Справа № 350/1247/13-к
Провадження № 11-кп/779/22/2014
Категорія ч. 2 ст. 272 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

20 січня 2014 року м. Івано-Франківськ
Суддя-доповідач Апеляційного суду Івано-Франківської області ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , який бере участь у судовому провадженні дистанційно, розглянувши клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 під час підготовки до апеляційного розгляду, -

в с т а н о в и в :
Ухвалою судді-доповідача від 16.01.2014 року відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 на вирок Рожнятівського районного суду від 25.11.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 401 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суддя-доповідач протягом десяти днів після відкриття апеляційного провадження за скаргою на вирок суду першої інстанції вчиняє певні дії під час підготовки до апеляційного розгляду.

Захисник ОСОБА_4 разом з апеляційною скаргою заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , посилаючись на те, що відповідно до ст. 176 КПК застосування запобіжних заходів під час судового провадження можливе лише за клопотанням прокурора, однак в судовому засіданні прокурор такого клопотання не заявляв, обвинувачений ОСОБА_5 виконував покладені на нього обов`язки, при застосуванні до нього запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання. Крім того, особи, засуджені до обмеження волі, відповідно до ст. 57 Кримінально-виконавчого кодексу України прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно.

Суддя-доповідач, розглянувши доводи клопотання, заслухавши думку захисника, обвинуваченого та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення клопотання захисника щодо зміни запобіжного заходу з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 19.06.2013 року ухвалою слідчого судді Рожнятівського районного суду обвинуваченому ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід особисте зобов`язання (т. 1 а.с. 237-240). 11.07.2013 року ухвалою суду на час розгляду справи залишено обвинуваченому раніше обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Вироком суду від 25.11.2013 року, з метою забезпечення кримінального провадження до вступу вироку у законну силу, змінено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 з особистого зобов`язання на тримання під вартою.

Відповідно до вимог статті 374 КПК у мотивувальній частині вироку зазначаються мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд, у резолютивній частині вироку зазначаються рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження. Таких вимог закону судом не дотримано.

Частиною 1 статті 183 КПК передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Рішення суду про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на тримання під вартою не містить посилання на обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК, та про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам. Учасники судового провадження не заявляли клопотань про зміну запобіжного заходу обвинуваченому.

Проголосивши 25.11.2013 року вирок, яким обвинуваченому призначено покарання, не пов`язане з позбавленням волі, тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою після 25.11.2013 року не відповідає вимогам закону та суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, викладеній в рішенні «Мурукін проти України» від 02.09.2010 року, де зазначено безумовний обов`язок суду негайно звільнити особу з-під варти в день проголошення вироку, у випадку, коли цій особі призначено покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Враховуючи необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження до вступу вироку в законну силу, наявність достатніх підстав вважати, що існує один з ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, та оцінюючи в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК, а також положення ст. 181 КПК щодо застосування домашнього арешту як запобіжного заходу до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, більш м`який запобіжний захід є недостатньо ефективним для запобігання ризикам порівняно із домашнім арештом.

Таким чином, клопотання захисника слід задовольнити частково, змінити запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт із застосуванням зобов`язання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 201, 202, 401 КПК України, суддя-доповідач,-

у х в а л и в :
Клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити частково.

Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_5 цілодобово залишати житло за адресою: квартира АДРЕСА_1 .

Обвинувачений зобов`язується прибувати за кожною вимогою до апеляційного суду Івано-Франківської області.

Строк дії ухвали до вступу вироку Рожнятівського районного суду від 25.11.2013 року в законну силу, але не більше двох місяців з дня її проголошення.

Копії ухвали направити начальнику УМВС в Івано-Франківській області та начальнику Івано-Франківського СІЗО для негайного виконання, та надіслати учасникам судового провадження для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_2