Провадження №1-кп/168/38/16
Справа №168/293/16-к

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.07.2016 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Стара Вижівка в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Поліське Старовижівського району проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:
10.05.2016 р. близько 16.45 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на території власного подвір`я за адресою АДРЕСА_1 , під час сварки з ОСОБА_6 на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_6 декілька ударів дерев`яними граблями в область голови, заподіявши йому легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, у вигляді закритого перелому кісток спинки носа, синців та садна в ділянці обличчя, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я терміном більше шість діб, та тілесні ушкодження у вигляді синців та садна в ділянці лівого передпліччя та живота, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні злочину не визнав. Надав показання про те, що 10.05.2016р. близько 16:45 год. потерпілий прийшов до його будинку, під час розмови почав знімати фотоапаратом документ висновок про нормативно грошову оцінку земельної ділянки. Оскільки в цьому документі міститься інформація з анкетними даними членів його сім`ї він заборонив потерпілому фотографувати. На це зауваження потерпілий не реагував і був налаштований його шантажувати. Він попередив потерпілого, що у випадку продовження таких дій поб`є фотоапарат. Оскільки потерпілий не припинив зйомку, то він, взявши граблі з пластмасовими зубцями, замахнувся ними і мав намір вдарити ними по фотоапарату, а не вдарити потерпілого. Потерпілий тримав фотоапарат перед обличчям. Від удару граблі

2

розламались, куди саме цими граблями він вдарив, не бачив. На потерпілому жодних слідів ушкоджень не було, інших будь - яких ударів не наносив і не намагався наносити, умислу на заподіяння тілесних ушкоджень не мав. Просить його виправдати у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину. Намір пошкодити фотоапарат пояснює поведінкою потерпілого, котрий без його дозволу намагався проводити зйомку на належному йому подвір`ї.

Факт вчинення обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, незважаючи на не визнання вини, підтверджується дослідженими в суді доказами:

-показаннями потерпілого ОСОБА_6 про те, що 10.05.2016 р. близько 16.45 год. він прийшов до обвинуваченого додому для з`ясування умов купівлі-продажу земельної ділянки. Запитав обвинуваченого дозволу сфотографувати висновок про грошову оцінку земельної ділянки, на що обвинувачений не погодився. Між ними розпочалась суперечка, обвинувачений почав виштовхувати його з подвір`я, після цього обвинувачений підійшов до свого автомобіля і став виймати з багажника автомобіля граблі. Тоді, зрозумівши, що з багажника обвинувачений може витягнути будь-яку річ, і що є небезпека для свого життя, він з метою записати ці дії для подальшого свого захисту, увімкнув фотокамеру, за допомогою якої і було зафіксовано нанесення ОСОБА_4 удару граблями по голові. Фотоапарат він тримав не на рівні обличчя, оскільки він з поворотним екраном, а на рівні грудей. Від удару, який був спрямований в область голови, він закрився рукою, а зубці граблів розламались. Обвинувачений підхопив дерев`яний держак від граблів і наніс ним удар по животу. Третій удар обвинувачений наніс держаком по носу, від чого пішла кров. Четвертий удар був нанесений по фотоапарату. Ще один - п`ятий удар, який наніс обвинувачений, він відбив рукою. Після цього потерпілий сів у свій автомобіль і поїхав, а він намагався зупинити кров, а також в той же день звернувся з відповідною заявою в поліцію та за медичною допомогою;

-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_6 прийшов від ОСОБА_4 додому, його обличчя і одяг були в крові та повідомив їй, що ОСОБА_4 побив його граблями;

-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 про те, що 10.05.2016р. вона з чоловіком приїхала з роботи і бачила, що біля їхнього господарства стояв автомобіль потерпілого. Зі слів сусіда потерпілий себе добре почував, а зі слів чоловіка стало відомо, що потерпілий погрожував чоловікові;

-показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_9 про те, що дружина обвинуваченого повідомила їй, що ОСОБА_4 побив ОСОБА_6 ;

-повідомленням ЦРЛ №21 про те, що 10.05.2016р. ОСОБА_6 звернувся з діагнозом закритий перелом кісток носа без зміщення, травму отримав, з його слів, внаслідок побиття ОСОБА_4 ;

-висновком експерта №78 від 12.05.2016 р., згідно з яким в ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток спинки носа, синців та садна в ділянці обличчя, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, з короткочасним розладом здоров`я терміном більше шість діб, та тілесні ушкодження у вигляді синців та садна в ділянці лівого передпліччя та живота, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмета, можливо за обставин вказаних у постанові про призначення експертизи, при падінні з висоти власного зросту утворитись не могли;

-протоколом огляду предметів від 16 травня 2016 року згідно з яким на носії інформації - диск формату «DWD-R» з відеозаписом та аудіо записом, в ході якого зафіксовано як ОСОБА_4 підходить до багажного відділення свого автомобіля та відкриває багажник. З багажника дістає дерев`яні граблі з пластмасовими зубцями, після цього тримаючи граблі обома руками наносить ними удар в напрямку зверху вниз в

3

область голови потерпілого.

Вказані докази узгоджуються між собою і є належними і допустимими.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачений наніс лише один удар потерпілому спростовуються показаннями потерпілого та висновком експерта № 78 щодо кількості і локалізації тілесних ушкоджень.

Доводи обвинуваченого про те, що він не мав умислу на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки спрямовував удар на фотоапарат, якого потерпілий тримав на рівні обличчя, не заслуговують на увагу. Виходячи з описаного обвинуваченим і потерпілим механізму нанесення першого удару, удар був спрямований в область голови, крім цього обвинувачений повинен був передбачити наслідки своїх дій. Крім цього, про намір пошкодити фотоапарат не свідчать і кількість отриманих потерпілим тілесних ушкоджень і їх локалізація.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, оскільки він шляхом нанесення декількох ударів дерев`яними граблями умисно заподіяв потерпілому легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого немає, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, немає.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, обставини справи, особу винного, який характеризується за місцем проживання позитивно, вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку в нарколога і психіатра не перебуває, враховуючи його вік та види покарання, які можуть бути до нього застосовані, суд приходить до висновку, про необхідність призначення йому покарання в межах санкції ч.2 ст. 125 КК у виді штрафу в розмірі ближче до мінімального.

Потерпілий ОСОБА_6 пред`явив цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування шкоди.

Позов мотивує тим, що діями обвинуваченого йому завдано тілесні ушкодження, а отже і майнову шкоду, оскільки він затратив кошти на лікування та на придбання медичних препаратів в сумі 437,52 грн. Витрати на проїзд власним автомобілем в смт.Ратне для проведення експертизи становлять 200 грн. Просить також стягнути з обвинуваченого 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, яка полягає в перенесених ним моральних і фізичних стражданнях, негативних емоціях, пов`язаних з заподіянням тілесних ушкоджень. Також обґрунтовує позов тим, що не міг з`являтись на людях, оскільки мав синці на обличчі, від чого відчував дискомфорт і це позначилось на його ритмі і стилі життя.

У ході судового розгляду потерпілий уточнив позовні вимоги та просить стягнути з обвинуваченого вартість витрат на ремонт його фотоапарата, який був пошкоджений обвинуваченим під час нанесення тілесних ушкоджень. Вартість ремонту становить 1200 грн.

У судовому засіданні потерпілий позов підтримав, дав пояснення аналогічні в позові, та додатково пояснив, що розмір відшкодування компенсації моральної шкоди визначив, виходячи з глибини тих переживань і страждань, які переніс, засад розумності і справедливості. Разом з тим, документів або висновків на обґрунтування розміру моральної шкоди не має.

У судовому засіданні обвинувачений цивільного позову не визнав, пояснив, що отримані потерпілим тілесні ушкодження не могли бути настільки серйозними, вважає,

4

вартість лікування завищеною.

Захисник ОСОБА_5 вважає позов безпідставним, не підтвердженим належними доказами. Зокрема, всупереч вимогам обов`язку доказування, позивач не надав доказів, що придбані медикаменти призначались йому; щодо тяжкості отриманих травм зазначив, що потерпілий з його слів, отримавши струс головного мозку, в той же час неодноразово керував автомобілем.

Також просить відмовити в відшкодуванні моральної шкоди, як необґрунтованої та врахувати, що дії обвинуваченого спричинені поведінкою самого потерпілого.

В частині витрат на пальне на проїзд до смт.Ратне - 200 грн. просить також відмовити, оскільки витрати понесені 11.05.2016 р., в той час коли з висновку експерта встановлено, що експертиза проводилась наступного дня 12.05.2016 р.

Вартість ремонту фотоапарату не підтверджена, оскільки наданий товарний чек не підтверджує, що саме потерпілий оплатив таку суму і за ремонт саме належного йому фотоапарату.

Просить в позові відмовити.

Суд, заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали позову, приходить до висновку, що цивільний позов слід задовольнити частково.

Суд розглядає цивільний позов у межах заявлених позовних вимог (ч. 5 ст. 128 КПК, ст.10-11, 60 ЦПК України) і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до положень ст.ст.23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав, особою яка її завдала, і така шкода може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням та вини останнього в її заподіянні.

Суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін. Суд, сприяючи сторонам в реалізації їхніх процесуальних прав, роз`яснював обов`язок довести обставини, на які вони посилаються як на підставу вимог і заперечень. Згідно зі ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач на підтвердження позовних вимог, як докази надав чеки на придбання ліків, листок непрацездатності, виписку з амбулаторної медичної книжки, посилається на висновок експерта, з яких вбачається, що він перебував на амбулаторному лікуванні (а.с.14-28).

5

Однак, у порушення вимог ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України позивач, посилаючись на отримані душевні і моральні страждання, не надав жодних висновків відповідних спеціалістів, які могли підтвердити чи спростувати глибину моральних страждань, на відшкодування яких просить стягнути саме 30 000 грн.

У пунктах 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз`яснено зокрема про те, що позивач має навести у заяві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується, і що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Визначивши розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен навести в судовому рішенні відповідні мотиви.

Проте достатніх обґрунтувань розміру відшкодування моральної шкоди та критеріїв визначення її розміру не наведено ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні, не є такими доказами і пояснення свідків про те, що потерпілий був пригнічений після отриманих тілесних ушкоджень, а тому, визначаючи розмір на відшкодування моральної шкоди, суд виходить із наявних у справі матеріалів.

Виходячи з принципів розумності та справедливості, характеру злочину, глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, вини особи, діями якої завдано моральну шкоду та інших обставин, що мають істотне значення, таких як ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину, його матеріальний стан, що передбачено ст.23 ЦК України та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з огляду на наведені обставини, поведінку обвинуваченого і потерпілого, суд вважає, що розумним та справедливим відшкодуванням моральної шкоди є стягнення з обвинуваченого 1000 грн.

Згідно з листком непрацездатності і випискою з медичної карти хворого (а.с.14-24) потерпілий перебував на лікарняному в період 11.05.2016 р. по 18.05.2016 р. Лікування він проходив внаслідок отриманих від обвинуваченого тілесних ушкоджень. За час лікування витратив кошти в сумі 437,52 грн., представив чеки про придбання медичних препаратів, засобів гігієни та інших товарів на підтвердження позовних вимог і про призначення яких вказано в медичній картці (а.с. 25-28).

А тому, вказану суму 437,52 грн. слід стягнути з обвинуваченого.

Щодо витрат на ремонт фотоапарату, слід вказати наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист порушеного права чи інтересу, яке особі гарантується законом і державою.

Внаслідок дій обвинуваченого було пошкоджено майно потерпілого - фотоапарат, що не оспорюється учасниками провадження, в зв`язку із ремонтом завдано шкоди на суму 1200 грн., що підтверджується товарним чеком. Відповідач (обвинувачений), заперечуючи проти визнання даного чека належним доказом, не надав доказів на спростування вартості ремонту фотоапарата, а тому суд приходить до висновку, що дані витрати в сумі 1200 грн. слід стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого.

Разом з тим, не підлягають стягненню з обвинуваченого витрати на пальне, що пов`язані з поїздкою потерпілого власним автомобілем в смт. Ратне для проведення судово-медичної експертизи.

Згідно з наданим потерпілим на підтвердження позовних вимог фіскальним чеком 200 грн. на придбання пального сплачено 11.05.2016 р., однак згідно з висновком експерта № 78 встановлено, що судово-медична експертиза потерпілого розпочата і проведена в інший день - 12.05.2016 р. Тому, суд приходить до висновку, що дані витрати не

6

обгрунтовані, і не підтверджені належними доказами, в тому числі не надано їх розрахунку на доїзд до смт. Ратне в сумі саме 200грн., а тому в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначити йому покарання виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення майнової і моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1000 (тисячу) грн. на відшкодування моральної шкоди та 1637 (тисячу шістсот тридцять сім) грн. 52 коп. майнової шкоди.

У решті позову відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору, учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1