Справа № 442/5254/15-к
Провадження № 1-кп/442/52/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника : ОСОБА_4

з участю обвинуваченого - ОСОБА_5

потерпілої : ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001377 від 05.07.2015 року та кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001828 від 19.09.2015 року відносно,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець м. Дрогобич Львівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, одруженого, що на утриманні двоє неповнолітніх дітей, позапартійного, невійськовозобов`язаного, раніше судимого 13.03.2010року Дрогобицьким міськрайонним судом за ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 263 КК України до 5 ти років позбавлення волі, звільненого 20.01.2013 року на підставі ст. 82 КК України невідбуту частину покарання 2 роки 5 місяців 14 днів позбавлення волі змінено на обмеження волі терміном на 2 роки ,5 місяців 14 днів, 09.07.2015 року вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області за ч.2 ст. 185 КК України до обмеження волі строком 1рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України, звільненого від основного покарання з іспитовим строком 1рік 6 місяців.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України, -

в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_5 04 липня 2015 року близько 16 год. 50 хв. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи повторно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, перебуваючи біля магазину «Взуття», що за адресою м. Дрогобич Львівської області, по вул. П. Орлика, 13/1, скориставшись тим, що його ніхто не бачить таємно викрав коробку з товаром, яка належить ОСОБА_7 на загальну суму 1460 грн. 00 коп. Проте, свій злочинний намір не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки продавець ОСОБА_8 йог наздогнала і майно було повернуто власнику.

Крім того органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 19.08.2015 року приблизно о 18 годині 00 хвилин перебуваючи в стані алкогольного сп`ягніння , знаходячись в кімнаті № 312 готелю « Тустань», по вул. Шевченка, 1 в м. Дрогобичі Львівської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, повторно, відкрито викрав мобільний телефон (смартфон) марки « LG Х 135» вартістю 4000 гривень, який належить ОСОБА_6 , чим спричинив майнову шкоду останній на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України визнав повністю, визнав всі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони пред`явлені в обвинувальному акті, та дав аналогічні показання. Пояснив, що дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, чому здійснив крадіжку прояснити не зміг, однак дійсно викрав коробку з товаром. В даний час щиро кається у вчиненні кримінального даного правопорушення.

Показання обвинуваченого по вище вказаному епізоду відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються. Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів по кримінальному правопорушенню передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України визнав частково та суду пояснив, що 19.08.2015 року приблизно о 18 годині 00 хвилин зустрів чоловіка потерпілої ОСОБА_6 , з яким розпивав алкогольні напої. Від нього дізнався, що він разом із своєю дружиною зняли кімнату в готелі « Тустань», по АДРЕСА_2 . Вказав, що моменту викрадення телефону потерпіла не бачила, і коли ОСОБА_6 вибігла за ним, він знаходився у шести метрах від кімнати № 312, крики чув, але не розібрав, що саме кричала потерпіла. Крім цього, обвинувачений ОСОБА_5 розповів про домовленість із чоловіком ОСОБА_6 , під час розпивання спиртних напоїв у кафе «Експрес», який знаходиться неподалік готелю «Тустань», щодо купівлі вказаного мобільного телефону за 500 гривень, вказані кошти повинна була піднести жінка ОСОБА_5 , Також, ОСОБА_5 стверджував, що в подальшому чоловік ОСОБА_6 мав повернути ОСОБА_5 500 гривень, а ОСОБА_5 в свою чергу поверне мобільний телефон Відтак вважає, що він вчинив таємну крадіжку, а не відкрите викрадення майна ( грабіж) . У вчиненому розкаюється , просить його суворо не карати.

Не зважаючи на часткове визнання свої вини обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.186 КК України, його вина підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме::

Поясненнями потерпілої ОСОБА_6 , яка суду пояснила, що ОСОБА_5 зайшов у кімнату номера 312 готелю «Тустань» близько 18:00 та попросив сигарету, потерпіла відповіла, щоб він покинув приміщення кімнати, відстань між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 становила 4-5 метрів, стоячи боком до обвинуваченого потерпіла помітила як ОСОБА_5 з столика, який знаходиться біля вхідних дверей вказаного номера, взяв пачку сигарет та повільно почав виходити із приміщення кімнати. Розвернувшись обличчям до виходу потерпіла замітила, що ОСОБА_5 взяв не тільки пачку із сигаретами, а і мобільний телефон марки «LG X135». ОСОБА_6 одразу побігла за ОСОБА_5 кричачи при цьому: - «зупинись, поверни викрадений телефон», зуміла наздогнати та схопити за одяг, однак, обвинувачений вирвався та відказав, що нічого не крав. Щодо міри покарання покладається на думку суду.

Поясненнями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які є працівниками Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області та які суду пояснили, що саме вони затримували обвинуваченого ОСОБА_5 біля ломбарду, де останній мав намір здати даний телефон у ломбард.

За змістом ст. ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Крім цього, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення, але він не може тлумачитись як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (довід). Об`єм цього обов`язку може змінюватись залежно від природи рішення.

Суд обгрутовує вирок виключно на доказах, розглянутих у судовому засіданні. За допомогою дослідження на суді всіх доказів відбувається і формування внутрішнього суддівського переконання про винність або невинність підсудного.

Оцінюючи зібрані органом досудового розслідування та представлені суду стороною обвинувачення докази, які перевірені в даному судовому провадженні та безпосередньо досліджені судом, суд приходить до висновку про повне підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 15 , ч.2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майно ( крадіжку) повторно, яке належало потерпілій ОСОБА_7 .
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 за N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 зайшов вкімнату номера 312 готелю «Тустань» по вул. Шевченка, 1 в м. Дрогобичі Львівської області без мети грабежу і умисел його був спрямований на таємне викрадення чужого майна, який виник в той момент, однак його дії були виявлені потерпілої ОСОБА_6 , якапомітила як ОСОБА_5 з столика, який знаходиться біля вхідних дверей вказаного номера, взяв пачку сигарет та повільно почав виходити із приміщення кімнати. Розвернувшись обличчям до виходу потерпіла замітила, що ОСОБА_5 взяв не тільки пачку із сигаретами, а й мобільний телефон марки «LG X135», про що свідчить про повне підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки останній повторно відкрито викрав чуже майно, яке належало потерпілій ОСОБА_6 .
Заперечення обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не причетний до вчинення грабежу, повторно, суд відхиляє і розглядає як намагання ухилитись від відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення, оскільки, підвищена суспільна небезпека грабежу порівняно з крадіжкою зумовлюється тим, що грабіжник не приховує свого наміру протиправного заволодіння майном, діє відкрито для сторонніх осіб, ігноруючи волю потерпілого, відтак оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд виходить з сукупності всіх обставин справи і бере до уваги ті з них, які переконливо свідчать про вчинення ОСОБА_5 повторно відкритого викрадення чужого майно, яке належало потерпілій ОСОБА_6 .
Таким чином, на думку суду, винність ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому дій передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України доведена в повному обсязі, і вважаю, що така кваліфікація його діянь є правильною.

Визначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд в якості обставин, які пом"якшують покарання враховує його часткове визнання своєї вини.

Обставиною, яка обтяжуює покарання відповідно до п.13 ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України, щодо загальних засад призначення покарання, межі санкцій ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, ч. 2 ст. 186 КК України є тяжким злочином, Причини та умовами, які сприяли вчиненню злочинну це вживання спиртних напоїв та нехтування загальнолюдськими нормами моралі, особу винного, його вік, що на його утриманні двоє неповнолітніх дітей, принцип індивідуалізації покарання, ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини та наслідки цього злочину, також те, що ОСОБА_5 , неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, думку потерпілих, які щодо міри покарання покладаються на думку суду, так як ні матеріальних ні моральних претензій вони до нього не мають, суд приходить до висновку про можливість йому обрання покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкціі статті, ближче до встановленого мінімального покарання.

Цивільний позов не пред`являвся, судових витрат по справі не має.

З речовими доказами по справі необхідно поступити у відповідності зі ст. 100 КПК України

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд ,-

засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень :

- передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 ( два ) роки.

-передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 ( чотири ) роки

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш

суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді 4( чотири ) роки позбавлення волі .

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного даним вироком частково приєднати не відбуту частину основного покарання, призначеного за вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.07.2015 року, і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири ) роки 3( три ) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 19.08.2015 року тобто з часу його затримання

У відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_5 у відбування призначеного судом покарання час знаходження обвинуваченого під вартою під час досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження строком 1 рік 3 місяці 6 дні.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередню тримання під вартою.

Речові докази: по кримінальному провадженні № 0001377 - які повернуті потерпілій ОСОБА_7 під розписку, залишити у останньої, диск DVD-R із відеозаписом залишити при матеріалах кримінального провадження;

Речові докази по кримінальному провадженні № 0001828 мобільний телефон марки «LG-X135» який повернуто потерпілій ОСОБА_6 під розписку залишити у останньої, мобільний телефон марки «SONY ERICSSON» - повернути обвинуваченому ОСОБА_5 .

Вирок суду може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Головуюча суддя: ОСОБА_1