КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №1-160/2011
Провадження №
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2011 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої - судді Одринської Т.В.,

при секретарі Перепелиці Т.О.,

за участю прокурора Храпко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 та області, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, працюючого директором ПП «Укрбізнесбезпека 2007», проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового слідства ОСОБА_1 звинувачується в тому, що будучи призначеним наказом № 01-к від 24.04.2008 року на посаду директора ПП «Укрбізнесбезпека-2007» і будучи службовою особою, яка постійно обіймає посаду, повязану з виконанням організаційно- розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків вчинив грубе порушення законодавства про працю, що виразилося в наступному.

Наказом № 11-к від 15.03.2010 року ОСОБА_2 прийнятий на посаду охоронника ПП «Укрбізнесбезпека-2007» з 15.03.2010 року з терміном випробування на один місяць. В цей же день із ОСОБА_2 був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, що суперечить вимогам ст. 135 КЗпП України щодо сфери укладення письмових договорів про повну матеріальну відповідальність.

Наказом № 14-к від 19.03.2010 року ОСОБА_3 прийнятий на посаду охоронника ПП «Укрбізнесбезпека-2007» з 19.03.2010 року з терміном випробування на один місяць. В цей же день із ОСОБА_3 був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, що суперечить вимогам ст. 135 КЗпП України щодо сфери укладення письмових договорів про повну матеріальну відповідальність.

Наказом № 27-к від 28.05.2010 року на підставі рапорту командира відділення ОСОБА_4 охоронники ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 28.05.2010 року звільнені із займаних посад «за виявлену невідповідність займаній посаді», згідно п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України. При цьому, в порушення п. 2.25 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників зміст вказаного наказу та записів до трудових книжок ОСОБА_3 та ОСОБА_2 чітко не визначають підставу звільнення, а обставини, вказані в рапорті командирі відділення ОСОБА_4 щодо можливої участі вказаних працівників у вчиненні крадіжки не є підставою для звільнення їх за п.2 ч.І ст. 40 КЗпП України, а тому звільнення цих працівників є неправомірним.

При звільненні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 всупереч ст. 44 КЗпП України їм не була виплачена вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

В порушення ч.І ст. 83 КЗпП України та ч.І ст. 24 Закону України «Про відпустки» ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не була виплачена грошова компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки.

В порушення ст. ст. 47,116 КЗпП України ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по даний час не видані належно оформлені трудові книжки, з ними не проведено повний розрахунок, а також їм не видані копії наказу про звільнення з роботи. Всупереч п 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників в повідомленнях від 09.07.2010 року та 04.11.2010 року направлених ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відсутні відомості про необхідність отримання ними своїх трудових книжок. Крім того, як показали ОСОБА_3 та ОСОБА_2, повідомлення від 09.07.2010 року вони не отримали, що ставить під сумнів направлення даних повідомлень роботодавцем.

Згідно платіжних відомостей ПП «Укрбізнесбезпека-2007» за березень-травень 2010 року на даний час відсутні підписи ОСОБА_2 про одержання заробітної плати за квітень та травень 2010 року на загальну суму 1 203 грн. 60 коп., відсутні підписи ОСОБА_3 про одержання заробітної плати за березень , квітень та травень 2010 року на загальну суму 1 761 грн. 26 коп., що свідчить про порушення вимог ч.2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці».

Станом на 13.07.2010 року, під час перевірки ПП «Укрбізнесбезпека-2007» територіальною державною інспекцією праці у Полтавській області, трудові договори з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвані не були , записи про прийняття на роботу та записи про звільнення до трудових книжок працівників не вносилися, що свідчить про те, що наказ про звільнення вказаних працівників з 28.05.2010 року був виданий після 13.07.2010 року, а відповідні записи до їх трудових книжок внесені після вказаної дати, що є порушенням ч.1 ст. 47 КЗпП України.

Наказом № 17-к від 01.04.2010 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 прийняті на посади охоронників ПП «Укрбізнесбезпека-2007» з 01.04.2010 року з терміном випробування на один місяць. Наказом № 24-к від 14.05.2010 року ОСОБА_7 прийнятий на посаду охоронника ПП «Укрбізнесбезпека-2007» з 14.05.2010 року з терміном випробування на один місяць. В дні прийняття на роботу із вказаними працівниками були укладені договори про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, що суперечить вимогам ст. 135 КЗпП України щодо сфери укладення письмових договорів про повну матеріальну відповідальність.

В табелі обліку використання робочого часу ПП «Укрбізнесбезпека-2007» за квітень 2010 року прізвища ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відсутні, а табелі обліку використання робочого часу за травень-липень 2010 року щодо вказаних працівників та за травень -жовтень 2010 року щодо ОСОБА_7 не відповідають фактично відпрацьованих ними годин, що є порушенням вимог ч.2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці».

У платіжній відомості ПП «Укрбізнесбезпека-2007» за квітень 2010 року прізвища ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відсутні теж, що також свідчить про порушення ч.2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці».

В подальшому нарахування заробітної плати працівникам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проводилось з розрахунку посадового окладу за фактично відпрацьований час. Виплата заробітної плати , всупереч ч.І ст. 115 КЗпП України та ч.І ст. 24 Закону України «Про оплату праці», проводилась один раз на місяць.

Відповідно до наказу № 39-к від 18.08.2010 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звільнені із займаних посад з 18.08.2010 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. Згідно з наказом № 45-к від 14.10.2010 року ОСОБА_7 звільнений із займаної посади з 15.10.2010 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористані дні щорічної відпустки. Під час допитів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 показали, що на даний час розрахунок з ними не проведений, що є порушенням ст. 116 КЗпП України. Крім того, в порушення порядку обчислення середньої заробітної плати , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, ОСОБА_7 невірно обраховано кількість днів для обрахунку грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки .

Згідно табеля використання робочого часу за липень 2010 року вказані працівники працювали по 20-24 години протягом доби, що передбачає виконання роботи в нічний час, в порушення ст. 108 КЗпП України, оплата праці за роботу в нічний час в підвищеному розмірі не проводилась.

В червні 2010 року згідно табеля використання робочого часу ОСОБА_6 відпрацював 176 годин при нормі 168 годин, оплату праці йому проведено з розрахунку посадового окладу без належної оплати праці в надурочний час, чим порушено вимоги ч.І ст. 106 КЗпП України.

Крім того, в червні 2010 року ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_6, які працювали у святковий день - 28 червня, оплата праці у підвищеному розмірі за роботу у святковий день не проведена, що є порушенням ч. 1 ст. 107 КЗпП України.

В червні 2010 року ОСОБА_5 та ОСОБА_7 була нарахована заробітна плата нижче він законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати, чим порушено ч.ч. 1,4, ст. 95 КЗпП України та ч.ч. 1,3 ст. 3 Закону України «Про оплату праці».

Наказом № 07-к від 25.02.2010 року ОСОБА_8 прийнята на посаду охоронника ПП «Укрбізнесбезпека-2007» з 25.02.2010 року з терміном випробування на один місяць. В цей же день із ОСОБА_8 був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, що суперечить вимогам ст. 135 КЗпП України щодо сфери укладення письмових договорів про повну матеріальну відповідальність.

Відповідно до табелів використання робочого часу, відомостей про нарахування та виплату заробітної плати, всупереч ч.І ст. 115 КЗпП України та ч.І ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата ОСОБА_8 виплачувалась один раз на місяць.

В березні 2010 року при нормі тривалості робочого часу 176 годин ОСОБА_8 відпрацював 184 годин, в тому числі у святковий день - 8 березня. В порушення вимог ч.І ст. 106, ч.І ст. 107 КЗпП України ОСОБА_8 не проведено оплату праці у підвищеному розмірі за роботу в надурочний час та у святковий день. Також їй не проведено в подвійному розмірі оплату праці за роботу у святкові дні в квітні-травні, а саме : 4 квітня. 1,2,23 травня.

Відповідно до табелів використання робочого часу за липень 2010 року ОСОБА_8 працювала протягом місяця по 20, 24 години, що передбачає виконання роботи в нічний час, проте оплата праці за роботу в нічний час в підвищеному розмірі не проводилася, що є порушенням ст. 108 КЗпП України.

Окрім того, органами досудового слідства встановлено, що з середини липня 2009 року по червень 2010 року в ПП «Укрбізнесбезпека-2007» на посаді охоронника працював ОСОБА_9, який виконував свої службові обовязки в підземному переході «Злато місто» в м. Полтаві, ВАТ «Ланнівський цукровий завод» та ЗАТ фірма «Полтавпиво». При прийнятті на роботу ОСОБА_9 надав керівництву підприємства свою трудову книжку та копію паспорту, в подальшому він також надав 4 свої фотокартки форматом 3 на 4 см. для виготовлення посвідчення охоронника ПП «Укрбізнесбезпека-2007».

01.06.2010 року ОСОБА_9 подав директору ПП «Укрбізнесбезпека-2007» ОСОБА_1 заяву про звільнення його за власним бажанням, пісдя чого неодноразово звертався до ОСОБА_1 з питаннями проведення з ним розрахунку при звільненні та внесення відповідних записів до трудової книжки, однак в подальшому одержав від ПП «Укрбізнесбезпека-2007» лише свою трудову книжку без внесених до неї записів про його роботу на даному підприємстві, що свідчить про порушення вимог ч.2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці».

Органами досудового слідства дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.І ст. 172 КК України як грубе порушення законодавства про працю.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав частково та заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі Закону України Про амністію від 08.07.2011 року і надав суду заяву, в якій просить звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ЗУ Про амністію.

Суд, заслухавши прокурора, який не заперечує проти звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності по амністії та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження серія ІІІ-УР № 031863 від 03.02.1961 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і його матірю є ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, тобто на день набрання чинності Законом України Про амністію від 08.07.2011 року підсудний мав на утриманні матір 72-річного віку, при цьому у батьків не має інших дітей.

Відповідно до п. є ст.1, ст.6 Закону України Про амністію від 08.07.2011 року від кримінальної відповідальності звільняються особи, які на день набрання чинності Закону України «Про амністію у 2011 році» мають одного чи обох батьків, які досягай 70-річного віку або визнані інвалідами першої групи, за умови, що в цих батьків немає інших працездатних дітей.

Виходячи з п.4 ст.6 КПК України, акт амністії є обставиною, що виключає провадження у справі.

Керуючись п. є ст.1, ст.6 Закону України Про амністію від 08.07.2011 року, п.4 ст.6, ст.248 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності на підставі п. є ст.1 Закону України Про амністію від 08.07.2011 року.

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст. 172 КК України провадженням закрити на підставі п.4 ст.6 КПК України.

Запобіжний захід ОСОБА_1 у вигляді підписки про невиїзд - скасувати.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом 7 діб з моменту його проголошення.

Головуючий Т.В.Одринська

07.09.2011