Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддівОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про перегляд ухвали Верховного Суду України від 24 травня 2005 року за нововиявленими обставинами,
у с т а н о в и в:
Вироком апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2004 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Джанкоя Автономної Республіки Крим, мешканця міста Ялти, громадянина України, такого, що має судимості, засуджено за:
частиною 1 статті 15 частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
частиною 2 статті 17 частиною 3 статті 142 Кримінального кодексу України 1960 року до позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
частиною 2 статті 17 частиною 3 статті 215-3 Кримінального кодексу України 1960 року до позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
частиною 2 статті 17 пунктами а, г, ж, з, і статті 93 Кримінального кодексу України 1960 року до позбавлення волі на строк 13 років із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
статтею 190-1 Кримінального кодексу України 1960 року до позбавлення волі на строк 14 років;
частиною 2 статті 17 пунктами г, з статті 93 Кримінального кодексу України 1960 року до позбавлення волі на строк 14 років;
пунктами а, в, ж, з, і статті 93 Кримінального кодексу України 1960 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
частиною 3 статті 215-3 Кримінального кодексу України 1960 року до позбавлення волі на строк 11 років із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
частиною 3 статті 142 Кримінального кодексу України 1960 року до позбавлення волі на строк 8 років із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;
частиною 2 статті 145 Кримінального кодексу України 1960 року до позбавлення волі на строк 7 років;
частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 3 роки;
статтею 69 Кримінального кодексу України 1960 року до позбавлення волі на строк 11 років із конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
На підставі статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів ОСОБА_5 було визначено остаточне покарання довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України ухвалою від 24 травня 2005 року вирок щодо ОСОБА_5 в частині засудження за статтею 69 Кримінального кодексу України 1960 року скасувала, а справу закрила. Перекваліфікувала дії за одним із епізодів обвинувачення з частини 2 статті 17 частини 3 статті 142, частини 2 статті 17 частини 3 статті 215-3, частини 2 статті 17 пунктів а, з, і статті 93 Кримінального кодексу України на частину 1 статті 17 частину 3 статті 142, частину 1 статті 17 частину 3 статті 215-3, частину 1 статті 17 пункти а, з, і статті 93 Кримінального кодексу України 1960 року, призначила покарання за кожне із цих діянь та визнала вважати ОСОБА_5 засудженим на підставі статті 42 КК України 1960 року за сукупністю злочинів, передбачених частиною 2 статті 17 частиною 3 статті 142, частиною 2 статті 17 частиною 3 статті 215-3, частиною 2 статті 17 пунктами а, г, ж, з, і статті 93, статтею 190-1, пунктами а, в, ж, з, і статті 93, частиною 3 статті 215-3, частиною 2 статті 145, частиною 3 статті 142, частиною 1 статті 17 частиною 3 статті 142, частиною 1 статті 17 частиною 3 статті 215-3, частиною 1 статті 17 пунктами а, г, з статті 93 Кримінального кодексу України 1960 року, частиною 1 статті 15 частиною 4 статті 187, частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України, до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.
У заяві захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 порушує питання про перегляд ухвали Верховного Суду України від 24 травня 2005 року за нововиявленими обставинами.
Обґрунтовуючи свою позицію стверджує, що зазначене судове рішення ухвалено незаконним складом суду, оскільки в складі касаційного суду, який переглядав оскаржуваний вирок, брав участь суддя котрий підлягав самовідводу. А на отриманий адвокатський запит листом від 02 жовтня 2015 року її було поінформовано в.о. керівником апарату Верховного Суду України, що в особових справах суддів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 відсутня інформація щодо прийняття ними присяги судді, яка є невід`ємною складовою статусу судді та, відповідно одностороннім зобов`язанням здійснити правосуддя сумлінно та у відповідності з Конституцією та законодавством України. На думку заявника, судова колегія в складі зазначених суддів не відповідає вимогам п. 1 статті 6 Конвенції відносно здійснення правосуддя судом, встановленим законом, з огляду, як на істотне порушення кримінально-процесуального закону при формулюванні складу колегії ( призначенням до участі в касаційному розгляді 24 травня 2005 року судді, який вирішував питання щодо законності тримання ОСОБА_9 під вартою), так і в недостатній легітимності суддів, які не склали присягу судді незалежної України.
Захисник ставить вимогу про скасування ухвали Верховного Суду України та постановлення нової ухвали, якою просить пом`якшити призначене ОСОБА_5 покарання, обравши його на певний строк.
Одночасно ОСОБА_4 ставить питання про поновлення строку на подання заяви про перегляд судового рішення щодо ОСОБА_5 за нововиявленими обставинами, посилаючись на безпідставне повернення ВССУ аналогічної заяви її підзахисному.
Перевіривши відповідність заяви вимогам ст. 462 КПК України, проаналізувавши зміст клопотання, колегія суддів вважає, що заяву необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 461 КПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.
Поважними причинами пропуску строку на подання заяви можуть бути визнані такі обставини, які об`єктивно перешкодили особі вчасно вчинити відповідну процесуальну дію.
Проте заявлене захисником клопотання про поновлення процесуального строку не містить обґрунтованих підстав для цього.
Повернення ВССУ одній стороні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не стосується (не виключає обов`язку) дотримання іншою стороною процесуального строку.
Інших переконливих аргументів на підтвердження поважності причин, через які захисник не мала можливості подати зазначену заяву із дотриманням вимог ч. 1 ст. 461 КПК України протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини, у клопотанні не наведено.
Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК України.
З огляду на викладене та відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, якщо заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подана після закінчення встановленого законом строку і суд за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення, заява підлягає поверненню особі, що її подала.
Керуючись ч. 3 ст. 429, ст. 461, ч. 3 ст. 464 КПК України,

у х в а л и л а:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про поновлення строку подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України від 24 травня 2005 року щодо ОСОБА_5 відмовити.
Повернути захиснику ОСОБА_11 заяву про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Верховного Суду України 24 травня 2005 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3