У Х В А Л А
24.03.2016 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі

головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження, внесене у Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000703 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 186 ч. 3, 187 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В:
На розгляді суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 186 ч. 3, 187 ч. 3 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Встановлено, що ухвалою суду від 28 січня 2016 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 26 березня 2016 року.

У зв`язку з тим, що судовий розгляд даного кримінального провадження на даний час не завершено, а строк дії вказаного запобіжного заходу закінчується, за ініціативою суду на розсуд учасників судового провадження винесено питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

В судовому засіданні прокурор просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою, так як ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не відпали, обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, перебуваючи на волі може вчинити новий злочин, а також просить врахувати, що обвинувачений є раніше судимий.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні просять змінити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог пунктів 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Суд вважає, що підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу обраного відносно обвинуваченого не вбачається, оскільки в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слід продовжити. Зокрема, продовжують існувати обґрунтовані ризики того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, впливати будь-яким чином на потерпілих та свідків, чим перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення, а тому більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків. Також суд враховує тяжкість пред`явленого обвинувачення, пов`язаного із вчиненням умисного тяжкого та особливо тяжкого злочинів, покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також наявність попередніх судимостей за вчинення ним умисних злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 196, 331, 369 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 20 травня 2016 року.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуюча, суддя ОСОБА_1
судді ОСОБА_2
ОСОБА_3