Ухвала
іменем україни
12 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001317 за касаційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а:
вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
та мешканця

АДРЕСА_1 ,
громадянина України, такого, що судимості
не мав,

засуджено за:
- частиною 1 статті 121 КК України із застосування статті 69 цього Кодексу на 3 роки позбавлення волі;
- частиною 1 статті 296 КК України на 3 роки обмеження волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Також, ухвалено про часткове задоволення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 та стягнення із засудженого ОСОБА_9 на користь останнього 6472,43 грн на відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди, 30000 грн в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди та 1000 грн понесених витрат на надання правової допомоги, а всього 37472,43 грн.

Згідно з вироком, ОСОБА_10 визнаний винуватим та засуджений за те, що він, 4 липня 2014 року о 21 годині 00 хвилин, перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 , разом зі своїми знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вживали спиртні напої.
Потім ОСОБА_13 підійшов до 4-го під`їзду вказаного будинку, де порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, почав справляти природні потреби. ОСОБА_14 та ОСОБА_8 , які також, як і багато інших громадян, перебували у дворі цього будинку, побачивши це, зробили йому зауваження, а той відповів їм нецензурною лайкою.

В цей час ОСОБА_10 цього дня о 21 годині 05 хвилин, перебуваючи в громадському місці біля 4-го під`їзду у дворі вказаного будинку, усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_15 і правомірність дій ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які робили йому зауваження, маючи злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, підійшов до них і, висловлюючись в їх адресу грубою нецензурною лайкою штовхнув своїми руками ОСОБА_17 , який впав на капот свого автомобіля, що стояв поряд. Після цього ОСОБА_18 , з метою налякати ОСОБА_9 та припинити його хуліганські дії, нахилився до салону свого автомобіля ніби для того, щоб щось взяти з нього, а ОСОБА_10 , продовжуючи свої протиправні дії, направлені на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, та маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_19 , відбіг від нього та піднявши з землі кусок цеглини кинув його у останнього, попавши йому в потилицю, від чого він впав на землю і втратив свідомість. В результаті злочинних дій ОСОБА_9 потерпілому ОСОБА_19 , згідно висновку експерта № 744-Е від 14 липня 2014 року, були заподіяні тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми з переломом потиличної кістки праворуч, рани в потиличній ділянці, яка супроводжувалася явищами забою головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_16 , який хотів допомогти потерпілому ОСОБА_19 , та наніс йому три удари кулаком в обличчя, чим заподіяв тілесні ушкодження у виді закритого перелому кісток носа з синцями та раною на обличчі, шиї, крововиливом в склепу правого ока, які згідно висновку експерта № 797-Е від 14 липня 2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

Злочинні хуліганські дії ОСОБА_9 тривали впродовж десяти хвилин, після чого він втік з місця скоєння кримінального правопорушення.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року вирок Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_9 змінено в частині вирішення цивільного позову щодо відшкодування моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_17
Збільшено суму відшкодування моральної шкоди до 50000 грн, які постановлено стягнути зі ОСОБА_9 на користь потерпілого

ОСОБА_20 решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про скасування ухвали суду апеляційної інстанції з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд апеляційної інстанції не навів підстав щодо можливості збільшення до відшкодування розміру моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_17 , обмежившись лише посиланням на обставини враховані судом першої інстанції.

Також, прокурором вказується на допущені судом апеляційної інстанції протиріччя в ухвалі, де в мотивувальній її частині суд ствердив про відсутність підстав для скасування або зміни вироку, тоді як прийняв рішення про його зміну.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, який підтримав касаційну скаргу, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з касаційної скарги, прокурором не оскаржуються подія кримінального правопорушення, доведеність винуватості та правильність кваліфікації судом за частиною 1 статті 121, частиною 1 статті 296 КК України дій ОСОБА_9 , а також правильність вирішення цивільного позову ОСОБА_16 та ОСОБА_17 у частині стягнення до відшкодування матеріальної шкоди та понесених витрат на надання правової допомоги.
Що стосується тверджень прокурора про відсутність мотивів в ухвалі суду апеляційної інстанції щодо збільшення до відшкодування розміру моральної шкоди за позовом потерпілого ОСОБА_17 та допущених протиріч у рішенні, то вони є неспроможними.

Так, з обставин встановлених судами та неоскаржених сторонами захисту і обвинувачення слідує, що від злочинних дій засудженого потерпілому ОСОБА_19 спричинено тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя, котрий звернувся з позовом про відшкодування моральної шкоди на його користь у розмірі 150000 грн. Визначаючи розмір позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_18 просив враховувати такі фактори, як глибину психологічного дискомфорту, значні порушення душевної рівноваги, тривалість фізичного болю та страждань, які він отримав, його стан здоров`я, тяжкість вимушених змін у його житті та в житті близьких йому людей, тощо, з документальним цьому підтвердженням.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_17 щодо відшкодування моральної шкоди та визначаючи її розмір у сумі 30000 грн, враховував характер вчинених засудженим кримінальних правопорушень та його вини, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого і членів його сім`ї, погіршення стану здоров`я потерпілого і його здібностей до праці, а також з урахуванням вимог розумності та справедливості. При цьому, вказуючи на те, що внаслідок ушкодження здоров`я потерпілий зазнав значної моральної шкоди, що полягала у фізичному болю та стражданнях, а також він та члени його родини зазнали душевних страждань.

Перевіряючи правильність вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_17 , у тому числі в частині позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою прокурора, де ставилося питання про повне задоволення цивільного позову в цій частині, суд апеляційної інстанції вважав, що стягнута на користь потерпілого сума 30000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди є надмірно малою і такою, що не відповідає ступеню тяжкості скоєному щодо нього та понесеним ним моральним стражданням внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим постановлено до стягнення 50000 грн.

Такі висновки суду апеляційної інстанції колегія суддів визнає обґрунтованими та підстав стверджувати протилежне не вбачає, оскільки обсяг вимушених змін у житті потерпілого ОСОБА_17 обґрунтовано підтверджено матеріалами кримінального провадження та відповідає понесеним ним психологічним та фізичним стражданням, а також ґрунтується на принципах розумності та справедливості, що оцінюється у кожному випадку окремо.

Крім того, колегія суддів вбачає безпідставність касаційних вимог прокурора щодо помилок у збільшенні до відшкодування розміру моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_17 у той час, коли в апеляційній скарзі стороною обвинувачення ставилося питання про повне задоволення позовних вимог у зазначеній частині, а саме в розмірі 150000 грн.

Також, заявлені прокурором протиріччя у рішенні також не беруться до уваги колегією суддів, оскільки в кримінальному провадженні були заявлені також інші позовні вимоги потерпілим ОСОБА_21 , що підлягало зазначенню та перевірки під час апеляційного вже розгляду з огляду на визначені прокурором його межі.

Отже, колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, про що вказує прокурор, а відтак його касаційні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3