Справа № 127/2184/16-к
Провадження № 1-кп/127/552/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2015 р. за № 000356, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.09.2015 р. біля 00.15 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на пішохідній доріжці, розташованій по вул. 50-р. Перемоги в м. Вінниці поміж будинками № 2 та № 4, під час суперечки, що виникла з ОСОБА_4 , не передбачаючи та не бажаючи спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг передбачити їх настання, наніс ОСОБА_4 удар рукою в область підборіддя. Внаслідок нанесеного удару ОСОБА_4 впав на асфальтовану ділянку та вдарився головою.

Внаслідок заподіяного ОСОБА_6 удару та подальшого падіння ОСОБА_4 отримав тілесне ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми забій рани потиличної ділянки голови, перелом кісток склепіння і основи черепа (лівої тім`яної, потиличної і лівої скроневої кісток), забій головного мозку середнього ступеню з формуванням вогнищ забоїв в лобній, тім`яній та потиличних долях, області базальних ядер, судбуральна гематома ліворуч, травматичний субарахноїдальний крововилив, травматичний розрив барабанної перетинки лівого вуха, садно ділянки підборіддя. Вказана черепно-мозкова травма відповідно до висновку експерта № 1568 від 02.12.2015 р. належить до тяжких тілесних ушкоджень, виникла від дії тупого твердого предмету.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав та суду пояснив, що 02.09.2015 р. біля 24-ї год. він під`їхав до магазину «Маки», по рації почув про загальний виклик і він поїхав до «Зорі». Коли він приїхав, там вже було декілька автомобілів їхньої служби таксі й відбувався якийсь конфлікт. Таксисти повідомили, що у одного з водіїв забрали ключі від автомобіля. При цьому ОСОБА_7 усім погрожував і говорив, що розрахувався за проїзд. Він почув затвор зброї й відштовхнув від себе ОСОБА_8 , внаслідок чого той впав і почав хрипіти. В цей час ОСОБА_9 (товариш потерпілого) почав розмахувати зброєю.

Він удару не наносив, а лише відштовхнув потерпілого від себе.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що подія відбулась вночі 2 вересня: він приїхав на вул. 50-р. Перемоги і в нього виникла суперечка з водієм таксі, тому він відмовився платити водію. В зв`язку з цим водій таксі викликав інших таксистів, у тому числі й ОСОБА_10 . Коли приїхали інші водії таксі, йому почали наносити тілесні ушкодження, він впав і втратив свідомість. Першочергово конфлікт виник не з обвинуваченим, а з іншим водієм з яким він приїхав.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що 9-го числа, місяць він не пам`ятає, по радіо від диспетчера служби таксі він почув про загальний виклик. В той час він віз пасажира і диспетчер повідомила, що потрібно приїхати до «Зорі». Він відвіз пасажира і почув, що диспетчер повідомила про виклик поліції. Коли він приїхав до «Зорі», було вже біля 10 автомобілів таксі, потерпілий вже лежав на землі. Зброї він не бачив, бачив лише кобуру в товариша потерпілого. Товариш потерпілого був біля потерпілого і перебував у стані алкогольного сп`яніння. Про обставини події йому відомо лише зі слів інших водіїв таксі, які повідомили про конфлікт.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що він працював на зміні (водій таксі) й стояв біля «Курсалю», де чекав на пасажира. До нього підійшов потерпілий з товаришем, вони були нетверезі й почали до нього чіплятись, проте він погодився їх відвезти. Він привіз потерпілого з товаришем до « ОСОБА_13 », вони дали йому 30 грн., потерпілий забрав у нього ключі від автомобіля, висловлював йому погрози, розмахував якоюсь «корочкою» і він натиснув кнопку загального виклику. Вони вийшли з автомобіля і між ними виникла суперечка. Через деякий час, після того, як приїхали інші водії таксі, дружина товариша потерпілого принесла пістолет.

