(у порядку ст.ст.333, 350, 405 КПК України)

26.07.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 ( головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та їх захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , заступника прокурора області та захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.02.2016 року по кримінальному провадженні №11-кп/777/310/16 щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 187 КК України та ОСОБА_6 за ч. ч. 1, 2 ст. 187 КК України.
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, непрацюючий, неодружений, раніше судимий, засуджений:
- за ч.2 ст.187 КК України на 07 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 03.07.2015 року по день набрання законної сили вироку суду, із врахуванням ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, непрацюючий, одружений, раніше судимий, засуджений:
- за ч.1 ст. 187 КК України на 03 (три) роки позбавлення волі;
- за ч.2 ст. 187 КК України на 07 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням остаточно призначено ОСОБА_6 07 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з 06.07.2015 року по день набрання законної сили вироку суду, із врахуванням ч.5 ст.72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.
Речові докази по справі, а саме: вилучені зі шкріб речовини бурого кольору в ході проведення огляду місця події від 03.07.2015 року в м. Ужгороді на пл. Кирила та Мефодія біля універмагу «Україна» залишено в камері зберігання речових доказів;
- одяг (футболку та штани) потерпілої ОСОБА_12 , які були вилучені протоколом огляду від 03.07.2015 року повернуто потерпілій ОСОБА_12 ;
- куртку та труси ОСОБА_6 , які було вилучено протоколом огляду від 05.07.2015 року повернуто ОСОБА_6 ;
- кофту ОСОБА_7 , яку вилучено протоколом затримання від 03.07.2015 року повернуто ОСОБА_7 ;
- ключі із брелком із надписом VIZIT, які вилучено протоколом огляду від 05.07.2015 року за участю ОСОБА_6 повернуто ОСОБА_12 ;
- мобільний телефон марки LG P 713, мобільний телефон марки Fly ТS91, які вилучено протоколом огляду від 05.07.2015 року в ОСОБА_6 повернуто потерпілому ОСОБА_13 ..
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати по справі за проведення експертиз у розмірі 429, 66 грн., та солідарно стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави 245, 52 грн..
Згідно вироку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнані винуватими у вчинені кримінальних правопорушень при таких обставинах.
Так, ОСОБА_6 03.07.2015 року, біля 01 год., діючи з прямим умислом усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та метою, таємно, перебуваючи в м. Ужгороді на вул. Шумній, неподалік приміщення хімчистки, із застосуванням небезпечного для життя чи здоров`я особи фізичного насильства, яке виразилося у нанесенні умисного удару по голові потерпілого ОСОБА_13 , заволодів належними ОСОБА_13 мобільним телефоном марки LG P 713 вартістю згідно висновку експерта № 23/440 від 17.08.2015 року - 813 грн., та мобільним телефоном марки Fly TS 91 вартістю 188 грн., чим завдав матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_13 на загальну суму 1 001 грн..
Згідно висновку судово медичного експерта № 639 від 19.08.2015 року на момент судово медичного обстеження на тілі ОСОБА_13 яких небудь видимих тілесних ушкоджень або їх наслідків не виявлено. На момент поступлення в стаціонар неврологічного відділення УЦМКЛ, у гр. ОСОБА_13 було виявлено тілесне ушкодження у вигляді садна на потилиці. Згідно даних консультацій обласних спеціалістів (Лора), у останнього було виявлено: «Лівобічний гострий тубоотіт на фоні перенесеної ЗЧМТ». Згідно даних медичної документації, заповненої на гр. ОСОБА_13 , у нього виявлено «ЗЧМТ, струс головного мозку, лівобічний тубоотіт». Тілесні ушкодження у вигляді садна на потилиці потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 7.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струс головного мозку, лівобічний тубоотіт» потягли за собою розлад
здоров`я на час більше 6 але менше 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення пеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
03.07.2015 року, біля 04 год. 15 хв., ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з корисливих мотивів та метою, відкрито, перебуваючи поблизу універмагу «Україна», що в місті Ужгороді на площі Кирила та Мефодія, 3, із застосуванням небезпечного для життя чи здоров`я особи фізичного насильства, яке виразилося у нанесенні серії ударів ногами, руками, колінами по тілу потерпілої ОСОБА_12 , а також погрожуючи застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, що виразилося у приставлянні до шиї потерпілої предмету, ззовні схожого на ніж, маючи єдиний злочинний намір, заволоділи належними ОСОБА_12 грошовими коштами в сумі 140 грн., мобільним телефоном марки Samsung S 5230 вартістю згідно висновку експерта № 23/407 від 18.08.2015 року - 777 грн. та сережками, завдавши матеріальної шкоди на загальну суму 917 грн..
