Справа № 306/2034/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

24.03.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів ОСОБА_1 (головуючий), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11кп/777/207/2016 за апеляційною скаргою прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 29.01.2016.
Цією ухвалою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Тимошівка Камянського району Черкаської області, мешканця АДРЕСА_1 з середньою спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження закрито, з посиланням на ст. 46 КК України, в зв`язку з примиренням його з потерпілою.
ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що 11.08.2015 приблизно о 18 годині на подвір`ї по АДРЕСА_2 таємно викрав належний ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Lenovo А-390» вартістю 795 грн..
В ухвалі суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_8 визнав вину, розкаявся, відшкодував завдані збитки і примирився з потерпілою.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що ухвала винесена з порушенням приписів ст. 46 КК України: крадіжка, у вчиненні якої визнано винним ОСОБА_8 , є умисним злочином середньої тяжкості, отже дане кримінальне провадження закриттю з підстави, зазначеної в ухвалі суду першої інстанції, не підлягало. Просить ухвалу скасувати, а кримінальне провадження надіслати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді, промову прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевірив матеріали кримінального провадження, обговорив доводи апеляційної скарги і знаходить, що вона підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Згідно пункту 1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Як на підставу для закриття кримінального провадження і звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності суд першої інстанції послався на примирення обвинуваченого з потерпілою.
Згідно з приписом ч.4 ст. 56 КПК України потерпілий на всіх стадіях кримінального провадження має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення, але підставою для закриття кримінального провадження таке примирення є тільки у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Така правова підстава звільнення від кримінальної відповідальності, як примирення винного з потерпілим, передбачена у ст. 46 КК України. Однією з обов`язкових умов для прийняття такого рішення, відповідно до цієї статті, є вчинення вперше злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості.
Злочин передбачений ч.1 ст. 185 КК України, в учиненні якого суд визнав ОСОБА_8 винним, є умисним і, згідно з класифікацією, викладеною в ст. 12 цього Кодексу, злочином середньої тяжкості, оскільки за нього передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.
Отже закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України на підставі ст. 46 цього Кодексу є незаконним.
Поряд з цим Апеляційний суд відзначає, що в даному кримінальному провадженні слідчим, прокурором і судом першої інстанції не дотримані і інші вимоги кримінального процесуального закону.
Так, згідно зі статтею 2 КПК України кримінальне провадження, має своїм завданнями, зокрема, охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, окрім іншого, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення; форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Обов`язок доказування цих обставин в кримінальному провадженні у формі публічного обвинувачення, згідно з ч.1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора. Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, відповідно до ч.2 ст. 291 КПК України, мають міститися в обвинувальному акті.
Перевірка відповідності обвинувального акту вимогам КПК України, як випливає зі змісту п.3 ч.3 ст. 314 цього Кодексу, покладається на суд.
Слідчий виклав в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, але не сформулював в ньому обвинувачення ОСОБА_8 , чим істотно обмежив його процесуальні права, передбачені ст. 42 цього Кодексу.
Таке порушення вимог кримінального процесуального закону унеможливлює ухвалення судом законного і обґрунтованого рішення, проте суд першої інстанції на нього уваги не звернув, всупереч приписам ст. 314 КПК України відповідності обвинувального акту вимогам цього Кодексу не перевірив, призначив на його підставі судовий розгляд і внаслідок постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 370 КПК України.
Відповідно до ст. ст. 409 і 412 КПК України при розгляді справи в апеляційній інстанції воно утворює підставу для скасування судового рішення.
Ухвалити вирок або закрити кримінальне провадження за таких обставин апеляційний суд не вправі, оскільки такі рішення суперечили б правилам, викладеним у ст.ст. 417 і 420 КПК України.
Відповідно до ст. 314 КПК України перевірка відповідності обвинувального акта вимогам цього Кодексу і прийняття, в залежності від встановленого, відповідного рішення віднесено до компетенції суду першої інстанції на стадії підготовчого провадження. В разі, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, суд в підготовчому засіданні має прийняти рішення про повернення його прокурору.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 не застосовувався, підстав для його застосування немає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, Апеляційний суд Закарпатської області
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора Свалявського відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 29.01.2016 про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього скасувати і призначити новий розгляд цього кримінального провадження у суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.
Ухвала Апеляційного суду Закарпатської області набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.
Судді