ОСОБА_14 також був присутній. Після події ОСОБА_14 говорив, що просто відштовхнув потерпілого від себе і той впав.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що у вересні 2015 року він приїхав на загальний виклик. На час його приїзду вже було декілька автомобілів таксі. Водій, який здійснив загальний виклик ( ОСОБА_16 ), пояснив, що в нього забрали ключі від автомобіля і йому погрожували. Він підійшов до двох незнайомих йому чоловіків (потерпілого та його товариша) і запитав у них, що трапилось. В ході розмови він дізнався, що потерпілий з товаришем розрахувались за проїзд. При цьому потерпілий з товаришем були у стані сп`яніння і товариш потерпілого постійно кудись телефонував, висловлював до них погрози. ОСОБА_14 також був біля «Зорі», але коли він приїхав повідомити не може. Потерпілий підбігав до усіх таксистів, у тому числі й до ОСОБА_6 цей момент товариш потерпілого дістав зброю та почав направляти її на усіх присутніх. Після цього він побачив, що потерпілий лежить на землі, а ОСОБА_14 намагався надати йому допомогу.

Зі слів інших водіїв йому відомо, що потерпілий намагався напасти на ОСОБА_17 і останній відштовхнув потерпілого, внаслідок чого той впав.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що він приїхав на загальний виклик до «Зорі», де вже було декілька автомобілів їхньої служби таксі та два невідомих йому чоловіка (потерпілий та його товариш). Він підійшов до своїх колег та запитав, що трапилось. В цей час потерпілий та його товариш почали до них чіплятись.

Йому відомо, що загальний виклик здійснив ОСОБА_19 , який повідомив, що у нього забрали ключі від автомобіля. Вони намагались улагодити конфлікт, заспокоїти потерпілого та його товариша, однак вони після цього почали поводитись ще гірше. Чоловік меншого зросту усім показував якесь посвідчення. Також один з них розмахував пістолетом. Бійки він не бачив. В якийсь момент він побачив, що потерпілий лежить на землі. Хто наніс йому тілесні ушкодження сказати не може.

Потерпілий та його товариш перебували у стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що він приїхав на загальний виклик до «Зорі», де вже були автомобілі їхньої служби таксі та водій, якому потрібна була допомога. Два чоловіка поводились агресивно, забрали ключі у водія, який здійснив загальний виклик. Коли він пішов до свого автомобіля, він почув, як спрацював затвор пістолета.

Моменту нанесення тілесних ушкоджень потерпілому він не бачив.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що він бачив чоловіка, який лежав на землі. Також він бачив наряд, але це були не працівники міліції. Яким чином потерпілому було спричинено тілесні ушкодження він не бачив.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила, що вночі до неї зателефонував чоловік та попросив винести йому пістолет. Вона вийшла на вулицю, побачила групу людей біля 10 чоловік. До неї підійшов чоловік, взяв пістолет та поклав його до барсетки. Таксист зробив загальний виклик і говорив, що з ним не розрахувались. Коли приїхали таксисти, почався конфлікт. ОСОБА_14 замахнувся на ОСОБА_8 , однак удару вона не бачила, почула характерний звук. ОСОБА_7 впав, вона підбігла до нього, ОСОБА_14 стояв поруч. Вона викликала швидку допомогу і намагалась викликати міліцію. Таксисти почали розходитись, щоб поїхати, але чоловік дістав пістолет і наказав нікому не рухатись. Потім приїхав наряд.

Запаху алкоголю від чоловіка вона не чула, чи був ОСОБА_7 у нетверезому стані повідомити не може.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що 2-го вересня вночі він з ОСОБА_24 повертався на таксі додому. Вони вийшли з автомобіля, водій таксі зробив загальний виклик і приїхали інші таксисти. В потерпілого з водієм таксі, який їх привіз, виник конфлікт на військову тему, а потім конфлікт через вартість проїзду. Щодо ключів від автомобіля він нічого повідомити не може. Потерпілий зателефонував на «102», а він дружині, щоб вона принесла пістолет. Коли дружина принесла йому пістолет, він поклав його до барсетки, яку тримав у руках, а потім відклав у сторону, оскільки один з таксистів почав провокувати бійку.

Він стояв напівоберту від потерпілого і в певний момент побачив рух (замах), після чого ОСОБА_7 впав. Замах вчинив ОСОБА_25 . Після цього він дістав пістолет для того, щоб таксисти не розбіглись.

Удар було нанесено в область голови потерпілого.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні пояснив, що він зі своїм колегою (таксистом) стояв біля «Курсалю». До них підійшло два чоловіка, які поводились неадекватно, були п`яні. До нього в автомобіль сіли дівчата, яких він повіз на Вишеньку. По дорозі він почув про загальний виклик, тому він поїхав до «Зорі». Коли він приїхав, один з чоловіків лежав на землі, а інший наводив зброю на таксистів. ОСОБА_14 стояв біля інших таксистів.

Судом відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України також було досліджено й інші докази, зібрані у справі, клопотання про дослідження яких було заявлене сторонами кримінального провадження, а саме:

-протокол огляду місця події від 03.09.2015 р., відповідно до якого зафіксовано обстановку на фрагменті тротуарної доріжки, де виник конфлікт, зафіксовано розташування речовини бурого кольору та посвідчення;

-висновок експерта № 1568 від 02.12.2015 р., згідно з яким у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травми забій рани потиличної ділянки голови, перелом кісток склепіння і основи черепа (лівої тім`яної, потиличної і лівої скроневої кісток), забій головного мозку середнього ступеню з формуванням вогнищ забоїв в лобній, тім`яній та потиличних долях, області базальних ядер, судбуральна гематома ліворуч, травматичний субарахноїдальний крововилив, травматичний розрив барабанної перетинки лівого вуха, садно ділянки підборіддя; вказана черепно-мозкова травма належить до тяжких тілесних ушкоджень, виникла від дії тупого твердого предмету, можливо, 03.09.2015 р.; характер і локалізація виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень свідчать про травматичні дії в ділянку підборіддя і у потиличну ділянку голови, що за механізмом утворення не суперечить обставинам, відображеним у протоколах допитів ОСОБА_23 та ОСОБА_27 , тобто могли виникнути від удару рукою в ділянку підборіддя (садно підборіддя) та подальшого співударяння при падінні з положення стоячи назад на площину (черепно-мозкова травма з переломами кісток черепа та внутрішньочерепними крововиливами, забійна рана потиличної ділянки);

-протокол проведення слідчого експерименту з ОСОБА_23 від 02.02.2016 р., відповідно до якого останній розповів та показав на місцевості про перебіг конфлікту, а також про обставини спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень;

-протокол проведення слідчого експерименту з ОСОБА_4 від 02.02.2016 р., згідно з яким останній розповів та показав на місцевості про перебіг конфлікту, а також про обставини спричинення йому тілесних ушкоджень;

-протокол проведення слідчого експерименту з ОСОБА_27 від 02.02.2016 р., відповідно до якого остання розповіла та показала на місцевості про перебіг конфлікту, а також про обставини спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні було підтверджено факт спричинення потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Так, обвинувачений, потерпілий та свідки в судовому засіданні повідомили про наявність конфлікту між потерпілим та водієм таксі на ім`я ОСОБА_28 у зв`язку з чим останній здійснив загальний виклик водіїв таксі. В судовому засіданні також встановлено, що на здійснений загальний виклик приїхав у тому числі й ОСОБА_6 .

Таким чином, сторонами кримінального провадження наявність конфлікту між потерпілим ОСОБА_4 та водіями таксі, в тому числі й ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечувалась. Як на причину виникнення даного конфлікту сторона захисту посилалась на показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 та ОСОБА_26 , які в судовому засіданні повідомляли, що потерпілий ОСОБА_29 та його товариш ОСОБА_23 перебували у стані алкогольного сп`яніння та поводились неадекватно. Разом з тим, зі змісту ч. 1 ст. 337 КПК України випливає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. За таких обставин, суд вважає, що підстави для встановлення факту перебування чи не перебування потерпілого та його товариша у стані алкогольного сп`яніння на час виникнення вищевказаного конфлікту виходить за межі пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення, а відтак не підлягає дослідженню в межах даного кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував своєї причетності до спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, повідомляючи, що лише відштовхнув потерпілого від себе. Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_26 повідомили, що обставин, за яких потерпілому було спричинено тілесні ушкодження вони не бачили, зазначивши, що ОСОБА_6 у подальшому їм повідомляв, що лише відштовхнув потерпілого від себе, внаслідок чого той впав. Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні не зміг повідомити про обставини, за яких йому було заподіяно тілесні ушкодження, зазначивши, що вважає, що йому було нанесено удар, від якого він впав на землю. Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні повідомила, що бачила замах ОСОБА_6 , удару не бачила, але почула характерний звук, після чого потерпілий впав на землю. Аналогічні показання в судовому засіданні надав і свідок ОСОБА_23 .
Разом з тим, суд враховує висновок проведеної судово-медичної експертизи, згідно з висновком якої у ОСОБА_4 з-поміж іншого мали місце тілесні ушкодження у вигляді садна підборіддя, які могли виникнути від удару рукою в ділянку підборіддя. Вказаний висновок узгоджується з показаннями свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 .

