Провадження №1-кс/127/6201/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2016 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 про арешт майна, за відсутністю клопотання учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів, -
ВСТАНОВИВ:
16.08.2016, прокурор ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, мотивуючи свої вимоги тим, що у СВ УСБУ у Вінницькій області в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000220 від 06.06.2015 за підозрою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України,
Під час судового розгляду встановлено, що Громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою, з метою незаконного заволодіння лісовими ресурсами для власного збагачення, організували злочинну схему придбання, зберігання, перевезення та реалізації цінних порід деревини, долучивши до вказаної діяльності посадових осіб лісомисливських господарств а також ряд невстановлених на даний час осіб.
Зокрема, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , на виконання спільного злочинного задуму, діючи за попередньою змовою із невстановленими на даний час досудовим розслідуванням службовими особами державних та комунальних лісогосподарських підприємств, шляхом здійснення самовільних рубок або внесення до лісорубних квитків головного користування (санітарних рубок) недостовірних відомостей про кількісний та якісний стан відведених у рубку дерев, створювали необліковані залишки ввіреної їм деревини, які в подальшому за відповідну грошову винагороду реалізували суб`єктам підприємницької діяльності.
В подальшому підозрювані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , шляхом підшукування транспортних засобів, здійснювали реалізацію лісопродукції підприємствам лісопереробної галузі України, при цьому, з метою приховування своєї протиправної діяльності отримували грошові кошти за доставлену ним продукцію на карткові рахунки, відкриті в банківських установах на ім`я суб`єктів підприємницької діяльності, які фактично такою діяльністю не займаються та не займалися.
При цьому, на виконання свого злочинного задуму щодо заволодіння грошовими коштами за незаконну реалізацією лісопродукції, підозрювані організовували зняття готівки з вищезазначених банківських карток, які насправді постійно знаходились у їх розпорядженні (або у ввірених ним особам) разом із іншими передбаченими чинним законодавством документами та печатками.
Так, 03.08.2016 ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та посадовими особами системи Вінницького обласного управління лісового та мисливського господарства та ВОКСЛП «Віноблагроліс», незаконно заволоділи державним та комунальним майном лісоматеріалами цінних порід дерев (дуб, ясен) об`ємом 19,06 метрів кубічних, на загальну суму близько 200 000 (двісті тисяч) грн.
Цього ж дня, під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_1 , в якому розташовувався офіс одного з підприємств лісової галузі де здійснювали свою діяльність підозрювані, виявлено та вилучено печатки та реєстраційні документи всіх вказаних підприємців (всього понад 50 печаток та 70 карток) а також 846 тис. грн. готівкових коштів, при цьому, як встановлено, перелік фіктивних ФОП не є вичерпним, та наразі проводяться заходи із встановлення інших.
Крім іншого, особи, які були оформлені як підприємці, під час допиту повідомили, що реєструвались підприємцями на прохання підозрюваних за грошову винагороду, яка коливалась від 300 до 1000 грн., проте ніякої підприємницької діяльності не здійснювали та навіть не здогадувались про таку діяльність, а банківські картки одразу віддали підозрюваним, які фактично ними і розпоряджались.
Зазначені факти підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, за підозрюваними ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .
04.08.2016 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України.
Злочин, передбачений ч. 3 ст. 191 КК України відповідно до ст. 45 КК України відноситься до корупційних, санкція передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а також те, що фігуранти даного кримінального провадження використовували платіжні банківські картки та рахунки, відкриті у банківських установах України, для отримання, зберігання та накопичення грошових коштів, набутих в результаті вчинення кримінальних правопорушень, доходів від них, з метою забезпечення цивільного позову, спецконфіскації або можливої конфіскації майна, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінальних правопорушень, в ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке фактично, як встановлено розслідуванням, перебуває у власності та розпорядженні підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , зокрема, розрахункові рахунки (далі р/р) відкриті на ім`я: ОСОБА_9 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) р/р № НОМЕР_2 у АБ «Південний»; ОСОБА_10 (ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) р/р № НОМЕР_4 у АБ «Південний».
На підставі викладеного, враховуючи те, що матеріалами кримінального провадження встановлено власність вищезазначених рахунків за підозрюваними ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , прокурор просив суд клопотання задовольнити.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.
Власники майна ОСОБА_9 , ОСОБА_10 в силу вимог ч.2 ст. 172 КПК України, в судове засідання не викликались.
Суд, вислухавши пояснення прокурора, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
У випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у пунктах 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що є достатні підстави для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно з метою забезпечення цивільного позову, спецконфіскації або можливої конфіскації майна, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінальних правопорушень, оскільки прокурор в судовому засіданні довів необхідність такого арешту.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131,132, 170,171,172,173,309,372 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_4 - задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке є власністю підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , зокрема, на грошові кошти, які знаходяться на розрахункових рахунках відкритих на ім`я осіб:
1. ОСОБА_9 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) р/р № НОМЕР_2 у АБ «Південний»;
2. ОСОБА_10 (ІПН НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) р/р № НОМЕР_4 у АБ «Південний».
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення, однак апеляційне оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: