Дата документу Справа № 317/1307/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №317/1307/16-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/1348/16 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2016 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням захисника-адвоката ОСОБА_6 відносно засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Слов`яносербськ Луганської області, громадянина України, який до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого за вироком Апеляційного суду м.Києва від 02 червня 2011 року за п.п.6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.146, ч.3 ст.15 - ч.4 ст.190, ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю,

щодо зарахування останньому у строк відбування покарання терміну його попереднього ув`язнення відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_9 - в режимі відеоконференцзв`язку з Київським слідчим ізолятором,

ВСТАНОВИЛА:
засуджений ОСОБА_7 та його захисник-адвокат ОСОБА_6 звернулися до суду апеляційної інстанції з апеляційними скаргами на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 06 липня 2016 року, якою клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 задоволено частково, та засудженому ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду м.Києва від 02 червня 2011 року, час його попереднього ув`язнення з 04 грудня 2007 року по 13 грудня 2011 року включно.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи та на безпідставне незастосування судом положення п. ґ ч.5 ст.72 КК України, просить вищевказану ухвалу суду змінити, задовольнити клопотання його захисника в повному обсязі, та зарахувати строк його перебування в установі попереднього ув`язнення, окрім періоду, вказаного в оскаржуваній ухвалі, ще періоди: від дати проголошення ухвали Вищого спеціалізованого суду України до дати його етапування за місцем відбування покарання - з 13 грудня 2011 року по 13 квітня 2013 року, та з моменту його доставлення до Київського слідчого ізолятора для участі у судовому розгляді 10 жовтня 2015 року до моменту розгляду клопотання 05 квітня 2016 року.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_6 також просить вищевказану ухвалу суду щодо ОСОБА_7 змінити, задовольнити його клопотання в повному обсязі, зарахувавши строк перебування ОСОБА_7 в установі попереднього ув`язнення з урахуванням періодів, вказаних у клопотанні. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що суд безпідставно, на його думку, не зарахував зазначені у клопотанні всі періоди перебування засудженого ОСОБА_7 під вартою в установах попереднього ув`язнення, оскільки чинним законодавством України встановлено обов`язкове зарахування строку перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно з ухвалою суду, захисник-адвокат ОСОБА_6 звернувся до Запорізького районного суду Запорізької області з клопотанням щодо зарахування засудженому ОСОБА_7 у строк відбування покарання строку його попереднього ув`язнення, відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України.

У клопотанні зазначено, що ОСОБА_7 засуджений за вироком Апеляційного суду м.Києва від 02 червня 2011 року, який змінено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 13 грудня 2011 року, за п.п.6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.146, ч.3 ст.15 - ч.4 ст.190, ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, та відбуває покарання у Біленьківській ВК УДПтС України в Запорізькій області (№99).

Заслухавши: доповідь судді;

захисника - адвоката ОСОБА_6 (у судовому засіданні від 30 серпня 2016 року), який підтримав апеляційні скарги;

засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні скарги з врахуванням заявлених у судовому засіданні апеляційного суду змін, а саме, окрім вищевказаного, засуджений та захисник просили зарахувати у строк відбування засудженим покарання із розрахунку, визначеному у ч.5 ст.75 КК України, період його знаходження у Київському слідчому ізоляторі з 10 жовтня 2015 року та по теперішній час;

прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та вважала, що оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою,

перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, переглядаючи оскаржувану ухвалу суду у межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що останні задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

За змістом ч.5 ст.72 КК України, Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, строк попереднього ув`язнення зараховується у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення до двох днів позбавлення волі в межах того кримінального провадження, у якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого підсудного та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З наданих суду матеріалів вбачається, що за вироком Апеляційного суду м.Києва від 02 червня 2011 року ОСОБА_7 засуджено за п.п.6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.146, ч.3 ст.15 - ч.4 ст.190, ст.70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. Строк відбування покарання постановлено рахувати з дня його затримання, тобто з 04 грудня 2007 року. Вирок суду набрав законної сили 13 грудня 2011 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано зарахував строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 у період з 04 грудня 2007 року по 13 грудня 2011 року у строк відбуття засудженим покарання із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для зарахування за правилами ч.5 ст.72 КК України періоду знаходження засудженого ОСОБА_7 у Київському слідчому ізоляторі з моменту набрання вироком щодо нього законної сили та до направлення його до виправної колонії для відбування покарання, оскільки у розумінні ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», цей період не може розцінюватися як попереднє ув`язнення у рамках даного провадження.

Окрім того, з довідки адміністрації Київського слідчого ізолятора по особовій справі ОСОБА_7 від 29 серпня 2016 року, яка надійшла на адресу апеляційного суду за письмовою заявою засудженого, поданою до адміністрації слідчого ізолятора, вбачається, що ОСОБА_7 , на підставі постанови Шевченківського районного суду м.Києва від 31 січня 2012 року взятий під варту в іншій кримінальній справі за ч.2 ст.146, ч.3 ст.15-ч.4 ст.190 КК України.

Ці відомості ніким не спростовані. В тому числі, не спростовує цих відомостей і інформація, що міститься у наданій захисником ОСОБА_9 при апеляційному розгляді копії постанови прокурора від 18 травня 2016 року про закриття кримінального провадження №0000689 щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.146, ч.3 ст.15 - ч.4 ст.190 КК України та ін.

Також на думку колегії суддів, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання захисника у частині зарахування за вищевказаними правилами періоду знаходження ОСОБА_7 у Київському слідчому ізоляторі з моменту доставлення останнього до зазначеного слідчого ізолятору для прийняття участі у розгляді судом провадження за його заявою про перегляд вищевказаного вироку суду за нововиявленими обставинами, оскільки, як вбачається з наданих матеріалів, в т.ч. і з вищевказаної довідки адміністрації Київського слідчого ізолятору, розгляд зазначеного провадження ще триває.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив в оскаржуваній ухвалі про те, що, з урахуванням положень абз.5 ч.5 ст.72 КК України, таке зарахування може бути здійснене судом, який розглядає провадження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при розгляді клопотання дотримався вимог кримінального процесуального закону та правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Доводи сторони захисту, викладені в апеляційних скаргах та приведені при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи викладене, підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали, відповідно і для задоволення апеляційних скарг, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 06 липня 2016 року, якою клопотання захисника -адвоката ОСОБА_6 задоволено частково та засудженому ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання, призначеного за вироком Апеляційного суду м.Києва від 02 червня 2011 року, час його попереднього ув`язнення з 04 грудня 2007 року по 13 грудня 2011 року включно, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, але з моменту вручення йому копії даної ухвали.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4