Таким чином, твердження обвинуваченого ОСОБА_6 стосовно того, що він потерпілого не бив, а лише відштовхнув від себе суд оцінює критично, як таке, що спростовується показаннями свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які узгоджуються з висновком проведеної судово-медичної експертизи.

При вирішенні питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого суд враховує роз`яснення, дані в п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», згідно з яким у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК.
Не можна, зокрема, розглядати як умисне вбивство випадки, коли смерть потерпілого настала від ушкодження, одержаного при падінні від поштовху чи удару, якщо винний не бажав або свідомо не припускав настання таких наслідків. Такі дії, залежно від змісту суб`єктивної сторони злочину, можуть кваліфікуватись як убивство через необережність чи як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.
Вбивство чи заподіяння тілесних ушкоджень, внаслідок злочинної самовпевненості необхідно відмежовувати від учинення цих діянь із непрямим умислом (коли винна особа передбачала і свідомо припускала настання відповідних наслідків, не розраховуючи при цьому на якість, конкретні обставини, які могли б його відвернути), а вбивство чи заподіяння тілесних ушкоджень внаслідок злочинної недбалості від невинного заподіяння шкоди (коли особа не передбачала настання відповідних наслідків, не повинна була і (або) не могла його передбачати).
В судовому засіданні встановлено, що у потерпілого ОСОБА_4 мали місце тяжкі тілесні ушкодження. Однак суд враховує висновок проведеної у кримінальному провадженні судово-медичної експертизи, з якої слідує, що характер і локалізація виявлених у ОСОБА_4 тілесних ушкоджень свідчать про травматичні дії в ділянку підборіддя і у потиличну ділянку голови, що за механізмом утворення не суперечить обставинам, за яких вказані ушкодження могли виникнути від удару рукою в ділянку підборіддя (садно підборіддя) та подальшого співударяння при падінні з положення стоячи назад на площину (черепно-мозкова травма з переломами кісток черепа та внутрішньочерепними крововиливами, забійна рана потиличної ділянки). Як слідує з вказаного висновку, садно підборіддя належить до легких тілесних ушкоджень, натомість відкрита черепно-мозкова травма до тяжких. При цьому в судовому засіданні було встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_6 було здійснено удар в область підборіддя, внаслідок чого впав на землю і отримав тяжкі тілесні ушкодження. Суд враховує, що обвинувачений не передбачав можливості настання таких наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити.
За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 охоплюються складом злочину, передбаченого ст. 128 КК України, за ознаками необережного тяжкого тілесного ушкодження.
При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив нетяжкий неумисний злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, у вчиненому розкаявся.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його негативне ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, думки потерпілого щодо виду та міри покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді громадських робіт.

Потерпілим ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов, згідно з яким він просить стягнути з обвинуваченого на його користь 24487 грн. матеріальної шкоди та 80000 грн. моральної шкоди. Разом з тим, згідно з ухвалою суду від 16.02.2016 р. цивільний позов потерпілого в частині стягнення моральної шкоди залишено без руху в зв`язку з ненаданням доказів сплати судового збору. В судовому засіданні, яке відбулось 01.03.2016 р. потерпілим відповідних доказів суду надано не було, а тому позовні вимоги в цій частині судом було залишено без розгляду.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди, суд приймає до уваги п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», відповідно до якого, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд керується відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона в даному випадку потерпілий зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Потерпілим до поданих ним позовних вимог в частині стягнення матеріальної шкоди не надано жодного документального підтвердження понесених витрат, а тому суд вважає, що дані позовні вимоги потерпілим не обґрунтовані. Разом з тим, з метою забезпечення права потерпілого на звернення до суду з відповідними позовними вимогами в порядку цивільного судочинства, суд вважає за доцільне поданий потерпілим позов залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 залишити без розгляду.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: