Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________22.07.2016
Справа № 490/2952/16-к
н/п 1-кп/490/401/2016
У Х В А Л А
22 липня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

їх захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7

під час судового розгляду на підставі обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0006186, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є громадянином України, неодруженим, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є раніше судимим 20 червня 2012 року Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 121 КК України до трьох років позбавлення волі, 01 липня 2014 року звільнений від подальшого відбування покарання на підставі п. «а» ст. 4 Закону України « Про амністію»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Миколаєві, є громадянином України, неодруженим, не працює, проживає адресою: АДРЕСА_2 , є раніше судимим 21 березня 2013 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 187 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки, від відбування якого на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробуванням строком на три роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 122 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
До обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 застосовано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.

Строк дії запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спливає 22 липня 2016 року.

У судовому засіданні 22 липня 2016 року судом відповідно до вимог ст. 331 КПК України поставлено питання щодо продовження строків тримання обвинувачених під вартою.

Захисники та обвинуваченні заперечували проти продовження строків тримання під вартою, просили змінити запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, застосовані обвинувачених на інші, менш суворі, щодо ОСОБА_4 - на особисте зобов`язання, щодо ОСОБА_5 - на домашній арешт.

Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.

Як випливає зі змісту ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку тримання під вартою обвинуваченого не залежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження цього строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя врахував те, що цей обвинувачений є раніше судимим за корисливий злочин, обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого корисливого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, не має постійного місця проживання, офіційного місця роботи та постійного заробітку, при затриманні чинив фізичний опір.

Враховуючи ці обставини слідчий суддя, а у подальшому суд, прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме щодо високого ступеню ймовірності того, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 буде переховуватися від органу досудового розслідування, впливати на свідків, вчинить нові аналогічні кримінальні правопорушення.

Хоча й після зміни обвинувачення зазначені вище ризики в певній мірі збереглися, однак у теперішній час ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 122 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше трьох років.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Дані про такі обставини стороною обвинувачення суду не надано. Враховуючи наведене суд не вважає можливим продовження строку тримання цього обвинуваченого під вартою, а тому застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно змінити на домашній арешт строком до 18 вересня 2016 року із забороною цілодобово залишати обвинуваченим місця його проживання - квартиру АДРЕСА_3 , та з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя врахував те, що цей обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого корисливого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, не має постійного місця проживання, офіційного місця роботи та постійного заробітку, при затриманні чинив фізичний опір.

Враховуючи ці обставини слідчий суддя, а у подальшому суд, прийшли до висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме щодо високого ступеню ймовірності того, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 буде переховуватися від органу досудового розслідування, впливати на свідків, вчинить нові аналогічні кримінальні правопорушення.

Хоча й після зміни обвинувачення зазначені вище ризики в певній мірі збереглися, однак у теперішній час ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, за який не передбачено покарання у виді позбавлення волі, а тому виходячи зі змісту ст.ст. 181, 183 КПК України, застосування до нього таких запобіжних заходів як тримання під вартою і домашній арешт є неприпустимим. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне змінити застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181,183, 194, 199, 331 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Клопотання обвинувачених та захисників - задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 - змінити на домашній арешт на строк до 18 вересня 2016 року включно із забороною протягом дії запобіжного заходу цілодобово залишати місце його проживання - квартиру АДРЕСА_3 .

У зв`язку із застосуванням вказаного запобіжного заходу, на строк його дії, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

- за наявності здати до відповідного органу на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

- носити електронний засіб контролю.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 - змінити на особисте зобов`язання.

У зв`язку із застосуванням вказаного запобіжного заходу покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 на строк до 18 вересня 2016 року включно наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

- за наявності здати до відповідного органу на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками кримінального провадження.

Головуючий: