Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
18 лютого 2016 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Рокитнівського районного суду Рівненської області від 10.12.2015 року у кримінальному провадженні №0000200 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

за ч.2 ст.286 КК України, з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника- ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:
10 липня 2015 року близько 16 години ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «Volksvagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по зустрічній смузі руху лісовою дорогою зі сторони смт. Томашгород Рокитнівського району Рівненської області у напрямку автодороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин, в порушення вимог підпункту «б», п.2.3, п.11.3 ПДР проявив неуважність до дорожньої обстановки та на заокругленні дороги ліворуч по ходу руху допустив зіткнення з мотоциклом «Kinlon», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався по своїй смузі руху у зустрічному напрямку, врезультаті чого останній від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

Вироком Рокитнівського районного суду Рівненської області від 10.12.2015 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.286 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Судом також вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

В поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи вирок в частині фактичних обставин справи вважає, що вирок підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_5 покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що місцевий суд, призначивши ОСОБА_5 основний вид покарання у виді позбавлення волі, не прийняв жодного рішення щодо додаткового покарання, яке передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України. Зазначає, що суд залишив поза увагою доводи прокурора стосовно необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України. Просить вирок суду скасувати частково та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покласти на нього обов`язки згідно п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України.

Винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення встановлена сукупністю зібраних у справі доказів, яким дана повна та всебічна оцінка та не заперечується учасниками судового розгляду.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України є вірною.

Вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного ОСОБА_5 покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п.3 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Санкцією ч.2 ст.286 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Місцевий суд вказані вимоги закону залишив поза увагою, призначивши ОСОБА_5 основний вид покарання у виді позбавлення волі, не прийнявши жодного рішення щодо додаткового покарання, яке передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України, про що обгрунтовано зазначено в поданій на вирок суду апеляційній скарзі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні прокурор вказував про необхідність покладення на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язків, передбачених п.п.2-4 ч.1 ст.76 КК України, однак вказані доводи прокурора судом першої інстанції при ухваленні вироку проігноровані.

За таких обставин, вирок місцевого суду підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового вироку.

Згідно ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з послідуючими змінами), суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, яке має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як встановлено ч. 1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає щире каяття, сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої шкоди, наявність на утриманні малолітньої дитини. Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.

Частиною 1 ст. 76 КК України визначено перелік обов`язків, які суд може покласти на засудженого у разі його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є необережним тяжким злочином; обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обтяжуючих обставин; особу обвинуваченого, який по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, дружина зайнята по догляду за дитиною, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався та приходить до висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На думку колегії суддів, ОСОБА_5 слід призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України та покладенням обов`язків згідно п. п.2,3 ст.76 КК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Рокитнівського районного суду Рівненської області від 10.12.2015 року в частині призначеного ОСОБА_5 покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Згідно п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок Апеляційного суду Рівненської області набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

с у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

З оригіналом вірно: Суддя ОСОБА_1