Справа № 369/5869/16-к
Провадження № 1-кп/369/337/16
В И Р О К
іменем України
13.07.16 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001504 від 23.04.2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрушки Києво-Святошинського району Київської області, українця, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, працюючого фахівцем-приймальником ТОВ «Нова-Пошта», неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 185 КК України, -
встановив:
ОСОБА_6 у період часу з вересня по грудень 2015 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння майном ОСОБА_4 , шляхом зловживання його довірою, під приводом необхідності тимчасового використання, взяв у останнього його зварювальний апарат марки «Kaiser1 MIG-295», після чого вказаним майном розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди у розмірі 5265 грн.

Крім цього, ОСОБА_6 у період грудня 2015 року, маючи прямий умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконно збагатитись, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу себе, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав з будинку за вказаною адресою фотоапарат марки «Nikon COOLPIX L810», належний ОСОБА_5 , після чого з місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди у вказаному розмірі.

За таких обставин суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив шахрайство (заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою) та таємне повторно викрав чуже майно (вчинив крадіжку), а тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст. 185 КК України.

12.07.2016 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілими ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення відповідно до вимог ст. 471 КПК України, згідно якої обвинувачений та потерпілі дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений, а саме: за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт, ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі, за сукупністю злочині, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, на підставі ст. 70 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі, зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення та може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та за ч. 2 ст. 185 КК України, які, згідно ст. 12 КК України, є відповідно злочином невеликої та середньої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов у справі не заявлявся. Заходи забезпечення кримінального провадження, а також запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не застосувались.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 373, 374, 469, 474, 475 КПК України, суд -

засудив:
Затвердити угоду від 12.07.2016 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілими ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покаранням

за ч. 1 ст. 190 КК України у виді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) діб з часу його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали Апеляційним судом Київської області.

Суддя ОСОБА_1