Провадження №1-кп/523/190/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2016 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси кримінальне провадження за № 0004190 від 30.07.2015р. за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецька Луганської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, перебуваючого у цивільному шлюбі, раніше неодноразово засудженого, останній раз:

- 7.04.2010 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області за ст.ст. 185 ч.2, 187 ч.1, 70, 71 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнився 8.11.2012 року умовно - достроково, не відбувши 1 рік 5 місяців.

З 9.12.2013 року перебуває у розшуку по кримінальному провадженню за №0003291 від 11.09.2013. за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 309 ч.1 КК України.

Зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Тимчасово до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, -

Встановив:
29.07.2015р. приблизно о 22:20 годині ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку №28, розташованому по вул. Ген. Бочарова в м. Одесі, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, діючи з корисливих міркувань, підійшовши до раніше незнайомої йому ОСОБА_7 та застосувавши насилля, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилося в тому, що ОСОБА_6 штовхнув потерпілу та наніс декілька ударів в область обличчя, після чого шляхом ривку відкрито заволодів золотим ланцюжком плетіння «Бісмарк» вагою 8 грамів вартістю 8000 гривень, золотим хрестикомз розп`яттям вагою 1 грам вартістю 1000 гривень та кулоном у вигляд літери «Н» вагою 1 грам вартістю 1000 гривень, належних потерпілій, після чого з місця скоєння злочину втік, тим самим своїми діями спричинивши ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 10000 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав частково та пояснив, що дійсно 29 липня 2015 року у вечірній час знаходився на вул. Бочарова, де звернув увагу на жінку, яка йшла йому назустріч, побачив на її шиї золотий ланцюжок. Проходячи повз потерпілої, зірвав золотий ланцюжок, однак одразу зупинився, зрозумівши, що скоїв помилку. Вибачившись, на місці віддав потерпілій золоті прикраси та пішов далі, але був затриманий цивільними чоловіками, які викликали поліцію. Не заперечує той факт, що смикнув золотий ланцюжок, але стверджує, що насилля не застосовував, жінки не торкався, не штовхав її, біля неї нікого не було. Вважає, що в його діях був замах на відкрите викрадення чужого майна, мотивуючи тим, що золотий ланцюжок був знайдений біля потерпілої. Причини свого вчинку пояснив скрутним матеріальним становищем, разом з цим висловлюючи щире каяття. Спричинена потерпілій матеріальна шкода повністю компенсована шляхом повернення викраденого майна.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 суд вважає, що його винність у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України повністю підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, оголошеними та долученими до обвинувального акту, а також показаннями свідків, дослідження яких було проведено судом у судовому засіданні.

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що влітку 2015 року приблизно о 22:00 годині він виходив з двору, розташованому біля ресторану «Доміно» по вул. Бочарова у м. Одесі. Повз нього пройшла дівчина з дитиною, також швидко пройшов хлопець, який здався йому підозрілим. Зупинившись та оглянувшись, побачив, як хлопець наздогнав молоду жінку, однією рукою схопив за голову ззаду та розвернувши, другою рукою став бити в обличчя. Вона почала кричати, маленька дитина стояла поряд потерпілої. Жінка впала на землю, хлопець продовжував її бити, зірвав ланцюжок та став тікати. Він став бігти за ним, водночас кликати про допомогу сторонніх хлопців, які йшли попереду нього. Разом вони затримали нападника, ланцюжка при ньому не було, хлопець казав, що не винний. Затриманого відвели до жінки, вона одразу його впізнала. Ланцюжок знайшли на землі, де він її бив, віддали жінці, викликали співробітників поліції, і до їх приїзду злочинця не випускали. У ході судового засіданні підтвердив, що саме обвинувачений був затриманий, як чоловік, який скоїв пограбування.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 показав, що він працює поваром в ресторані «Доміно», розташованому по вул. Бочарова, 28 у м. Одесі. Знаходячись у вечірній час на подвір`ї, розмовляв по телефону, коли побачив, як перед жінкою з дитиною стояв чоловік, тримав її за шию, вона щось казала, дитина злякалася, стала бити цього молодого хлопця. Він відштовхнув дитину, потім повалив жінку на землю, вдарив з ноги по обличчю. Коли він підбіг до них, та схватив хлопця за плече, той став тікати. Дану ситуацію побачили таксисти та стали злочинця наздоганяти, через хвилин десять він був затриманий, його привели на місце, викликали поліцію. Жінка трималися за шию, питала, де її дитина, шукала ланцюжок, який потім по слідам знайшли. Затриманий казав, що його підставили, спіймали не того. До приїзду поліції, його весь час утримували, не відпускали. У ході судового засіданні підтвердив, що саме обвинувачений був затриманий, як чоловік, який скоїв злочин.

- Протоколом огляду місця події від 29.07.2016р.

