дата документу :
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 липня 2016 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , сторона захисту обвинувачений ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
04.04.2016 року близько 23 години, ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення дизельного палива, про місце зберігання якого знав раніше, прибув до господарства подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яке розташоване у АДРЕСА_2 . Переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи, що його дії носять незаконний та протиправний характер, шляхом вільного доступу через неогороджену земельну ділянку, він проник до подвір`я вищезазначеного господарства та перебуваючи на його території, таємно з корисливих мотивів підійшов до незамкненого приміщення господарського типу призначеного для зберігання матеріальних цінностей і шляхом вільного доступу через ворота проник в середину цього господарського приміщення. У даному приміщенні ОСОБА_7 виявив каністри із дизельним паливом та пластмасову бочку в якій зберігалося дизельне паливо. Після цього, забравши дві каністри ємністю по 30 літрів кожна, в яких знаходилося 45 літрів дизельного палива, він переніс каністри до місця свого проживання, а, повернувшись, із пластмасової бочки перелив дизельне паливо до пластмасової каністри ємністю у 20 літрів, яку знайшов у цьому ж приміщенні. Наливши п`ять літрів дизельного палива у зазначену каністру, частину дизельного палива розливши на землю, ОСОБА_7 переніс цю каністру із дизельним паливом та знайдену каністру із дизельним паливом у 20 літрів до свого господарства, після чого з місця вчинення злочину зник. В подальшому він розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Отже, своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинив подружжю ОСОБА_6 та ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 1578,66 грн.
Обвинувачений в судовому засіданні повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідуванням кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння. Прокурор та потерпілий в судовому засіданні не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, у зв`язку із чим, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, суд переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся та показав, що дійсно 04.04.2016 року близько 23 години з метою викрадення у сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 дизельного палива, про місце зберігання якого знав раніше, він через неогороджену їх земельну ділянку проник на подвір`я, підійшов до незамкненого приміщення господарського типу призначеного для зберігання матеріальних цінностей і шляхом вільного доступу через ворота проник в середину. З даного приміщення він спочатку переніс до себе додому дві каністри ємністю по 30 літрів кожна, в яких знаходилося 45 літрів дизельного палива, а коли повернувся із пластмасової бочки перелив ще дизельне паливо до пластмасової каністри ємністю у 20 літрів, яку знайшов. В цю каністру він налив п`ять літрів дизельного палива, певну частину розлив на землю, а потім цю каністру та ще одну знайдену каністру із дизельним паливом у 20 літрів відніс до свого господарства. В подальшому він розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Також, обвинувачений не оспорює, що внаслідок його протиправних дій потерпілим завдано майнову шкоду на загальну суму 1578,66 грн.
Таким чином, судом визнається доведеним, що ОСОБА_7 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням в приміщення, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України. Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.
В судовому засіданні обвинувачений визнав свою провину, висловив жаль з приводу вчиненого, у зв`язку із чим, щире каяття суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання. Також, потерпілий та обвинувачений в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_7 повністю добровільно відшкодував завданий злочином збиток, у зв`язку із чим, дану обставину суд визнає такою, що пом`якшує покарання. Обставинами, які обтяжують покарання є повторність, рецидив злочинів, а також вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Призначаючи покарання, суд виходить з того, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є злочином проти власності. У відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення відноситься до тяжких злочинів. Згідно медичних довідок на обліку у психіатра та лікаря нарколога обвинувачений не перебуває. Відповідно до довідок Кіровської сільської ради від 23.05.2016 року ОСОБА_7 постійно проживає разом із батьками в с. Кучаків, не одружений, не працює. За даними кримінально-виконавчої інспекції за час перебування на обліку за попереднім вироком він характеризується з посередньої сторони, два рази не з`являвся на реєстрацію, за що йому винесені офіційні застереження.
ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, двічі до нього застосовувалось звільнення від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.. 75 КК України. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29.07.2014 року до ОСОБА_7 застосовано Закон України «Про амністію у 2014 році» та звільнено його від відбуття покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14.06.2010 року.
Установлено, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки. На підставі ст.. 75 КК України його було звільнено від відбування покарання із випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю три роки. Таким чином, новий злочин було вчинено обвинуваченим протягом іспитового строку.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого, який наполягав на реальному позбавленні волі, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Згідно ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу. Таким чином, на підставі ст.. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2015 року та призначити остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк чотири роки шістдесят днів.
При цьому, при призначенні даного покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та усі вищевказані обставини справи, суд вважає, що правові підстави для застосування статті 69 КК України і призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, а також для застосування ст.. 75 КК України і звільнення обвинуваченого від реального відбування покарання з випробуванням відсутні.
Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження.
До набрання вироком законної сили змінити запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_7 з домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту в залі судового засідання.
Керуючись ст.ст. 368, 373, 374 КПК України, ч. 3 ст. 185 КК України, суд
п о с т а н о в и в :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні щодо вчинення ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ст.. 71 КК України частково приєднати невідбуту ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 частину покарання за попереднім вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.11.2015 року та призначити остаточне покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у виді позбавлення волі на строк чотири роки шістдесят днів.
Змінити обраний відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту на тримання під вартою, взявши його під варту в залі судового засідання.
Строк відбування покарання рахувати з 05.07.2016 року .
Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України слід залишити в матеріалах кримінального провадження.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1