Справа № 201/6557/16-к
Провадження №1-кс/201/4021/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровськ

у складі: головуючого - слідчого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань -

ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якій останній просив суд зобов`язати внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі його заяви про кримінальне правопорушення та розпочати розслідування.

Скаржник у поданій скарзі просив розглянути її за його відсутності.

Прокурор ОСОБА_4 надав заяву, в якій просив відмовити в задоволенні скарги.
Суд, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

Установлено, що на адресу Генеральної прокуратури України завником була направлена заява про вчинення кримінального правопорушення окремими суддями Індустріального районного суду м. Дніпроперовська ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . У подальшому 09.02.2016 за № 17/7 дану заяву було направлено до прокуратури Дніпропетровської області для розгляду її відповідно до вимог чинного законодавства. Прокуратурою Дніпропетровської області 11.03.2016 за № 06/1-3049-11 у тому числі скаржнику було надано відповідьщодо відсутності підстав для внесення відомостей до ЄРДР за його заявою, у зв`язку із чим він просив внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості щодо вчинення указаними суддями кримінального правопорушення.

Загальні положення досудового розслідування визначені главою 19 КПК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Положення ч.1 ст.214 КПК України зобов`язують слідчого, прокурора невідкладно, але не пізніше 24-х годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування тільки по таким заявам або повідомленням, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.

Такий обов`язок слідчого та прокурора випливає з ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення кримінального правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

При розгляді заяв і звернень щодо суддів про вчинення кримінального правопорушення органам МВС України та прокуратури при вирішенні питання про наявність в діях судді ознак складу злочину і внесенні їх до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід брати до уваги і роз`яснення, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року "Про незалежність судової влади", за якими відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання (пункти 10 і 11).
Суд також вважає за доцільне послатися на положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів», якими визначено засади незалежності та самостійності суддів.
Відповідно до ст. 48 вищезазначеного закону суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Таким чином, процесуальні дії судді та постановлені судом рішення перевіряються у процесуальному порядку, позапроцесуальний контроль за розглядом справи та судовими рішеннями не допускається.

Частиною 1 ст. 303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким такі рішення, дії чи бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.
З положення вказаної статті випливає, що особа має право оскаржити саме бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР.
Натомість, як вбачається з матеріалів справи, скарга ОСОБА_3 не містить об`єктивних даних про вчинення суддями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кримінального правопорушення, оскільки заявлені скаржником доводи зводяться до фактичної його незгоди з діями суддів при розгляді конкретної справи та вирішення питання про обрання та продовження строку запобіжного заходу та порядком їх розгляду, та повинні перевірятися у встановленому процесуальним законом порядку.
Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що заява скаржника у даній справі не містила об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину, що підтверджують реальність конкретної події злочину, про наявність усіх необхідних ознак злочину, а зводиться до незгоди скаржника з процесуальними діями та рішеннями суду і його суб`єктивної оцінки вказаних рішень та доказів у справі. Суд критично, у сукупності з іншими обставинами справи, оцінює зазначення скаржником у вказаній заяві даних про існуючу на його думку сукупність елементів складу злочину, оскільки вказане є відображенням лише суб`єктивної оцінки скаржником дій та рішення судів та інших процесуальних осіб.
Про зазначені обставини заявнику роз`яснено у відповіді прокуратури Дніпропетровської області від 11.03.2016.
Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для внесення прокурором цих даних до ЄРДР в даному випадку, що є підставою для відмови в задоволенні скарги по суті.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 214, 303, 304, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Дніпропетровської області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1