Згідно висновку судово-медичного експерта № 573 від 21.07.2015 року на момент судово - медичного обстеження на тілі ОСОБА_12 виявлено тілесні ушкодженням у вигляді: синців на шкірних покривах правої орбітальної ділянки з переходом на акулову ділянку, скроневої ділянки голови справа з переходом на біля вушну ділянку, лівої орбітальної ділянки, лівої щоки з переходом на нижню щелепу на фоні набряку м`яких тканин, правого плеча по зовнішньо - боковій поверхні, верхньої третини лівого плеча по задній поверхні на фоні якого вертикально розташовані поверхневі садна, тильної поверхні правої кисті, тильної поверхні правої стопи, синця правої сідниці у вигляді відбитку пальців та долоні; ділянок здирання правого та лівого колінних суглобів по передній поверхні; відмічається відсутність коронкової частини 1, 2 верхніх зубів справа та 1, 2, 3 верхніх зубів зліва. Згідно даних консультації обласних спеціалістів у неї виявлено: «ЗЧМТ, струс головного мозку, забій носа, перелом носа, забій вушних раковин, гортані, множинні забої голови, шиї тулуба, кінцівок, забій правої кисті, контузія очних яблук, субконюнктивальний крововилив, гематома верхньої та нижньої повіки обох очей, травматичний перелом коронок 12, 11, 21, 22, 23 зубів».
Тілесні ушкодження у вигляді травматичного перелому коронок 12, 11, 21, 23, зубів згідно п.2.2.3. «Правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року привели до стійкої втрати працездатності менш як на одну третину тобто, втрату загальної праце здатності від (10 % до 33%) і кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Всі інші вищевказані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на час більше 6 але менше 21 дня і по цій ознаці згідно п.2.2.3 «Правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
В апеляційній скарзі та доповненні до неї обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду від 11.02.2016 року скасувати, закрити кримінальне провадження. З вироком суду не погоджується, уважає його незаконним, у зв`язку з однобічністю та неповнотою судового розгляду, невідповідністю вироку фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості злочину та його особі. Указує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь які докази, згідно яких можна було б стверджувати про його винуватість, крім пояснень потерпілої на свою користь. Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 показань про його причетність до даного злочину, не дали. Також, показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 не містять жодного доказу про його причетність до нападу на потерпілу. Вирок грунтується тільки на показаннях потерпілої та її родичів. Його показання про те, що він у той час на місці події не був і не міг побити потерпілу, а також показання свідків, що мають істотне значення для висновків суду, суд до уваги не взяв. Також, не взято до уваги те, що висновок судово медичної експертизи не підтверджує його причетність до злочину.
Прокурор в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію діянь обвинувачених просить вирок суду від 11.02.2016 року змінити, виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на таємне вчинення ОСОБА_6 03.07.2015 року розбійного нападу на ОСОБА_13 .. Стягнути з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати з кожного по 122,76 грн. за проведення судових експертиз. У решті вирок залишити без змін. Указує, що відповідно до ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку, з поміж іншого, зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат. Згідно ч.2 ст.124 КПК України та п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину та судових витрат» у справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначення в певних частках, з урахуванням ступеня вини кожного із засуджених. Проте, ухвалюючи вирок, суд усупереч вимогам закону прийняв рішення про стягнення з обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь держави судових витрат за проведення експертизи в сумі 245,52 грн. у солідарному порядку. Крім того, зазначаючи формулювання обвинувачення, визнане доведеним, суд помилково вказав про таємність вчинення 03.07.2015 року ОСОБА_6 розбійного нападу на ОСОБА_13 , що суперечить об`єктивній стороні складу злочину, передбаченого ст.187 КК України.
Захисник адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі в інтересах ОСОБА_6 просить частково скасувати вирок суду від 11.02.2016 року, перекваліфікувати діяння ОСОБА_6 на ч.1 ст.187 КК України, по епізоду щодо потерпілої ОСОБА_12 , а у решті вирок залишити без змін. Уважає, що вирок суду є занадто суровим. Діяння ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.1 ст.187 КК України в обох епізодах. Засуджений ОСОБА_6 не має мети уникнути кримінальної відповідальності, оскільки вину свою у вчиненні злочинів визнав і щиро розкаявся. Таким чином є підстави вважати, що його діяння кваліфіковані невірно й кваліфікація за ч.2 ст.187 КК України є безпідставною, а також відсутня попередня змова групи осіб. Показання ОСОБА_6 про те, що він вчинив злочин відносно потерпілої ОСОБА_12 сам, підтвердила остання та засуджений ОСОБА_7 , тобто підтвердили відсутність попередньої змови з ОСОБА_7 .. Це вже після цих подій з`явився ОСОБА_7 за твердженням потерпілої ОСОБА_12 , хоча останній взагалі заперечує свою участь. Тобто, судом першої інстанції не враховані дані обставини досудового розслідування, яке є необ`єктивним.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційних скарг, пояснення учасників процесу: захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_5 , які не заперечували проти направлення заяв ОСОБА_7 , ОСОБА_6 про застосування до них незаконних методів досудового розслідування для перевірки до прокуратури Закарпатської області, апеляційний суд уважає що вказані вище твердження обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підлягають до перевірки із прийняттям передбаченого законом рішення.
Так, у судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заявили, що під час досудового розслідування працівники міліції застосовували до них незаконні методи досудового розслідування, у тому числі заходи фізичного впливу. Із цих підстав ними під час досудового розслідування подавалися скарги до прокуратури, які залишилися поза увагою органів прокуратури й рішення стосовно вказаних фактів не приймалося.
Крім того, у доповненні до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 також зазначив, що обвинувачений ОСОБА_6 оговорив його, оскільки працівники міліції погрожували застосувати фізичне насильство, і тому примусили його дати неправдиві показання щодо вчинення злочину відносно потерпілої ОСОБА_12 ..
Відповідно до ч.3 ст.333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.
Під час розгляду клопотання суд ураховує значення обставин, про встановлення або перевірку якої просить особа, які звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування. Суд відмовляє в задоволенні клопотання прокурора, якщо він не доведе, що слідчі (розшукові) дії, про проведення яких він просить, не могли бути проведені під час досудового розслідування через те, що не були і не могли бути відомі обставини, які свідчать про необхідність їх проведення.
В ухвалі суду про доручення проведення слідчої (розшукової) дії зазначається, для з`ясування або перевірки яких обставин, і які саме слідчі (розшукові) дії необхідно провести, та встановлюється строк виконання доручення. Слідчі (розшукові) дії, що проводяться на виконання доручення суду, здійснюються в порядку, передбаченому главами 20 та 21 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
Колегія суддів уважає, що з`ясування вказаного має суттєве значення для вирішення питання про легітимність та достовірність доказів здобутих у підтвердження вини ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 187 КК України.
З метою перевірки вказаного вище та обґрунтованості доводів доповнення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що під час досудового розслідування співробітники міліції застосовували щодо них заходи фізичного впливу, колегія суддів визнає за необхідне дати окреме доручення в кримінальному провадженні.
Ураховуючи, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вказують на застосування до них незаконних методів досудового розслідування, і перевірку доводів апеляційної скарги та пояснень обвинувачених даних під час судового розгляду провадження апеляційним судом доручити прокурору Закарпатської області, за результатами якої прийняти передбачене законом рішення.
Керуючись ст. ст. 333, 350, 405 КПК України, Апеляційний суд,-
перевірку показань обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про те, що під час досудового розслідування кримінального провадження працівники міліції застосовували щодо них недозволені методи досудового розслідування та перевірку вказаних у доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_7 доводів щодо зміни показань обвинуваченим ОСОБА_6 у зв`язку із застосуванням до останнього працівники міліції насильства, доручити прокурору Закарпатської області, направивши йому копію ухвали.
Кримінальне провадження призначити до розгляду після надходження до Апеляційного суду Закарпатської області матеріалів за результатами проведеної перевірки.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: