Справа № 562/576/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.04.2016 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0000794 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Івачкове, Здолбунівського району, Рівненської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , згідно ст.89 КК України не судимий

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 , 04 грудня 2015 року, близько 03:30 год., на території господарства за адресою: АДРЕСА_2 , з метою пошуку рослин маку, діючи навмисно, протиправно та таємно, всупереч волі законного володільця, шляхом злому навісних та врізного замка вхідних дверей, проник до підсобних приміщень та житлового будинку розташованих на території вищевказаного господарства, які на праві власності належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 чим порушив її, гарантоване ст.30 Конституції України, право на недоторканість житла.

ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винним і підтвердив, що злочин вчинив за обставин зазначених у обвинувальному акті та угоді про примирення. Щиро розкаявся.

Дії ОСОБА_5 , які виразилися в незаконному проникненні до житла чи до іншого володіння особи вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 162 КК України.

17 березня 2016 року між представником потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000794 була укладена угода про примирення.

В угоді про примирення представник потерпілої та обвинувачений виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст.162 КК України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини, а також погодились з тим, що завдані в результаті вчиненого кримінального правопорушення збитки, відшкодовані в повному обсязі. Згідно угоди про примирення, ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

В угоді про примирення представник потерпілої та обвинувачена узгодили призначення покарання за ч.1 ст.162 КК України у виді двох років обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробовуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язку згідно ст.76 КК України: не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи..,

Обвинувачений та представник потерпілої також в угоді про примирення зазначили про роз`яснення їм наслідків укладення та затвердження угоди, передбачених ст.473 КПК України, та наслідків невиконання угоди.

В судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Судом з`ясовано, що і представник потерпілої ОСОБА_4 цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.

Суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про примирення на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирилися, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає санкції ч.1 ст. 162 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечив проти затвердження угоди про примирення.

Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що укладена між представником потерпілої ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угода про примирення підлягає затвердженню.

Керуючись ст.ст.369-371, 374, 376, 475 КПК України, суд -
засудив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 17 березня 2016 року між представником потерпілої ОСОБА_6 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000794 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити йому узгоджене сторонами в угоді про примирення покарання - 2 (два) роки обмеження волі.

Відповідно до вимог ст.75 КК України ОСОБА_5 від призначеного покарання звільнити з іспитовим строком 1 (один) рік, зобов`язавши його згідно вимог ст.76 КК України не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Стягнути з ОСОБА_5 1407 (одна тисяча чотириста сім) грн. 36 коп. в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя