ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №1-кп/521/23/16 щодо

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Одесі, громадянина України, не працюючого, із середньою освітою, одруженого, маючого неповнолітню дитину 2010 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 02.12.2014 року Київським районним судом м. Одеси за ч.2 ст. 15, ст. 185 ч.2, ст.69 КК України до арешту строком 6 місяців,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

16.10.2015 року, приблизно о 01 годині, ОСОБА_7 , знаходячись за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в ході конфлікту з ОСОБА_8 , що розгорнувся між ними на грунті раптово виниклих неприязних відносин, озброївшись ножем, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, переслідуючи умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, наніс останньому один удар вказаним ножем в черевну порожнину, чим спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді одного колото-різаного поранення передньої черевної стінки проникаюче у черевну порожнину з пораненнями тонкої кишки та її брижі, поперечно-ободової кишки та крововиливом у черевну порожнину.

Спричинені ОСОБА_8 тілесні пошкодження у вигляді одного колото- різаного поранення передньої черевної стінки, проникаюче у черевну порожнину з пораненнями тонкої кишки та її брижі, поперечно-ободової кишки та крововиливом у черевну порожнину, згідно п. 2.1.3 «к», «о» «Правил судово-медичного встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.) відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України визнав частково та пояснив, що з 15 на 16 жовтня 2015 року, він, перебуваючи у себе дома разом з ОСОБА_10 вживав пиво та розмовляв з ним. В ході розмови ОСОБА_11 почав цікавитись татуюванням на його тілі. Йому це не сподобалося і він пішов до іншої кімнати зі своєю дружиною ОСОБА_12 . Вельчев прослідував за ними. В цій кімнаті між ними почався конфлікт, який переріс у штовханину. Йому здалося, що ОСОБА_11 зацепив його дружину, під час цієї штовханини, вони продовжили боротися поки їх не розборонила його, ОСОБА_13 , мати, яка також перебувала у квартирі. Після того як штовханина між ними скінчилася, він разом з дружиною вийшли на двір і стояли біля дверей. Вельчев в цей час стояв у коридорі і продовжував хапати за руки його мати. Він сказав дружині що вже заспокоївся і повернувся у квартиру за капцями. Коли він перебував у коридорі, біля кухні, та надягав капці, ОСОБА_11 знов кинувся до нього в бійку, намагаючись його задушити, тримаючи за шию. У відповідь на це, він дотягнувся руками до шухляди, яка стояла у кухні та схопив перший предмет, що попалося йому під руку і наніс цим предметом ОСОБА_11 один удар, який прийшовся в область його живота. Потім він зрозумів, що це був ніж. Побачивши, що до нього підійшла дружина, він попросив її викликати швидку допомогу, потім викинув ніж у мийку, переодягнувся і пішов з квартири.

Відповідаючи на питання учасників судового засідання, обвинувачений відповів, що злочин він скоїв внаслідок самозахисту, оскільки ОСОБА_11 висловлював на його адресу погрозу про вбивство внаслідок ревнощів до його дружини. Разом з цим, обвинувачений пояснив, що на час бійки з ОСОБА_11 , будь-яких предметів, якими можна було спричинити тілесні ушкодження у руках ОСОБА_11 не було, з яких причин ОСОБА_11 кинувся на нього він пояснити не може, тілесних ушкоджень йому ОСОБА_11 спричинено не було. На питання головуючого, чому погрози на його адресу не чули свідки, яки перебували у квартирі, ОСОБА_13 відповів, що мати не чула цих погроз з причин проблем зі слухом, а його дружина дає неправдиві покази на користь потерпілого, з яким перебуває у близьких стосунках.

Суд визнає доведеною вину обвинуваченого у заподіянні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 при викладених у описовій частині вироку обставинах на підставі доказів, визнаних судом належними і допустимими, а саме:

- показань потерпілого ОСОБА_8 , наданих у судовому засіданні, що він арендував житло за адресою: АДРЕСА_1 , в якої крім нього проживав ОСОБА_14 , його дружина ОСОБА_15 і його мати ОСОБА_16 . 15.10.2015 року він прийшов з роботи, і разом з ОСОБА_17 став вживати пиво. В розмові з ним він поцікавився у ОСОБА_13 про його татуювання. Він гостро відреагував на його питання, в результаті чого між почався конфлікт. В ході конфлікту між ними сталася штовханина, після чого ОСОБА_13 наніс йому удар ногою у грудь. Це побачила дружина ОСОБА_13 і стала їх розбороняти. Після сутички він направився до кухні, а ОСОБА_13 з дружиною до своєї кімнати. Через декілька хвилин ОСОБА_13 зайшов на кухню, як він взяв ніж і наніс удар він не бачив, лише почув удар у живіт з боку. Після цього він нічого не пам`ятає, оскільки втратив свідомість до наступного дня.

- показань свідка ОСОБА_18 , яка в суді свідчила про те, що 16.10.2015 року, біля 00 годин, вона знаходилась дома, де пила пиво разом зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_17 та квартирантом ОСОБА_10 . У ході розмови стали говорити за татуювання. Її колишній чоловік став з цього приводу помітно нервувати, після чого пішов до своєї кімнати. Вельчев пішов за ним спитати для чого він зробив татуювання. У коридорі між ними виникла штовханина. Вона та мати ОСОБА_13 стали їх розбороняти, після чого вона та ОСОБА_13 увійшли у двір і стояли біля дверей. Потім ОСОБА_13 сказав, що піде до хати, попити води. Далі вона бачила, як біля кухні ОСОБА_13 наніс ОСОБА_11 один удар у живіт, після чого вони зайшли на кухню. Коли вона зайшла на кухню за ними, то побачила, як ОСОБА_13 стоїть з ножем у руках. Вельчев в цей час вже лежав на полу. Вона намагалася відібрати у ОСОБА_13 ніж, але він почав виганяти її з кухні, а потім вийшов сам. Потім він переодягнувся, взяв її мобільний телефон і пішов з хати. Кухонний ніж, яким був нанесений удар, вона спочатку викинула на двір, а потім забрала його та положила на стіл. В подальшому цей ніж був вилучений співробітниками міліції.

Відповідаючи на питання учасників судового засідання, свідок пояснила, що будь яких погроз з боку ОСОБА_11 на адресу ОСОБА_13 вона не чула і якщо таки погрози були, то вона їх обов`язково почула, будь яких ударів ОСОБА_19 не наносив.

- показань свідка ОСОБА_20 , яка в суді пояснила, що перебуваючи у себе дома, дату вона не пам`ятає, вона прокинулася від шуму. Коли вийшла зі своєї кімнати, побачила, що її син ОСОБА_14 влаштував бійку з ОСОБА_21 , який орендував в неї житло. Після того, як вона їх розборонила, вони обидва зайшли до кухні. Потім її син вийшов з кухні та запропонував викликати швідку допомогу. Коли вона зайшла до кухні, побачила, як ОСОБА_21 стоїть і тримається за живіт, на одягнутому светрі вона побачила сліди крові, в мийці лежав кухонний ніж також з залишками крові.

Оцінюючи показання потерпілого та свідків, суд визнає ці показання належними і допустимими. Незважаючи на деякі розбіжності у показах цих осіб, суд визнає ці протиріччя не суттєвими, оскільки вони не є визначальними для встановлення обставин вчинення злочину.

Крім показань потерпілого і свідків, вина ОСОБА_9 у скоєні злочину підтверджується:

- протоколом огляду місця події від 06.10.2015 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 від 17.12.2015 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_22 від 17.12.2015 року;

- висновком судово - медичного експерта № 2712 від 2.12.2015 року, згідно якого у ОСОБА_8 малися наступні тілесні ушкодження: одне колото- різане поранення передньої черевної стінки проникаюче у черевну порожнину з пораненнями тонкої кишки та її брижі, поперечно-ободової кишки та крововиливом у черевну порожнину (800 мл крові), колоті рани правого передпліччя, правого стегна.

Зазначені ушкодження утворилися від дії колючо-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа.

Дані ушкодження утворилися незадовго до надходження ОСОБА_8 до стаціонару, і таким чином, могли бути заподіяні 16.10.15 р.

Колото-різане ушкодження передньої черевної стінки проникаюче у черевну порожнину з пораненнями тонкої кишки та її брижі, поперечно-ободової кишки та крововиливом у черевну порожнину (800 мл. крові), згідно п. 2.1.3 «к», «о» "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 p.), відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

- висновком судово - медичного експерта № 1174 від 3.12.2015 року, згідно якого кров потерпілого ОСОБА_8 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО.

Кров ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО.

На светрі (об`єкти №1-8) підозрюваного ОСОБА_23 , фрагменті килима (об`єкт №9), вилученого з місця події, спортивних штанах (об`єкти №10-13) потерпілого ОСОБА_8 виявлена кров людини. При дослідженні на групову належність виявлено антиген В, а в об`єктах №2,3,5-8 і ізогемаглютинін анти-А, властиві групі В з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО. Таким чином, враховуючи вказане вище, походження крові на вищевказаних речових доказах, не виключається від особи групи В з ізогемаглютиніном анти-А за системою АВО, в тому числі, від потерпілого ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_23 , за умови наявності у останнього ушкоджень з зовнішньою кровотечею на момент події.

- протоколом медичного огляду для встановлення стану сп`яніння від 16.10.2015 року.

Будь-яких даних, які б вказували на те, що перелічені докази були отримані внаслідок істотного порушення норм процесуального закону чи внаслідок порушення прав і свобод людини, при судовому розгляді не встановлено, отже суд визнає ці докази належними і допустимими.

Оцінюючи показання обвинуваченого про вчинення ним злочину внаслідок перевищення меж самооборони, суд визнає ці показання непереконливими та нелогічними. При цьому, суд вважає, що обвинувачений фактично підтвердив обставини вчинення злочину, встановлені судом, окрім наявності умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Проте, про наявність такого умислу свідчать факти, встановлені судом, у їх сукупності і відсутність об`єктивних даних, які б могли свідчити про вчинення злочину в умовах самооборони. Так, відповідаючи на питання суду, обвинувачений заявив, що на час бійки з ОСОБА_11 , будь-яких предметів, якими можна було спричинити тілесні ушкодження і наявність яких могла загрожувати життю чи здоров`ю обвинуваченого у руках ОСОБА_11 не було, про наявність будь яких тілесних ушкоджень, характерних для самооборони, обвинувачений не заявив. Відсутність погроз на адресу обвинуваченого з боку потерпілого також підтверджується показами допитаних у суді свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_20 , яки перебували у квартирі під час подій, що розглядаються. З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для висновків про наявність суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_11 на життя чи здоров`я обвинуваченого, тому вважає, що обстановка при заподіянні потерпілому шкоди не потребувала захисту з боку обвинуваченого.

Таким чином, дії ОСОБА_9 суд кваліфікує як злочин, передбачений ст. 121 ч.1 КК України за ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні ОСОБА_9 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, зазначеними в ст.ст. 50, 65 КК України.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_9 судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_9 суд визнає скоєння ним злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Крім цього, при призначенні покарання суд приймає до уваги наявність у обвинуваченого неповнолітньої дитини.

З огляду на те, що ОСОБА_9 , маючи п`ять непогашених судимостей за вчинення різноманітних злочинів, у тому числі і особливо тяжких, скоїв черговий злочин у період непогашеної судимості, суд вважає, що поведінка обвинуваченого свідчить про стійкість тенденції до скоєння ним злочинів та небажання ставати на шлях виправлення.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_9 злочину, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_9 неможливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого покарання у вигляді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 369 -374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 5 років і 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обчислювати з моменту затримання обвинуваченого, а саме: з 16.10.2015 року, з врахуванням вимог п. 5 ст. 72 КК України в редакції від 26.11.2015 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_24 залишити у вигляді тримання під вартою.

Речові докази, яки перебувають у камері схову Малиновського ВП в місті Одесі ГУ НП в Одеській області знищити.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в апеляційний суд Одеської області через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1