- Протоколами огляду речових доказів від 30.07.2015р.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, не наполягаючи на допиті потерпілої, мотивуючи тим, що по не залежним причинам не може забезпечити явку ОСОБА_7 у судове засідання, так як вона знаходиться на тривалому лікуванні за межами м. Одеси, та в подальшому за згодою сторони захисту, суд, за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілої не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення свідків повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення.
Разом з цим, вислухав пояснення учасників процесу, суд критично відноситься до показів обвинуваченого ОСОБА_6 в тій частині, що він не застосував насилля до потерпілої, оскільки його пояснення суперечать детальним, чітким та послідовним поясненням свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які прямо вказали на обвинуваченого, як на чоловіка, який підійшовши до жінки поряд з якою знаходилися дитина, наніс потерпілій декілька ударів в область обличчя, поваливши тим самим її на землю, також відштовхнувши дитину. В правдивості свідчень свідків у суда не виникає сумнівів. Крім того, факт наявності тілесних ушкоджень у потерпілої також підтверджується медичною довідкою з Одеської клінічної лікарні за № 186 від 30.07.2015року, складеної о 1:40 годині, приєднаною до матеріалів кримінального провадження стороною обвинувачення, відповідно до якої у ОСОБА_7 були виявлені забої, садна щелепи зліва на обличчі, нанесені невідомим.
Версія обвинуваченого ОСОБА_6 є непереконливою та не знайшла свого підтвердження в суді, і розцінюється судом як спроба уникнути кримінальної відповідальності. Викладені в сукупності обставини спростовують позицію сторони захисту, що медична довідка є не належним доказом, а також те, що в діях обвинуваченого вбачається замах на грабіж. Також є безпідставним клопотання захисника щодо взяття на поруки ОСОБА_6 фермерським хазяйством «Фіто», яке знаходиться в Луганській області.
На думку суду, стороною обвинувачення надано достатньо доказів винуватості обвинуваченого у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 своїми діями скоїв умисне кримінальне правопорушення передбачене ст. 186 ч.2 КК України та його дії правильно кваліфіковані досудовим слідством за ознаками: відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно та його вина доведена в повному обсязі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння корисних злочинів, має не зняту та не погашену судимість, не працює, оголошений у розшук в рамках іншого кримінального провадження, відсутність матеріальних збитків у зв`язку з поверненням викраденого майна, особисте ставлення до вчиненого діяння, а також стан його здоров`я, а саме, що він є ВІЛ - інфікованим 2 клінічної стадії, страждає варикозною хворобою та хронічним тромбофлебітом нижніх кінцівок, що на думку сторони захисту є підставою для застосування більш м`якого покарання, однак відповідно до медичної довідки з ОСІ від 31.03.2016 року, цитата: «На сьогоднішній день стан ОСОБА_8 стабільний, обстежений в необхідному обсязі, специфічного лікування не потребує».

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому суд відносить його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням обвинувального акту встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучались речові докази, а саме золотий ланцюжок плетіння «бісмарк» з золотим хрестиком та кулоном у вигляді літери «Н», які передані потерпілій ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку.

Залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні.

Матеріали кримінального провадження за № 0004190 від 30.07.2015р. до обвинувального акту не долучались, тому суд визначає їх місце зберігання в Одеській місцевій прокуратурі №4.

Цивільний позов потерпілою не пред`являвся.

Таким чином, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_8 суд, оцінюючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який фактично у судовому засіданні свою вину визнав частково, спосіб його життя, те, що він не має постійного заробітку, особисте ставлення до скоєного, вважає, що міра покарання у вигляді позбавлення волі є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину з урахуванням вимог ч.5 ст.72 КК України відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за № 838-VIII від 26.11.2015р.

За змістом внесених змін до ст. 72 ч.5 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання у вигляді позбавлення волі, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування щодо ОСОБА_8 був обраний та в подальшому продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали суду припиняє свою дію 9.10.2016р.

Водночас суд враховує ту обставину, як вбачається з протоколу затримання особи від 30.07.2015р., ОСОБА_8 фактично був затриманий в порядку ст. 208 КПК України 29.07.2015 року о 22:20 годині, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне за наслідком судового розгляду зарахувати в строк відбування покарання засудженому час його попереднього ув`язнення та перебування під вартою, а саме з 29.07.2015р. до моменту постановлення вироку, тобто до 21.09.2016р., разом з цим запобіжний захід, обраний під час досудового розслідування у вигляді тримання під вартою до набрання вироком чинності залишити не змінним. При цьому наступне зарахування, зокрема у випадку тримання особи під вартою до набрання вироком законної сили, здійснюється місцевим судом в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, або апеляційним судом в разі оскарження вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.72 КК України, ст.ст. 369-371, 373-374, 395 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за № 838-VIII від 26.11.2015р., суд,-

Ухвалив:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, призначив йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.72 ч.5 КК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за № 838-VIII від 26.11.2015р.) зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування основного покарання час його попереднього ув`язнення та перебування під вартою в період з 29.07.2015р. по 21.09.2016р. з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 залишити не змінною - тримання під вартою у ОСІ УДПтСУ України в Одеської області.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 29.07.2015 року (відповідно до складеного протоколу затримання особи від 30.07.2015р.)

Речові докази золотий ланцюжок плетіння «Бісмарк», золотий хрестик з , золотий кулон у вигляд літери «Н», які повернуті потерпілій ОСОБА_7 на відповідальне зберігання під розписку, вважати повернутими за належністю.

Матеріали кримінального провадження № 0004190 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.07.2015 року зберігати в Одеській місцевій прокуратурі №4.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

СУДДЯ: