АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/273/16 Справа № 199/7994/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001870 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2015 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 10.12.2009 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 187 ч.1, 152 ч.3, 153 ч.2, 70 КК України до 10 років позбавлення волі. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу не відбуту частину покарання у вигляді 3 років 3 місяці 12 днів позбавлення волі замінено на обмеження волі. 26.05.2015 року звільнений умовно достроково, не відбута частина покарання 2 роки 4 місяці 18 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора : ОСОБА_8
захисника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_9

в апеляції:

- захисник ОСОБА_6 , внаслідок неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить ухвалений вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2015 року скасувати та закрити відносно ОСОБА_7 кримінальне провадження на підставі ст. 284 ч.1 п.2 КПК України, за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення. Зазначає, що вирок суду є необґрунтованим посилаючись на безпідставність висновку суду щодо узгодженості показань потерпілої з іншими доказами. Вказує на те, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не були очевидцями вчинення з боку обвинуваченого будь - яких противоправних дій, а лише чули крик потерпілої. При цьому показання свідків повністю узгоджується з показами обвинуваченого про те, що вказані події мали місце у зв`язку з бурхливою поведінкою потерпілої, яка його злякалася, але він у неї нічого не викрадав. Окрім показань потерпілої відсутні відомості, які б прямо чи не прямо вказували на дійсне викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 , внаслідок чого сторона захисту переконана у недоведеності його вини у пред`явленому йому обвинуваченні. При ретельній оцінці показань потерпілої, на думку захисту, є очевидним, що події біля її будинку були викликані її реакцією, що вона злякалася ОСОБА_7 , який в цей час тримав в руках її ланцюжок і таке сприяння обставин події, пояснюється суб`єктивним враженням потерпілої та її помилковим сприйняттям нібито існуючої загрози. На, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки та не взято судом до уваги, що викрадений ланцюжок не був виявлений будь-ким безпосередньо у ОСОБА_7 і, що об`єктивно вбачається з протоколу огляду місця події від 04.09.2015 року, також не був допитаний і свідок ОСОБА_12 і про таку доцільність безпідставно не було заявлено стороною обвинувачення. Також із показань всіх допитаних у судовому засіданні вбачається, що на місці затримання ОСОБА_7 були присутні й інші особи, зокрема, один чоловік, який завдав йому декілька ударів, але такі особи всупереч вимогам ст.ст. 91, 94 КПК України не встановлювалися та не допитувалися. Тому, на думку захисту, не можна визнати викладені у вироку суду висновки суду такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а здійснений судовий розгляд є не повним.

Окрім того, захисник зазначив, що задовольняючи позовні вимоги потерпілої, у відшкодування заподіяної майнової шкоди вартість пошкодженої футболки, даний предмет одягу не долучався до матеріалів провадження та не досліджувався як речовий доказ у відповідності до ст. 98 КПК України, а ні під час досудового розслідування, а ні під час судового розгляду.

До апеляційного суду потерпілою ОСОБА_9 надані заперечення на вказану апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, в якій потерпіла просить вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника без задоволення. Вказуючи на те, що зазначений вирок суду є законним та обґрунтованим. Натомість апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 на зазначений вирок не відповідає дійсним обставинам, тому не підлягає задоволенню. На її думку, суд ретельно провів дослідження доказів по справі та не знайшов ніяких розбіжностей між її показами, як потерпілої, з іншими доказами та показами свідків. Захисник обвинуваченого взагалі не збирав доказів та не надавав їх для правової оцінки суду. Обвинувачений ОСОБА_7 дає навмисно неправдиві свідчення. Під час його затримання висував різні версії, то він нібито сам намагався наздогнати грабіжника, який побіг в інший бік, то він нічого не робив. Є надуманими та такі, що не відповідають дійсності постійне вказування захисника на її начебто «бурхливу реакцію», оскільки вона злякалася ОСОБА_7 . Щодо зауваження захисника про неналежну оцінку її показів та критичного ставлення до них, у зв`язку з тим що вона не могла пояснити, яким чином обвинувачений міг зробити пропозиції домовитися з її чоловіком та не викликати міліцію, оскільки вона знаходиться в незареєстрованому шлюбі, то Сімейний Кодекс України не забороняє спільне проживання без реєстрації шлюбу. На її думку, на місці, де лежав затриманий ОСОБА_7 вона телефонувала своєму цивільному чоловіку, тому обвинувачений міг це чути, тому і просив телефон з пропозицією домовитися з ним. Стосовно зауваження про те, що викрадений ланцюжок не був виявлений будь ким безпосередньо у ОСОБА_7 є неточними, оскільки він був виявлений поруч на шляху пересування ОСОБА_7 . Щодо доцільності допиту свідка ОСОБА_12 ,вважає достатніми свідчень свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є послідовними і доповнюють один одного. Щодо інших осіб, зокрема, що вдарила ОСОБА_7 , то стосовно цього інциденту було відкрите інше кримінальне провадження, згідно заяви ОСОБА_7 . Стосовно матеріальної компенсації за розірвану футболку, потерпіла зазначила, що ОСОБА_7 , коли зривав з шиї ланцюжок пошкодив їй футболку зеленуватого кольору, яка була надана слідчому по справі, сфотографована і про її наявність свідчать і показання свідків.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК Українита призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання приєднано частину покарання у виді двох місяців обмеження волі, що згідно п.1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає одному місяцю позбавлення волі, не відбутого обвинуваченим за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2009 року за ст.ст. 187 ч.1, 152 ч.3, 153 ч.2, 70 КК України, переведеного згідно постанови Дзержинського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.07.2014 року в місця обмеження волі, звільненого умовно достроково 26.05.2015 року згідно ухвали Самарського райсуду м. Дніпропетровська від 18.05.2015 року, і остаточно ОСОБА_7 , призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років один місяць.

Задоволено повністю позовну заяву потерпілої ОСОБА_9 , та стягнуто з ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер № НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_9 (ідентифікаційний номер № НОМЕР_2 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 194 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 600 грн., а всього 5794 гривні.

Стягнуто з з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 123( сто двадцять три) гривні.

З результатами розгляду кримінального провадження судом визначено долю речових доказів.

За вказаним вироком суду ОСОБА_7 засуджено за вчинення вказаного злочину за таких обставин.

ОСОБА_7 , будучи судимим за злочин проти власності, маючи не зняту і непогашену судимість, повторно вчинив подібний корисливий злочин, а саме 04.09.2015 року приблизно о 10 год.20 хв. знаходячись біля під`їзду буд. АДРЕСА_2 , побачив раніше йому невідому ОСОБА_9 у якої на шиї перебували золотий ланцюжок з кулоном. В цей момент у ОСОБА_7 виник злочинний намір, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж), яке належить ОСОБА_9 та реалізуючи свій намір прослідував за потерпілою ОСОБА_9 у третій під`їзд на перший поверх вищевказаного будинку, а потім у відчинений ліфт, де діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, рукою шляхом ривка зірвав із шиї потерпілої золотий ланцюжок з кулоном, тим самим відкрито викрав чуже майно, що належить потерпілій ОСОБА_9 , після чого з викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 , згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №4534-15 від 21.09.2015 року, матеріальну шкоду в розмірі 5557,50 грн.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, позицію адвоката ОСОБА_6 , який підтримав доводи та вимоги своєї апеляційної скарги, думку прокурора, який не підтримав апеляції захисника та просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляції та дослідивши її, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляція захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам справи та є обґрунтованим.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в зазначеному кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Так, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду показаннями: потерпілої ОСОБА_9 , яка чітко вказувала, що 04.09.2015 року приблизно о 10 годині 20 хвилин саме ОСОБА_7 , який допоміг їй з коляскою і разом з нею зайшов до під`їзду на перший поверх, а потім до ліфту, де шляхом умисно ривка зірвав із її шиї золотий ланцюжок з кулоном із зображенням «Божої матері», при цьому розірвав їй футболку і ланцюжок, після чого з викраденим почав втікати. Вона почала кричати, кликати на допомогу і за ОСОБА_7 поїхав сусід ОСОБА_11 на велосипеді, а люди затримали ОСОБА_7 біля будинку АДРЕСА_3 , куди вона потім пішла і де на сміттєзвалищі знайшли належний їй золотий ланцюжок з кулоном, які були вилучені.

Вказані потерпілою обставини підтверджуються показами свідків ОСОБА_11 , який вказав, що він знаходився в зазначений потерпілою час знаходився з велосипедом біля третього під`їзду та бачив як з під`їзду вибіг незнайомий чоловік і побіг за гаражі, він почув крики сусідки ОСОБА_9 , яка вийшла з під`їзду, у неї була розірвана футболка і розповіла, що незнайомий чоловік зірвав з неї золотий ланцюжок з кулоном, просила допомогти. Він погнався за цим чоловіком, який втікав і його затримали люди, як потім він дізнався що це був ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_10 , зазначив, що він почув крики потерпілої ОСОБА_9 , повз гаражі вибіг чоловік, потім йому стало відомо, що це ОСОБА_7 , який став говорити, що це не він, а грабіжник побіг в інший бік. Потім він став тікати і вони з напарником ОСОБА_12 побігли за ним і затримали його біля будинку №12 по вул. М. Малиновського. Туди під`їхав чоловік на велосипеді, який впізнав ОСОБА_7 як грабіжника, це підтвердила потерпіла ОСОБА_9 на ній була розірвана футболка. Потім приїхали працівники міліції, оглянули прилеглу територію і на смітнику знайшли золотий ланцюжок з кулоном, які впізнала потерпіла та їх міг викинути ОСОБА_7 , який коли тікав біг мимо цього смітника.

Крім того, вина обвинуваченого підтверджується й наявними в матеріалах провадження письмовими доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 04.09.2015 року, де біля будинку № 12 по вул.М.Малиновського було виявлено на сміттєзвалищі ланцюжок із жовтого металу з кулоном; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.09.2015 року, де потерпіла ОСОБА_9 впевнено впізнала ОСОБА_7 як особу яка відкрито заволоділа належним їй золотим ланцюжком з кулоном.

За висновком судово-товарознавчої експертизи №4534-15 від 21.09.2015 року, залишкова вартість ланцюжка та кулона «Божої матері», станом на момент вчинення злочину відповідно складала 4531,50грн. та 1026,00 грн.

Надаючи оцінку зазначеним доказам у своїй сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає такі докази достатніми для доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочинного діяння за ч. 2 ст. 186 КК України, а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи.

За таких обставин, виходячи з того, що доводи захисника стосовно того, що суд всупереч встановленим фактичним обставинам кримінального провадження, безпідставно дійшов висновку щодо узгодженості показань потерпілої з іншими доказами, спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість і безпідставність останніх.

Потерпіла ОСОБА_9 як в судовому засіданні першої інстанції так і в апеляційній інстанції чітко і впевнено вказувала на ОСОБА_7 , як особу яка зірвала в ліфті з неї золотий ланцюжок з кулоном і з ним втік, що відповідає і узгоджується з вище вказаними обставинами та показами свідків. Потерпіла заперечувала на ствердження захисника, що вона помилково злякавшись сприйняла існуючу загрозу.

Лише посилання захисника на те, що ланцюжок з кулоном не був безпосередньо вилучений у ОСОБА_7 не спростовують висновку суду щодо винуватості обвинуваченого в скоєнні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України..

Доводи захисника на неповноту судового розгляду з посиланням не те, що у судовому засіданні не був допитаний свідок ОСОБА_12 та інші особи які були присутні при затриманні обвинуваченого є необґрунтованим, оскільки захисником не визначено яким чином це вплинуло на висновки суду при ухвалені вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ніхто із учасників, у тому числі і сторона захисту не надавала до суду заяв чи клопотань щодо виклику інших свідків.

Щодо доводів захисту відносно задоволення позову з посиланням на те, що судом не було з`ясовано фактичні обставини щодо футболки та її вартості, колегія суддів, вважає їх безпідставними, оскільки як слідує з матеріалів кримінального провадження, як потерпіла так і свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 чітко вказували на те, що футболка на потерпілій була розірвана, тобто пошкоджена. До позову потерпілою надано чек про вартість одягу з врахування скидки, суд обґрунтовано і у відповідності до норм цивільного судочинства законно на підставі вимог ст.ст. 1166, 1201 ЦК України та відповідно до ст.ст. 127,128 КПК України задовольнив в цій частині позовні вимоги.

За таких обставин, виходячи з того, що висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинами кримінального провадження, судом повно і всебічно дослідженні усі обставини справи, доводи захисника щодо неповноти судового розгляду та необгрутованності вироку спростовуються наявними в матеріалах провадження доказами, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність останніх та не вбачає підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження за відсутності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та належну вмотивованість оскаржуваного вироку та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 408 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України без змін.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду:
_______________ _________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4