Справа №336/8196/15-к
Пр. №1-кп/336/218/2016
У Х В А Л А
про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
29 березня 2016 року м.Запоріжжя

Колегія суддів Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_5 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003456 від 15.08.2015 року, відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

06.11.2015 року старший прокурор прокуратури Шевченківського району м.Запоріжжя ОСОБА_5 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з обвинувальним актом за матеріалами кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_8 за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Ухвалою суду від 14.01.2016 року зазначений обвинувальний акт повернуто керівнику Запорізької місцевої прокуратури №1 як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15.03.2016 року апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задоволено, ухвалу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14.01.2016 року скасовано та призначено новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Прокурор ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , оскільки строк дії ухвали суду закінчується 31.03.2016 року. Пояснив, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, яке кримінальним законодавством віднесено до особливо тяжких, зазіхнувши на невід`ємне право людини на здоров`я. Прокурор зазначає про продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих. Крім того, ОСОБА_6 раніше неодноразово засуджений за скоєння тяжких злочинів. Жодний з інших запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, враховуючи відомості щодо особи обвинуваченого, який не має постійного джерела доходів, крім того, не встановлено осіб, які б заслуговували на довіру та могли поручитись за обвинуваченого. Зазначені ризики, на думку сторони обвинувачення, свого значення не втратили, обставини, що характеризують особу ОСОБА_6 , не змінилися. Тому просить продовжити строк дії запобіжного заходу строком на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_8 , його захисник адвокат ОСОБА_9 та потерпілий ОСОБА_10 в підготовче судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду клопотання прокурора. Згідно з письмовим клопотанням адвоката ОСОБА_9 , вона перебуває в іншому судовому засіданні в Комунарському районному суді м.Запоріжжя.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечували.

Розглянувши клопотання прокурора, суд вирішує питання про доцільність його продовження у відповідності до глави 18 КПК України. Заслухавши думки учасників процесу, суд дійшов висновку про те, що воно підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 11.04.2013 у справі "Вєренцов проти України" ЄСПЛ зазначив, що відповідно до його усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним відправленням правосуддя, у рішенні судів мають адекватно зазначатися підстави, на яких вони ґрунтуються. Ступінь застосування цього обов`язку наводити підстави може змінюватися залежно від характеру рішення та повинен визначатися з огляду на обставини справи (див. п. 26 рішення ЄСПЛ у справі "Гарсія Руіс проти Іспанії").

У відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Суд приймає рішення із врахуванням практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17.08.2015 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Востаннє строк дії запобіжного заходу ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11.02.2016 року продовжено до 31.03.2016 року.

За результатами розгляду клопотання, суд дійшов висновку про наявність суттєвих ризиків та достатніх підстав, які свідчать про необхідність продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, що відповідає ч.1 ст. 197 КПК України.

ОСОБА_6 , як вбачається з обвинувального акту, обвинувачений у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, раніше неодноразово засуджений за вчинення злочинів, зокрема, проти власності, в сфері обігу наркотичних засобів. Крім того, ОСОБА_6 до затримання не мав постійного та офіційного джерела доходів, вів асоціальний спосіб життя, наявність родинних зв`язків не утримала його від протиправної діяльності, що свідчить про наявність обґрунтованої підозри у можливості продовження кримінальної поведінки. Зазначений ризик не втратив своєї актуальності.

За станом здоров`я обвинувачений може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі.

В провадженні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження №336/10605/13-к, пр.№1-кп/336/17/2016 відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя по кримінальному провадженню №336/10605/13-к, пр.№1-кп/336/653/2015 від 11.12.2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок не набрав законної сили.

Зазначені провадження до вирішення питання про їх роз`єднання 30.10.2015 року перебували на спільному розгляді в суді. Так, ухвалою суду від 17.06.2015 року змінено запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_6 , з тримання під вартою на домашній арешт.

Під час дії домашнього арешту виникли підстави для порушення органом досудового розслідування кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.

Знаходять своє підтвердження й наступні доводи сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_6 може впливати на потерпілого, який не надавав пояснень під час розгляду провадження в суді.

Суд виходить з того, що продовження строку дії запобіжного заходу забезпечить можливість особистої участі обвинуваченого під час судового провадження, встановлені судом обставини повністю виключають застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу у вигляді застави, особистої поруки та домашнього арешту.

Тому судом визнано правомірним та доцільним продовжити подальше утримання обвинуваченого під вартою, оскільки клопотання прокурора відповідає вимогам статей 184, 199 КПК України. Встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, є реальними, виправдовують обмеження волі обвинуваченого.

Керуючись ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 183, 197, 199, 331, 336, 350, 369-372, 392 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, - з 29.03.2016 року по 27.05.2016 року.
Копію ухвали надіслати Запорізькому слідчому ізолятору, обвинуваченому через адміністрацію Запорізького слідчого ізолятору, його захиснику та прокурору Шевченківського району м.Запоріжжя.

Ухвала суду не оскаржується та підлягає негайному виконанню.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3