протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 19.01.2016 р. (а.п. 78 80), оскільки в силу вимог ч. 4 ст. 95 КПК, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, і суд не вправі обґрунтувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Зазначені ж показання, що містяться у даному протоколі були надані слідчому і безпосередньо судом не сприймалися.

Суд критично оцінює і не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_5 , дані ним на початку судового розгляду про те, що потерпілий ОСОБА_7 схопив його за руку і потягнув в свій бік, а він, нахилившись та рухаючись по інерції, втративши рівновагу, не бажаючи ударити, козирком від кепки ударив по переніссю потерпілого ОСОБА_7 , оскільки вказані показання обвинуваченого ОСОБА_5 є непослідовними та суперечливими і в повному обсязі спростовуються сукупністю вищенаведених доказів, досліджених у судовому засіданні, зокрема: показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_5 , наданими наприкінці судового розгляду, показаннями потерпілого ОСОБА_7 , показаннями свідка ОСОБА_8 , даними протоколів слідчих експериментів від 29.01.2016 р. за участю потерпілого ОСОБА_7 (а.п. 67 72) та за участю самого обвинуваченого ОСОБА_5 (а.п. 73 77), які повністю співвідносяться з вищенаведеними показаннями потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 та спростовують версію обвинуваченого ОСОБА_5 , висловлену ним на початку судового розгляду, про те, що удар він завдав випадково. Крім того, показання обвинуваченого ОСОБА_5 , що дані ним на початку судового розгляду про те, що він випадково ударив по переніссю потерпілого ОСОБА_7 козирком від кепки також спростовуються даними висновку судово-медичної експертизи № 25 від 21.01.2016 р. (а.п. 61), відповідно до яких описані ушкодження у ОСОБА_7 є результатом дії (удару, тертя) тупих предметів, з урахуванням обставин справи, таким предметом могла бути і голова. Таким чином, враховуючи, що за показаннями обвинуваченого ОСОБА_5 товщина козирка кепки становить декілька міліметрів, тобто є гострим, то з урахуванням вказаного висновку судово-медичної експертизи тілесні ушкодження ОСОБА_7 не могли бути завдані таким козирком.

Таким чином, суд вважає, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 , дані ним наприкінці судового розгляду, показання потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та свідка захисту ОСОБА_10 , а також вищезазначені документи є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Часткове невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 на початку судового розгляду та давання ним неправдивих показань суд пов`язує з обраним ним способом захисту.

Тому суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 345 КК України як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості.

ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно (а.п. 82).

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття.

До обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. В силу ч. 4 ст. 67 КК України суд не може врахувати вчинення злочину у зв`язку з виконанням потерпілим службового обов`язку як ознаку, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , про що зазначено в обвинувальному акті, оскільки вона передбачена в диспозиції ч. 2 ст. 345 КК України як обов`язкова ознака, що впливає на кваліфікацію злочину.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд також враховує те, що згідно даним характеристики та довідок, що видані Старонекрасівською сільською радою №№ 29, 30 від 15.01.2016 р., ОСОБА_5 доглядає за матір`ю похилого віку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з якою разом проживає, до складу родини входять лише вони вдвох з матір`ю (а.п. 82, 83, 84). Відповідно до довідки амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Кислиця КЗ «Ізмаїльський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 17.02.2016 р. мати ОСОБА_5 ОСОБА_15 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду (а.п. 94). А відповідно до довідки управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної держаної адміністрації №88 від 03.02.2016 р. ОСОБА_5 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Ізмаїльської районної держаної адміністрації та йому призначено компенсацію за надання соціальних послуг ОСОБА_15 .

Також суд враховує те, що його донька ОСОБА_16 є студентом 4 курсу педагогічного факультету Ізмаїльського державного гуманітарного університету (а.п. 100).

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що винуватому ОСОБА_16 достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання нових злочинів буде призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК, оскільки призначення інших більш м`яких видів покарання не досягне мети його застосування.

Але, враховуючи те, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненні злочину, позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, того, що він здійснює догляд за непрацездатною та хворою матір`ю, якій більше нікому надавати догляд, в якому вона має постійну потребу, а також позицію потерпілого ОСОБА_7 , який просив суд не позбавляти обвинуваченого волі, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Судом встановлено, що згідно даним реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_5 у цьому провадженні не затримувався та під вартою не тримався, запобіжні заходи відносно нього не застосовувалися та клопотання про це від прокурора не надійшло.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.

У силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки, що передбачені п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 17 травня 2016 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1