Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/3374/16-к
н/п 1-кп/490/425/2016
ВИРОК
Іменем України
29 квітня 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 та обвинуваченого,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0002385, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Шевченкове Жовтневого району Миколаївської області, є громадянином України, раніше не судимим, неодруженим, має повну загальну середню освіту, проходить військову службу за мобілізацією на посаді командира відділення інженерної техніки взводу забезпечення роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 у військовому званні старшина, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
12 жовтня 2015 року, близько 08 год. 00 хв., ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 за мобілізацією, проходячи військову службу у військовому званні старшина на посаді командира відділення інженерної техніки взводу забезпечення роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , будучи обізнаним з умовами проходження військової служби, діючи умисно з метою тимчасово ухилитися від військової служби, не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, самовільно залишив місце служби - територію парку бойових машин вказаної військової частини, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та незаконно перебував за її межами, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання - у с. Шевченкове Жовтневого району Миколаївської області до 15 год. 30 хв. 06 квітня 2016 року.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, винним себе визнав повністю та повідомив, що дійсно будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу за мобілізацією, проходячи військову службу на посаді командира відділення інженерної техніки взводу забезпечення роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , 12 жовтня 2015 року, близько 08 год. 00 хв., самовільно залишив місце розташування парку бойових машин цієї військової частини, поїхав до місця свого постійного проживання - до с. Шевченкове Жовтневого району Миколаївської області, де спочатку доглядав за своєю матір`ю, яка зламала ногу, а потім деякий час лікувався сам. 06 квітня 2016 року, близько 16 год. 00 хв., він добровільно з`явився до місця несення служби. У вчиненому щиро кається.

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу ці обставини не оспорює, з огляду на що суд вважає їх встановленими.

Наведені вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем місця служби, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує, що він вчинив умисний тяжкий злочин, його особу, а саме те, він має постійне місце проживання, є раніше не судимим, за місцем несення служби характеризуються негативно, має на утриманні повнолітнього сина - інваліда, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та як обставини, що його пом`якшують, з`явлення зі зізнанням та щире каяття.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне за вчинений злочин призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на три роки, яке вважає таким, що відповідає особі обвинуваченого і тяжкості вчиненого ним злочину.

Разом з цим, враховуючи те, що ОСОБА_4 є раніше не судимим, має певне місце проживання, має на утриманні сина - інваліда, щиро покаявся у вчиненому злочині, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому й можливим, на підставі ст. 75 КК України, звільнити його від відбування цього покарання з випробуванням строком на два роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Враховуючи ту обставину, що цим вироком обвинувачений ОСОБА_4 звільняється від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили змінити застосований до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на особисте зобов`язання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367-368, 370, 371, 373, 374 КПК України, -

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом двох років від дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконуватиме покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

- повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили - змінити на особисте зобов`язання.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: