Справа №489/70/16-к 21.04.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2016 року апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за апеляцією прокурора Ленінського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2016 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки м. Миколаєва, в силу ст. 89 КК України не судимої:

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ст. 309 КК України.

Учасники судового провадження:

обвинувачена ОСОБА_6

прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляції прокурор ОСОБА_5 просить вирок районного суду в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.309 КК України у виді 1-го року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання чи роботи.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Ленінського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2016 року ОСОБА_6 засуджено:

-за ч. 1 ст. 309 КК України до 1-го року обмеження волі;

____________________________________________________________________________________________________________
Справа № 11кп/784/315/16р. Головуючий 1-ї інстанції ОСОБА_8
Категорія: ч. 2 cт. 309 КК України Суддя апеляційної інстанції ОСОБА_1
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України ОСОБА_6 зобов`язано повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання чи роботи.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 307,2 грн. за проведення судової експертизи.

Узагальнені доводи апеляції.
На думку прокурора судом при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_6 допущено неправильність застосування кримінального Закону в частині призначення покарання.

Посилається на те, що згідно ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі як вид покарання не застосовується до жінок, які мають дітей віком до 14 років.

Наведене свідчить, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини щодо особи обвинуваченого, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України потребує повторного дослідження зазначених обставин.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно вироку ОСОБА_6 визнано винною в тому, що 02.12.2015р. близько 1700 години, вона, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, біля кінотеатру «Юність», розташованого на перехресті вулиці Театральна та проспекту Богоявленського в м. Миколаєві, незаконно придбала у не встановленої особи особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, вагою у перерахунку на суху речовину 10,228 г., який незаконно зберігала при собі без мети збуту.

Того ж дня о 1750 годині, ОСОБА_6 була затримана працівниками поліції біля будинку № 51 по вул. Театральній в м. Миколаєві за скоєння адміністративного правопорушення, а вказаний наркотичний засіб в ході особистого огляду було виявлено та вилучено.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, в підтримку доводів апеляції, але яка не підтримала клопотання про повторне дослідження даних про особу, думку обвинуваченої ОСОБА_6 , яка не заперечувала проти задоволення апеляції, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів находить її такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина засудженої ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин викладених у вироку, доведена, підтверджується зібраними по справі доказами, які судом правильно оцінені і апелянтом не оскаржується, як і не оскаржується кваліфікація дій обвинуваченої за вказаною статтею.

Разом з тим при визначенні виду покарання судом першої інстанції було допущено порушення вимог кримінального Закону.

У відповідності до ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

Згідно ч. 3 вказаної статті обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на утриманні обвинуваченої ОСОБА_6 знаходиться малолітній син ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 наявної в матеріалах провадження.

Зважаючи на викладене такий вид покарання як обмеження волі до обвинуваченої ОСОБА_6 не можна застосовувати, а тому апеляція прокурора підлягає задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до ч.1 ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зважаючи на те, що на утриманні обвинуваченої ОСОБА_6 знаходиться малолітня дитина, щире каяття обвинуваченої та обставини скоєння злочину, колегія суддів приходить до висновку про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства з застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування призначеного їй покарання.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляцію прокурора ОСОБА_5 , задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва 10 лютого 2016 року, відносно ОСОБА_6 в частині призначення покарання скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309 КК України 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання чи роботи.

В іншій частині вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2016 року відносно ОСОБА_6 , залишити без змін.

Вирок апеляційного суду Миколаївської області вступає в силу з моменту його проголошення та може бути оскаржено в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через апеляційний суд Миколаївської області протягом 3-х місяців з дня його оголошення.

судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3