Справа № 363/2657/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1328/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 27.10.2016

УХВАЛА
Іменем України
27 жовтня 2016 року. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 , суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Вишгородського районного суду Київської області від 16 серпня 2016 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого ,

засуджено за ч.1 ст. 121 КК України, з застосуванням ст. 69 того Кодексу, до у виді 3 років позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання про речові докази, строк відбування покарання та судові витрати.

Згідно вироку, 10.05.2015 року близько 22 години, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , під час сутички з ОСОБА_9 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, не маючи умислу на позбавлення життя, наніс останньому три удари кухонним ножем в область грудної клітини зліва, лівого плеча та правого бедра, в результаті чого ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітини зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи №61/Д від 05.06.2015 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Не погоджуючись з рішенням суду прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок скасувати,у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що не заперечуючи проти доведеності вини ОСОБА_8 в скоєнні кримінального правопорушення та кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України, вважає, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 50, 65, 69 КК України. Судом першої інстанції не враховано, що після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_8 вчинив новий умисний злочин, який є тяжким, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. Хоча суд у вироку і вказав, що до обставин, які обтяжують покарання, відносить вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, але при призначенні ОСОБА_8 покарання їх фактично не врахував. Суд не звернув уваги на точні положення закону, згідно з якими при вирішенні зазначеного питання суд має належним чином досліджувати і оцінювати всі обставини, які мають значення для справи, та врахувати, що ст.69 КК України застосовується лише у тому разі, коли для цього є умови та підстави. Призначення покарання зі застосуванням ст. 69 КК України лише сприятиме ОСОБА_8 до вчинення нових умисних злочинів.

Не погоджуючись з апеляційною скаргою прокурора обвинувачений та потерпілий подали заперечення, в яких просять залишити без змін вирок суду першої інстанції, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення. Вказують, що суд мав всі підстави для застосування ст. 69 КК України, оскільки потерпілий та обвинувачений помирились, а потерпілий не має претензій до обвинуваченого, та взагалі просив його звільнити від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1ст. 121 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому у відповідності до вимог ст. 404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Що ж стосується призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання та обставин, які враховуються при його призначенні то, колегія суддів, приймаючи до уваги вимоги ст. 404 КПК України приходить до наступних висновків.

Як зазначено у вироку суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнав, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину, врахував і те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, про що прямо указав у вироку.

Відповідно до вимог ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається із вироку, суд врахував кілька обставин, що пом`якшують покарання, що свідчить про дотримання вимог закону судом при призначенні покарання обвинуваченому та про безпідставність апеляційної скарги прокурора. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав його щире каяття, добровільне відшкодування шкоди, а також і самі обставини конфлікту, що стався між обвинуваченим і потерпілим, а саме поведінку потерпілого, який також перебував у стані алкогольного сп`яніння. Врахував суд і те, що обвинувачений на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується по місцю реєстрації позитивно, на утриманні має хвору матір, яка потребує його догляду, сприяв розкриттю злочину.

Перелічені вище пом`якшуючі покарання обставини суд першої інстанції визнав такими, що у своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, а тому, беручи до уваги ці обставини та враховуючи наведені дані про особу винного, думку потерпілого, який постраждав від кримінального правопорушення, проте просив суворо не карати обвинуваченого, а в запереченнях на апеляційну скаргу взагалі просив звільнити його за примиренням сторін, суд вважав за можливе в даному конкретному випадку, як виняток, застосувати до ОСОБА_8 ст. 69 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

Оскільки відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами, враховуючи конкретні обставини даної справи та особу обвинуваченого колегія суддів приходить до висновку, що суд дотримався вимог вищезазначених норм закону і погоджується з доводами суду 1-ї інстанції щодо можливості застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України.

Тим більше, що в апеляції прокурор хоча і зазначає, що призначене покарання не відповідає ступені тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим, однак по якому признаку воно є несправедливим чи через м`якість, чи навпаки, через суворість, взагалі не зазначає, що фактично позбавляє суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 420 КПК України, навіть у разі обґрунтованості доводів прокурора, постановити новий вирок.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для зміни чи скасування вироку суду 1-ї інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Вирок Вишгородського районного суду Київської області від 16 серпня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищогоспеціалізованого суду України з розглядуцивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4