Пр-ня по справі № 1кп/521/320/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, маючого неповну середню освіту, офіційно не працюючого, одруженого, маючого двох малолітніх дітей 2010 та 2011 років народження, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , не маючого судимості в силу ст. 89 КК України, у скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 06 липня 2015 року приблизно о 04 годині 30 хвилин, перебуваючи у дворі будинку № 53 по вул. М. Малиновського в м. Одеси, вступивши в попередню змову з двома особами матеріали досудового розслідування відносно яких виділені в окреме провадження, на таємне викрадення чужого майна підійшли до транспортного засобу «RENAULT KANGOO» д.н. НОМЕР_1 .

Далі діючи умисно, з корисливих мотивів, невстановлена слідством особа підійшла до багажника транспортного засобу «RENAULT KANGOO» та розбила скло однієї з дверей автомобіля. Розуміючи, що їх дії залишаються непоміченими для сторонніх осіб, ОСОБА_4 спільно з двома особами, матеріали досудового розслідування у відношенні яких виділені в окреме провадження, через розбите скло таємно викрали з багажного відділення транспортного засобу «RENAULT KANGOO» д.н. НОМЕР_1 будівельні інструменти, а саме: шуруповерт марки «Makita6271D» вартістю 2500 гривень; перфоратор марки «Ростех ПРТ 24-7 Р» вартістю 1200 гривень; машина свердлина, марки «Інтерскол Д-16/1050Р» вартістю 1500 гривень, які належали ОСОБА_5 . Своїми умисним діями, ОСОБА_4 спільно з особами матеріали досудового розслідування, щодо яких виділено в окреме провадження завдали потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 5200 гривень.

Після скоєння злочину ОСОБА_4 разом з особами матеріали досудового розслідування, щодо яких виділено в окреме провадження, з місця скоєння злочину зникли.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та показав, що дійсно з 06.07.2015 року приблизно о 04 годині він спільно зі своїм знайомим ОСОБА_6 та раніше малознайомим на ім`я ОСОБА_7 знаходячись у стані алкогольного сп`яніння на вул. М. Малиновського в м. Одесі побачили автомобіль іноземного виробництва та спільно вирішили таємно викрасти з нього майно, яке продати на ринку та отримати за це кошти. Для цього, хлопець на ім`я ОСОБА_7 підійшов до автомобілю та розбив скло у двері, через яке вони викрали інструмент. Далі рухаючись по вулиці, їх побачив потерпілий, який викликав міліцію, яка їх затримала, разом з інструментом. В теперішній час він у скоєному розкаюється, просить суд суворо його не наказувати.

Окрім повного визнання своєї вини, винність обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині повністю доказана і підтверджується зібраними в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Потерпілий ОСОБА_5 про дату судового засідання був сповіщений належним чином, шляхом особистого повідомлення. Надав до суду заяву, відповідно до якої просив суд проводити судовий розгляд без його участі. Цивільний позов не заявляв і заявляти не буде. Претензій матеріального та морального характеру не має. В судових дебатах приймати участь не бажає. Питання щодо призначення покарання залишає на розсуд суду.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

За місцем мешкання ОСОБА_4 характеризується позитивно.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , та встановлюючи ступінь його вини у вказаному злочині, суд дає оцінку не окремому вчинку обвинуваченого, а і його особистості, наскільки вона проявилася у злочинних діях, наскільки він має нахили до скоєння правопорушень. Відомості про поведінку обвинуваченого до скоєння злочину, його зв`язках та способі життя, дають можливість суду призначити покарання достатнє та необхідне для винної особи.

Даючи оцінку особистості обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак в теперішній час не має судимості в силу ст. 89 КК України. Відомостей про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, під час судового розгляду прокурором не надано. Має двох братів які раніше судимі. Батьки померли. Фактично з дружиною та дітьми не проживає. Оскільки страждає рядом хронічних тяжких захворювань (Віч інфекція, туберкульоз) ніде не працює. Постійно знаходиться на підтримці родичів, сестри та бабусі. Таким чином бідність, відсутність належної освіти, а також відсутність повноцінної родини, на думку суду привели обвинуваченого до скоєння вказаного злочину.

Суд вважає, що обставини встановлені під час судового розгляду свідчать, що ОСОБА_4 не є особою суспільно небезпечною. Разом з тим, злочинні дії останнього, загальна поведінка під час вчинення умисного злочину проти власності та під час судового розгляду, об`єктивно свідчать про необхідність застосування відповідних заходів примусу, що буде полягати у певних обмеженнях прав і свобод обвинуваченого.

Злочин вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 є суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи. Однак, достатньо молодий вік обвинуваченого, його щира поведінка під час судового засідання, його тяжкий стан здоров`я, а також відсутність реально завданих збитків, на думку суду свідчать про можливість застосування до обвинуваченого покарання у межах, встановлених у санкції статі, не пов`язаного з позбавленням волі. Тобто суд, враховуючи викладені обставини які пом`якшують покарання та які обтяжують покарання, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів, повинно бути призначено покарання у вигляді арешту.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України судом не встановлено, оскільки суд вважає, що особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , обставини кримінального правопорушення, свідчать про необхідність призначення покарання у вигляді арешту.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які пов`язанні з залученням експертів, відповідно до ст. ст. 118, 122, 126 КПК України, належить покласти на обвинуваченого.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України,

СУД, -
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому обчислювати з моменту законного затримання, на підставі ухвали суду, тобто з 11.04.2016 року.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 до строку покарання, строк попереднього ув`язнення, а саме знаходження під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду за цим кримінальним провадженням, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі за період з 06.07.2015 року по 08.07.2015 року та з 11.04.2016 року по 12.04.2016 року, тобто час затримання під час досудового розслідування та час з моменту затримання по день постановлення вироку суду.

З урахуванням вимог п. 1 ч. 4 ст. 374, ч. 1 ст. 534 КПК України, запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, у вигляді тримання під вартою вважати продовженим. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію, у випадку набрання вироком суду законної сили.

На підставі ч. 2 ст. 534 КПК України, вирок суду в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному та безумовному виконанню.

Речові докази по провадженню: будівельні інструменти залишити у потерпілого ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 530 (п`ятсот тридцять) гривень 60 копійок.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: /підпис/
Копія вироку вірна.
Суддя: ОСОБА_1
Секретар: