Справа № 562/1102/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
24.06.2016 року.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області кримінальне провадження №0000243 про обвинувачення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого без реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в:
01 квітня 2016 року близько 18.00 години ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, через відчинене вікно незаконно проник у підсобне приміщення по АДРЕСА_2 , звідки намагався таємно викрасти камуфляжний намет розміром 2х2м вартістю 242,25 грн., однак не зміг довести злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю та по суті пояснив, що дійсно 01 квітня 2016 року близько 18.00 години він проходив по АДРЕСА_3 та побачив у підсобному приміщені відчинене вікно, через яке вирішив проникнути у середину з метою викрадення чужого майна. Коли проник у середину приміщення, то побачив там камуфляжний намет, який вирішив викрасти, але був помічений неповнолітніми дітьми та згодом затриманий. У вчиненому щиро кається.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить розглянути справу без його участі, претензій матеріального характеру до обвинуваченого він не має, щодо визначення виду покарання підтримує позицію прокурора.

У зв`язку з тим, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає за можливе визнати дослідження доказів щодо цих обставин недоцільним, і проти цього вони не заперечують. При цьому суд переконався у тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, які б підлягали б доказуванню і ними не заперечуються, та сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні доведена повністю.

Таким чином, судом встановлено, що своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, поєднаному з проникненням у приміщення ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

При обранні виду та визначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує, що злочин, в якому він обвинувачується, згідно ст.12 КК України є середньої тяжкості, думку потерпілого, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра не перебуває та перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання алкоголю, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, не вбачається.

Таку сукупність обставин суд вважає підставою для застосування відносно обвинуваченого ст.75 КК України з покладенням на нього певних обов`язків, оскільки, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання, але в умовах постійного контролю за його поведінкою з боку органів кримінально-виконавчої інспекції.

При визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, виду і строку призначеного основного покарання, обставин, що характеризують особу обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експерта для проведення товарознавчої експертизи становлять 351 грн. 84 коп., які відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368-371, 374-376, 395 КПК України, суд
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 /три/ роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 /одного/ року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта на загальну суму 351 (триста п`ятдесят одна) грн. 84 (вісімдесят чотири) коп.

Речові докази по справі, а саме:

-камуфляжний намет розміром 2х2м, який зберігаються у кімнаті речових доказів Здолбунівського ВП ГУНП в Рівненській області та належать ОСОБА_5 , повернути законному володільцю.

Документи кримінального провадження №0000243 залишити у матеріалах кримінальної справи протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя: