У Х В А Л А
Справа № 185/2307/15-к
Провадження №
27 лютого 2015 року м. Павлоград
Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні погоджене з прокурором Павлоградської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 клопотання слідчого СВ Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів,
В С Т А Н О В И В:
· ідентифікаційні ознаки кінцевого обладнання абонентів А: унікальний ідентифікатор сім-картки (IMSS), міжнародний ідентифікатор кінцевого обладнання (IMEI) тощо;
· дата, час та тривалість з`єднання абонентів А;
· ідентифікаційні ознаки кінцевого обладнання споживачів телекомунікаційних послуг, з якими відбувався сеанс зв`язку абонентів А;
· за наявності контрактної угоди (або відповідної реєстрації) абонентів А, відомості про його особу;
· назви станцій прийому дзвінків з вказівками їх точного місця розташування.
Розглянувши клопотання, вивчивши додані до нього документи, з`ясувавши думку прокурора та обґрунтування останнього щодо вмотивованості поданого до суду клопотання, приходжу до наступного висновку.
В поданому клопотанні слідчий просить надати тимчасовий доступ речей і документів, які відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК України містять охоронювану законом таємницю та мають інформацію, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо, але в порушення п. 6 ч. 2 ст. 160 КПК України не зазначає неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
Вказане клопотання вказаним вимогам закону не відповідає, оскільки відсутня вказівка про неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, з огляду на інформацію в контексті п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК України.
Окрім цього, зі змісту клопотання слідчого вбачається, що останній клопоче про отримання тимчасового доступу до інформації, яка знаходиться у оператора телекомунікацій.
Тобто, перелік інформації, до якої слідчий намагається отримати тимчасовий доступ свідчить про те, що поданим клопотанням слідчий ставить питання про втручання у приватне спілкування.
В свою чергу, порядок втручання у приватне спілкування регулюється Главою 21 КПК України, а не статтями 40,131,132,159-164 КПК України, на які у клопотанні посилається слідчий.
Таким чином, звертаючись з клопотанням про доступ до документів, і зокрема до отримання інформації про зміст телекомунікаційних послуг абонентів, слідчий порушує право на невтручання у приватне життя, яке гарантується статтями 31,32 Конституції України та статтею 15 КПК України, а відтак, як сторона обвинувачення, у не передбачений законом спосіб обирає менш обтяжливий для себе спосіб отримання інформації.
Однак, слідчий має діяти у відповідності до вимог Глави 21 КПК України з урахуванням того, що дозвіл на втручання у приватне життя та проведення негласних слідчих дій надається суддями апеляційного суду.
Відтак, слідчим не дотримані вимоги закону щодо складання й подання до суду вказаного клопотання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9 ч. 6, 163,164, КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання слідчого СВ Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про тимчасовий доступ до речей і документів відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1