Справа №573/438/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/549/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне заволодіння транпортним засобом
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000064, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Білопільського районного суду Сумської області від 29 березня 2016 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець с. Вири Білопільського району Сумської області, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, не працюючий, раніше не судимий ,

визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 342 КК України, і йому призначено покарання:

- за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- за ч. 2 ст. 342 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки,

та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

а також постановлено стягнути із ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріфас» 15450 грн. на відшкодування майнової шкоди, стягнути із ОСОБА_6 в дохід держави 491 грн. 04 коп. процесуальних витрат, та вирішено долю речових доказів,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 342 КК України, а саме - незаконного заволодіння транспортним засобом та опору працівникам правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків за таких обставин.

01 лютого 2015 року в 00 годин 15 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння у дворі будинку за №79 на вулиці Леніна в місті Білопілля Сумської області, побачив біля під"їзду за №2 автомобіль ВАЗ-2121 "Нива-Тайга" зеленого кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить на праві власності ТОВ "Агріфас". При цьому, у нього виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.

Реалізуючи свої наміри, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що його дії спрямовані на заволодіння чужим транспортним засобом усупереч волі його власника, умисно таємно незаконно проник до салону вказаного автомобіля, де зламав замок системи запуску двигуна та шляхом з"єднання проводів цієї системи запустив двигун автомобіля і, керуючи ним , покинув місце вчинення злочину, чим незаконно заволодів належним ТОВ "Агріфас" транспортним засобом вартістю 32741 грн. 06 коп., яка підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи.

Крім того, 01 лютого 2015 року, о 17 годині 15 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння і керуючи при цьому автомобілем ВАЗ-2121 "Нива-Тайга" з реєстраційним номером НОМЕР_1 , яким він раніше незаконно заволодів у місті Білопілля Сумської області, приїхав в село Кальченки Білопільського району Сумської області, де після виконання маневру зупинив транспортний засіб на вулиці Центральній неподалік будівлі Кальченківської сільської ради в той час, коли по зазначеній вулиці рухалися на службовому автомобілі ВАЗ-21214 інспектор організації дорожнього руху ВДАІ з обслуговування Білопільського району, підпорядкованого УМВС України в Сумській області, старший лейтенант міліції ОСОБА_9 і старший інспектор ВДАІ з обслуговування Білопільського району, підпорядкованого УМВС України в Сумській області, капітан міліції ОСОБА_10 , які несли службу по нагляду за дорожнім рухом згідно з планом розстановки.

Помітивши службовий автомобіль працівників міліції, ОСОБА_6 намагався покинути салон автомобіля, яким він незаконно заволодів, та втекти, але в цей час інспектор ВДАІ ОСОБА_9 з метою затримання ймовірного злочинця підійшов до автомобіля ВАЗ-2121 "Нива-Тайга", а тому ОСОБА_6 , переслідуючи мету уникнення кримінальної відповідальності за незаконне заволодіння транспортним засобом та адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп"яніння, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 як працівник міліції перебуває при виконанні службових обов"язків, умисно став чинити йому активний фізичний опір, зокрема - застосувавши до інспектора ВДАІ ОСОБА_9 електрошокер "WS -888".

Протиправні дії ОСОБА_6 намався припинити старший інспектор ВДАІ ОСОБА_10 , який підбіг на місце події та вибив електрошокер з рук ОСОБА_6 .

В подальшому ОСОБА_6 , умисно продовжуючи чинити опір працівникам міліції, пошкодив форменний одяг старшого інспектара ВДАІ ОСОБА_10 , а саме - відірвав правий рукав та ліву кишеню куртки.

На припинення протиправних дій ОСОБА_6 працівники міліції ОСОБА_9 і ОСОБА_10 відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 14 Закону України "Про міліцію" застосували до нього заходи фізичного впливу та спеціальні засоби ( наручники).

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 порушив питання про скасування ухваленого стосовно нього вироку як незаконного і необґрунтованого та призначення нового судового розгляду в іншому складі суду.

За змістом доводів апеляційної скарги обвинувачений вважає, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів і даних про його особу, внаслідок чого є занадто суворим в умовах, коли суд усупереч вимогам ч. 1 ст. 21 КПК України не забезпечив справедливий і неупереджений розгляд кримінального провадження, умисно не допитав трьох свідків, не визнав відповідно до вимог ст. 87, ч. 7 ст. 97 КПК України недопустимими доказами покази в якості свідків і участь у слідчих діях в якості понятих працівників правоохоронних органів, а також при вирішенні позову ТОВ «Агріфас» взяв до уваги сфальсифіковані докази про вартість ремонту автомобіля за відсутності висновку судової товарознавчої експертизи і висновку страхової компанії, а оцінку доказів провів усупереч вимогам ч. 2 ст. 94 КПК України.

07 червня 2016 року в судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 до початку апеляційного розгляду змінив подану ним апеляційну скаргу, вважає, що суд в порушення вимог ст.ст.9, 87, 94, 370 КПК України ухвалив необгрунтований на допустимих доказах вирок і просить ухвалений стосовно нього вирок суду першої інстанції змінити та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного йому покарання зі звільненням з-під варти в залі суду.

Апеляційний розгляд проведено у відповідності з вимогами ст. 405 КПК України, за неявки потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представника потерпілого і цивільного позивача ТОВ «Агріфас», які були належно повідомлені про день, час та місце судового засідання.

При цьому, від ТОВ «Агріфас» на адресу Апеляційного суду Сумської області надійшли письмові заперечення проти апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , за змістом яких потерпілий і цивільний позивач вважає доводи поданої обвинуваченим апеляційної скарги необґрунтованими а вирок суду таким, що ухвалений на підставі належно досліджених і оцінених судом, достатніх, допустимих доказів, які підтверджують вину ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та заподіянні ним ТОВ «Агріфас» присудженої до стягнення з обвинуваченого і не відшкодованої ним майнової шкоди внаслідок пошкодження належного товариству автомобіля.

Заслухавши суддю-доповідача про обставини кримінального провадження та зміст поданої апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 і думку захисника ОСОБА_8 , які апеляційну скаргу обвинуваченого підтримують у зміненій редакції, думку прокурора ОСОБА_7 , який вважає вирок суду першої інстанції у даному кримінальному провадженні законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 безпідставною, дослідивши на клопотання обвинуваченого в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України обставини кримінального провадження та надані стороною обвинувачення докази заподіяння ОСОБА_6 ТОВ «Агріфас» майнової шкоди внаслідок пошкодження автомобіля, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла переконання, що подана обвинуваченим ОСОБА_6 апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні незаконного заволодіння автомобілем ВАЗ-2121 «Нива-Тайга», належним ТОВ «Агріфас» і опору працівникам правоохоронного органу ОСОБА_9 і ОСОБА_10 під час виконання ними своїх службових обов`язків відповідають фактичним обставинам і грунтуються на належно досліджених та оцінених судом допустимих і достатніх доказах в їх сукупності і взаємозв`язку.

Так, суд обгрунтовано поклав в основу вироку послідовні покази представника потерпілого ТОВ «Агріфас» ОСОБА_11 про те, що він працює в ТОВ «Агріфас» і на забезпечення виконання своїх службових обов`язків використовує належний товариству автомобіль ВАЗ-2121 «Нива-Тайга» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який він 31 січня 2015 року, близько 19 години поставив біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де проживає, а вранці наступного дня виявив відсутність зазначеного автомобіля, про що його дружина невідкладно повідомила міліцію, а коли увечері 01 лютого 2015 року зазначений автомобіль був розшуканий, то виявилося, що йому були заподіяні численні механічні пошкодження.

Також, суд обгрунтовано поклав в основу вироку покази потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які в судовому засіданні , кожен окремо, показали, що 01 лютого 2015 року вони, як працівники підрозділу міліції, на виконання свої службових обов`язків спільно в період часу з 14 до 22 годин несли службу по нагляду за дорожнім рухом на території Білопільського району Сумської області і , проїжджаючи через село Кальченки, помітили біля приміщення сільської ради автомобіль ВАЗ -2121, схожий за прекметами на транспортний засіб, щодо якого малася інформація про його викрадення у ТОВ «Агріфас», який заїхав на огорожену територію, розвернувся і зупинився, при цьому, побачивши їх як працівників міліції, водій зазначеного автомобіля намагався відчинити дверцята з боку водія, але не зміг цього зробити через наявні механічні пошкодження транспортного засобу, після чого, перелізши через присутнього в салоні транспортного засобу пасажира, намагався покинути автомобіль шляхом відкривання пасажирських дверцят, а коли до даного автомобіля підбіг інспектор ОСОБА_9 з метою затримати водія і як працівник міліції оголосив йому вимогу знаходитись на місці, зазначений водій транспортного засобу вчинив йому опір із застосуванням електрошокера та намагався втекти, вчинивши фізичний опір також інспектору ОСОБА_10 , пошкодивши в ході такого опору форменний одяг працівника міліції, але спільними зусиллями ОСОБА_9 і ОСОБА_10 був затриманий, після чого було з`ясовано, що це ОСОБА_6 .

Відповідність показів представника потерпілого ОСОБА_12 , потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 фактичним обставинам кримінального провадження підтвердив у судовому засіданні і сам обвинувачений ОСОБА_6 , який визнав, що саме він в ніч з 31 січня на 01 лютого 2015 року у місті Білопілля, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, незаконно заволодів стоявшим біля під`їзду одного з будинків автомобілем «Нива-Тайга», на якому катався вночі по селу Сергіївка, а зранку заїхав додому до мешканця зазначеного села ОСОБА_13 , разом з яким після вживання спиртних напоїв на цьому ж автомобілі в село Кальченки, де зупинившись, хотів вийти з салона автомобіля, але не зміг цього зробити , оскільки дверцята з боку водія були заклинені, а тому він переліз через пасажира ОСОБА_13 , який спав на передньому сидінні, і, коли відчинив дверцята, то побачив перед собою працівника міліції, якого одразу ж ударив мавшимся електрошокером, а коли на допомогу зазначеному міліціонеру підбіг ще один працівник міліції, то він став чинити йому опір, пошкодивши при цьому щось із його одягу.

Вищевказані покази представника потерпілого, потерпілих і обвинуваченого, які узгоджуються між собою, підтверджуються іншими належними та допустимими доказами, яким судом також дано об`єктивну оцінку, зокрема, - обліковою карткою державного АМТ, з якої убачається, що власником автомобіля марки ВАЗ-2121 «Нива-Тайга» з реєстраційним номером НОМЕР_1 є ТОВ «Агріфас» ( т.1 арк.141 ), карткою прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.02.2015 року, за змістом якої убачається, що о 7 годині 50 хвилин до Білопільського РВ УМВС України в Сумській області надійшло повідомлення від ОСОБА_14 про викрадення від будинку №79 по вулиці Леніна в місті Білопілля автомобіля «Нива» з реєстраційним номером НОМЕР_1 ( т.1 арк. 132 ), протоколом огляду місця події від 01.02.2015 року, в ході якого було оглянуто територію біля будинку №79 по вулиці Леніна в місті Білопілля Сумської області і не виявлено автомобіля «Нива-Тайга» з реєстраційним номером НОМЕР_1 ( т.1 , арк. 135-139 ), протоколом огляду місця події від 01.02.2015 року з фототаблицею до нього, в ході якого було оглянуто ділянку місцевості на вулиці Центральній в селі Кальченки Білопільського району Сумської області, де був виявлений автомобіль ВАЗ-2121 «Нива-Тайга» з реєстраціним номером НОМЕР_1 з численними механічними пошкодженнями ( т.1 арк. 142-147), письмовими доказами, які підтверджують наявність у потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 статусу працівників правоохоронного органу і факт несення ними служби на виконання їх службових обов`язків 01.02.2015 року ( ( т.1, арк. 150-156 ), протоколом огляду форменного одягу потерпілого ОСОБА_10 , з якого убачається наявність пошкодження правого рукава і зовнішньої бокової кишені куртки ( т.1, арк 159-163), протоколом огляду електрошокера «WS-888», який застосовувався ОСОБА_6 при вчиненні опору працівнику міліції ОСОБА_9 (т.1, арк 168-170 ).

Також, допитаний судом в якості свідка мешканець села Сергіївка Білопільського району Сумської області ОСОБА_15 показав, що дійсно 01 лютого 2015 року , близько 13 години до нього додому приїхав ОСОБА_16 на автомобілі «Нива», який мав численні механічні пошкодження кузова, і що на цьому автомобілі після заміни на ньому пробитого колеса він разом з ОСОБА_6 , який керував автомобілем, після спільного вживання горілки поїхав в село Кальченки, де зупинилися і ОСОБА_6 чомусь почав перелазити через нього з метою покинути салон, а далі почувся звук, схожий на застосування електрошокера, а що було далі свідок не пам`ятає.

Факт перебування ОСОБА_6 01.02.2015 року в стані алкогольного сп`яніння підтверджується відповідним висновком його медичного огляду ( т.1 арк. 149 ).

З протоколів проведених в ході досудового розслідування слідчих експериментів з участю, відповідно, окремо потерпілого ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , убачається, що ОСОБА_6 дійсно реально 01 лютого 2015 року на вулиці Центральній в селі Кальченки Білопільського району Сумської області чинив опір цим працівникам міліції ( т.1 , арк. 197-223 ).

В ході апеляційного розгляду з`ясовано, що судом було належно досліджено усі надані сторонами докази на встановлення обставин кримінального провадження, в тому числі допитані всі заявлені стороною обвинувачення свідки за відсутності клопотань сторони захисту про допит ще і інших свідків.

Тому, є безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про незабезпечення судом справедливого і неупередженого розгляду кримінального провадження і ухилення від допиту трьох свідків. При цьому, в судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 також не повідомив про яких свідків він веде мову за змістом доводів апеляційної скарги.

Також, є необгрунтованими доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд мав на виконання вимог ст. 87 КПК України визнати недопустимими доказами покази в якості свідків і участь в якості понятих працівників правоохоронних органів, оскільки в ході апеляційного розгляду такі доводи не підтвердились і спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого про незаконність рішення суду про стягнення з нього на користь ТОВ «Агріфас» відшкодування майнової шкоди спростовуються належно дослідженими при розгляді судом заявленого зазначеним потерпілим цивільного позову і покладеними в основу рішення належними і допустимими доказами, які також були досліджені і судом апеляційної інстанції.

Так, з протоколу огляду місця події з фототаблицею до нього від 01.02.2015 року убачається, що після виявлення в селі Кальченки Білопільського району Сумської області автомобіля ВАЗ-2121 «Нива-Тайга» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , яким 01.02.2015 року незаконно керував ОСОБА_6 , на даному транспортному засобі були виявлені численні явні механічні пошкодження, серед яких деформація переднього бампера, лівого переднього крила, капоту, лівих дверцят та лівої сторони кузова, , правої частини кузова, правих дверцят, заднього бампера, пошкодження правої передньої фари, глушника, корпусу рульової колонки ( т.1 арк.142-147 ).

При цьому, за сукупністю досліджених судом доказів убачається, що виявлені 01.02.2015 року на автомобілі ВАЗ-2121 «Нива-Тайга» з реєстраційним номером НОМЕР_1 механічні пошкодження були спричинені після вчинення ОСОБА_6 незаконного заволодіння цим транспортним засобом.

Наданими ТОВ «Агріфас» письмовими доказами підтверджується, що 20.11.2015 року товариство на забезпечення ремонту пошкодженого з вини ОСОБА_6 автомобіля придбало у фізичної особи- підприємця ОСОБА_17 крило, капот, ляду, боковини, фільонку дверцят до автомобіля «Нива» на загальну суму вартості цих матеріалів 15450 грн. (т.2 , арк. 6-7 ) .

Тому, суд першої інстанції цілком правомірно з посиланням на вищевказані належні, допустимі і достатні докази та на підставі вимог ст. 1166 ЦК України ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_6 на користь ТОВ « Агріфас» 15450 грн. на відшкодування майнової шкоди.

Відсутність у кримінальному провадженні висновку судової товарознавчої експертизи і висновку страхової компанії щодо загального розміру майнової шкоди, заподіяної з вини обвинуваченого ОСОБА_6 пошкодженням належного ТОВ « Агріфас» автомобіля, не порушують законності ухваленого судом рішення за результатами розгляду цивільного позову потерпілого.

Що стосується призначеного судом ОСОБА_6 покарання, то на думку колегії суддів, воно відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Так, визнаючи необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 як за ч.1 ст. 289, так і за ч.2 ст. 342 КК України покарання у виді позбавлення волі, суд першої інстанції належно урахував обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, визнав обставинами, що пом`якшують покарання, щире каяття обвинуваченого у вчиненні злочинів та факт активного сприяння ним розкриттю злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, а також урахував таку обтяжуючу покарання обставину, як вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

Призначене ОСОБА_6 на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів покарання у виді позбавлення волі на строк три роки є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним чи іншими особами нових злочинів.

Тому, доводи обвинуваченого і його захисника про призначення судом ОСОБА_6 занадто суворого покарання колегія суддів визнає безпідставними.

Також, колегія суддів не убачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки з урахуванням обставин, причин і умов вчинення обвинуваченим злочинів у колегії суддів не виникло переконання в тому, що для виправлення ОСОБА_6 немає необхідності в реальному виконанні покарання.

За результатами вивчення колегією суддів матеріалів судового провадження убачається, що суд першої інстанції не допустив порушення вимог ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та вимог ст.ст. 9, 21, 87, 94, 97 КПК України щодо права особи на справедливий суд та щодо неупередженості судового розгляду кримінального провадження.

За вищевказаних обставин вирок суду першої інстанції стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні ухвалений згідно вимог ст.373 КПК України і відповідає вимогам ст. 370 КПК Україн щодо законності, обгрунтованості і вмотивованості судового рішення, а тому зміні чи скасуванню за поданою обвинуваченим апеляційною скаргою не підлягає.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати у строк призначеного ОСОБА_6 покарання строк його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні в період з 09 березня по 07 червня 2016 року включно.

При цьому, колегія суддів не убачає підстав для зміни ухваленого стосовно ОСОБА_6 вироку у з`язку з виконанням апеляційним судом вимог ч.5 ст. 72 КК України за результатами апеляційного розгляду.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Білопільського районного суду Сумської області від 29 березня 2016 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін, а подану обвинуваченим ОСОБА_6 апеляційну скаргу залишити без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк призначеного ОСОБА_6 покарання зарахувати строк його попереднього ув"язнення у даному кримінальному провадженні з 09 березня 2016 року по 07 червня 2016 року включно з розрахунку: один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі.

Ця ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4