АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/123/16 Справа № 207/2059/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

18 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження № 0000047 за апеляційними скаргами ОСОБА_7 , прокурора прокуратури м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 9 вересня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпродзержинську, проживаючу до засудження по АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судиму,

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

На зазначений вирок ОСОБА_7 , прокурор прокуратури м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області принесли апеляційні скарги.

Обвинувачена в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, та призначити їй покарання з застосуванням статті 69 КК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 посилається на те, що суд першої інстанції не врахував обставин вчиненого нею кримінального правопорушення. Обвинувачена зазначає, що злочин стосовно матері вона вчинила внаслідок збігу складних сімейних обставин. Так, вказується на отримання ОСОБА_7 в свою адресу постійних знущань, принижень, застосування насильства зі сторони

Провадження 11-кп/774/123/16 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 1 ст. 115 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
померлої потерпілої. За твердженням ОСОБА_7 , судом не були враховані її пояснення, в частині хронічної залежності її батьків від алкогольних напоїв, тиску на неї зі сторони останніх стосовно її участі в задоволення їх статевої пристрасті, в збоченій, неприродній формі.

Крім того, автором апеляції вказується на неврахування місцевим судом низки обставин, які, на її думку, пом`якшують покарання, а саме щирого каяття у вчиненому вбивстві, активного сприяння розкриттю цього злочину, наявність на її утриманні двох неповнолітніх дітей. Звертається увага і на страждання вірусами імунодефіциту та гепатиту С.

Прокурор прокуратури м. Дніпродзержинська в апеляційній скарзі, не оспорюючи встановлених судом фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, просить вирок суду скасувати, ухвалити свій вирок, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і призначити покарання у виді 9 років позбавлення волі.

В якості доводів принесеної апеляції прокурором зазначається на неврахування судом ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, а також характер суспільної небезпеки кримінального правопорушення. Вказується на залишення місцевим судом поза увагою того, що ОСОБА_7 свідомо позбавила життя свою матір, характеристику обвинуваченої, яка раніше вже посягала на здоров`я та життя свого співмешканця.

Вироком суду встановлено, що 2 березня 2014 року у вечірній час ОСОБА_10 , знаходячись за місцем мешкання своєї доньки ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , разом із останньою вживали спиртні напої. Після розпивання спиртних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, яка була припинена за примиренням.

3 березня 2014 року приблизно о 7 годині, коли ОСОБА_10 та ОСОБА_7 прокинулись, у квартирі АДРЕСА_2 між ними знов на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, під час якої у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на спричинення смерті ОСОБА_10 .. З метою реалізації злочинного умислу, направленого на умисне вбивство ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , знаходячись у квартирі за вказаною адресою, приблизно о 7 годині 20 хвилин взяла кухонний ніж та зайшла до одної з кімнат, де знаходилася ОСОБА_10 , і підійшовши до неї, утримуючи ніж в руках, навмисно нанесла ним удар в область шиї з правої сторони ОСОБА_10 ..

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 на місці скоєння злочину настала смерть потерпілої ОСОБА_10 . Згідно висновку судово-медичної експертизи виявлене колото-різане поранення шиї з пошкодженням внутрішньої та зовнішньої сонних артерій відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як викликавши загрозливе для життя явище у вигляді недокрів`я, що в даному випадку викликало смерть ОСОБА_10 .

В суді апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_7 , підтримавши свою апеляційну скаргу, разом з тим, просила вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції для того, щоб дослідити та встановити складні сімейні обставини її життя, про які вона вказала в апеляції.

Захисник ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу обвинуваченої та заперечував проти задоволення апеляції прокурора.

Прокурор підтримала принесену стороною обвинувачення апеляційну скаргу, повторила доводи викладені в ній, та просила призначити обвинуваченій ОСОБА_7 більш суворе покарання.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляціях і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що подані обвинуваченою та прокурором апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Доводи принесених апеляційних скарг щодо невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, як через м`якість так і через суворість, колегія суддів вважає безпідставними.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 міру покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, віднесеного до категорії особливо тяжкого, дані про особу обвинуваченої, її щире каяття та стан здоров`я.

Виходячи з санкції ч. 1 ст. 115 КК України призначене ОСОБА_7 покарання фактично є мінімальним, однак таке покарання, з огляду на дані про особу обвинуваченої та її відношення до вчиненого справедливо співвідноситься із тяжкістю та обставинами скоєного кримінального правопорушення.

Як суд першої інстанції, так і колегія суддів апеляційного суду не вбачає сукупності обставин по справі, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину та слугували підставою для призначення обвинуваченій більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Твердження обвинуваченої про те, що підставами для застосування ст. 69 КК України є поведінка її батьків щодо неї в минулому, не можуть бути об`єктивною підставою для застосування вказаної норми закону про кримінальну відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 415 КПК України ці ж доводи апеляції обвинуваченої не можуть слугувати обставинами для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченій вказану міру покарання, об`єктивно сприйняв та врахував всі обставини вчиненого злочину і дані про винну особу, та реалізував через призначене покарання принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи законність та обґрунтованість призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів не вбачає підстав вважати його м`яким з тих підстав, які навів в своїй апеляції прокурор.

Таким чином, підстави для задоволення принесених апеляцій відсутні, оскільки вирок суду був ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
апеляційні скарги ОСОБА_7 , прокурора прокуратури м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, залишити без задоволення, а вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 9 вересня 2014 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а засудженою у той же строк з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.
Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області