Справа № 314/2840/16-к Провадження № 1-кс/314/271/2016

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2016 м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області в складі:
головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,
потерпілого (заявника) ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого СВ Вільнянського відділення поліції Пологівського відділу поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області про закриття кримінального провадження,
У судовому засіданні заявник підтримав скаргу на підставах, викладених у ній, пояснив суду, що вважає незаконною постанову від 29.02.2016р. про закриття кримінального провадження за його заявою, так як в матеріалах справи відсутнє доручення начальника СВ щодо призначення слідчим ОСОБА_5 ; відсутні його клопотання про відвід як прокурору так і слідчому; не допитані в якості свідків директор ВАТ «Сфера ЛТД и К» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які можуть підтвердити, з якого і по який період ОСОБА_2 працював на підприємстві ВАТ «Сфера ЛТД и К», а також просить визнати неналежними покази 4-х свідків, які є підлеглими робітниками ОСОБА_8 . У зв`язку з чим просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 29.02.2016р.
Прокурор у судовому засіданні вважає скаргу необґрунтованою, просить суд відмовити у її задоволенні.
Вивчивши скаргу, заслухавши пояснення заявника, думку прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено.
Під час досудового розслідування в якості свідків допитані: ОСОБА_9 , (який перебував на посаді начальника відділу з призначення, перерахунку та виплати пенсії УПФУ в Вільнянському районі Запорізької області), ОСОБА_10 (завідувач юридичного сектору УПФУ в Вільнянському районі Запорізької області), ОСОБА_11 (заступник начальника відділу з питань призначення перерахунку та виплати пенсії УПФУ в Вільнянському районі Запорізької області), ОСОБА_12 (начальник відділу обслуговування громадян УПФУ в Вільнянському районі Запорізької області), покази вказаних свідків заявник просить визнати недопустимими, так як вказані свідки є підлеглими ОСОБА_8 . В той же час заявник зазначає, що його свідків слідчий проігнорував, які б підтвердили його стаж роботи в період з 31.07.1998року по 22.02.2001рік.
Відповідно до постанови слідчого та пояснень прокурора передбачені законом засоби встановлення обставин, що входять до предмету доказування вичерпані; дії скаржника не спрямовані на встановлення таких обставин, описаний скаржником спір носить адміністративно - правовий характер, так як стосується питання щодо перерахунку пенсії з урахуванням стажу роботи в період з 31.07.1998року по 22.02.2001рік.
Заявником на досудовому слідстві не надано клопотань і заяв щодо проведення будь-яких слідчих дій на обґрунтування кримінального обвинувачення, а направлено на підтвердження його трудового стажу у вище зазначений період.
Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини.
Мотивувальна частина постанови містить відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Висновки слідчого про необхідність закриття даного кримінального провадження умотивовані на основі аналізу зібраних по справі матеріалів і доказів.
Питання закриття кримінального провадження або внесення і його підтримання в суді є виключною компетенцією представника державного обвинувачення. Тому не погодження скаржника із висновками державного обвинувачення не є підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження, оскільки усі дії, які необхідно було вчинити для перевірки та спростування припущень скаржника досудовим слідством здійснено.
Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Тому національним законодавством та міжнародно-правовими зобов`язаннями України скаржнику не гарантується право на кримінально-правове переслідування за цивільно-правовими спорами.
Так само в постанові Верховного Суду України від 23 червня 2015 року №802/3531/14-а вказано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.78 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з… питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Отже даному суду не належить компетенція щодо оцінки доказів для встановлення складу злочину.
При цьому досудовим слідством однозначно доведено правові підстави для ухвалення оскаржуваного рішення, воно є обґрунтованим відповідними доказами, засоби доказування, що передбачені законом для встановлення спірних фактичних обставин досудовим слідством вичерпані.
Крім цього відповідно до ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Отже будь-які показання фізичних осіб, в якості доказів в кримінальному провадженні, можуть бути надані тільки перед судом.
Тому скаржник не вправі посилатися на неповноту досудового слідства з підстав, пояснень, які надали інші учасники або з підстав не проведення між ними одночасного допиту, оскільки для надання таким поясненням статусу доказу законом встановлено вимогу щодо подання пояснення виключно перед судом.
Так, відповідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням.
Так, відповідно до ст. 22 КПК України, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, звернення з обвинувальним актом та підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором.
Отже, виключно прокурором могло бути ухвалено рішення про внесення спірних епізодів до обвинувального акту та передання його до суду.
За вказаних обставин досудовим слідством вжито усі необхідні дії для спростування обставин із заяви про вчинення злочину.
Зазначена скарга позбавлена будь-яких правових підстав та не підлягає задоволенню.
Відповідно до зазначеного та на підставі ст. ст. 7, 303-307 КПК України, суд -
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

28.03.2016