Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/291/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.04.2016 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0011458 за апеляційною скаргою заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_10 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.01.2016 року яким,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кіровограда, не одруженої, має на утриманні неповнолітню дитину, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючої, українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

-13.08.2003 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

- 23.06.2004 року Кіровським районним судом м. Кіровоград за ч. 5 ст. 185, 71 КК України до 7 років та 6 місяців позбавлення волі,

- 30.11.2009 року Олександрійським міським судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 2 років позбавлення волі строком на 2 роки та 10 місяців.

- 20.02.2013 року Кіровським районним судом за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років

позбавлення волі,

- 30.05.2013 року Кіровським районним судом за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі,

визнано винною та призначено покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно зі ст. 76 КК України протягом іспитового строку покладено на засуджену обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 369 грн.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_9 визнана винною за закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно. Кримінальні правопорушення вчиненні за наступних обставин:

26.11.2015 року, близько 14 год. 00 хв. ОСОБА_9 , знаходячись в торговій залі магазину «Велмарт», що розташований по вул. Маршала Конєва, 2-А, м. Кіровограда, підійшла до відділу «Одяг», де побачила на полиці нижню дитячу білизну - труси дитячі кольорові. В цей момент у ОСОБА_9 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, цілеспрямовано з корисливих мотивів, переслідуючи мету власної наживи, повторно, ОСОБА_9 , взяла з полички 7 штук нижньої дитячої білизни - труси дитячі кольорові, вартість яких згідно висновку експерта № 2175 від 08.12.2015 становить 209,93 грн. Після чого, ОСОБА_9 викрадену дитячу білизну, поклала під куртку в яку була одягнена.

Продовжуючи діяти з єдиним умислом спрямованим на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ОСОБА_11 обійшовши каси магазину «Велмарт», тим самим виконавши усі дії, які вважала необхідним для доведення кримінального правопорушення до кінця, вийшла через вхід до холу магазину та, вважаючи, що її дії не були помічені, направилась до камер зберігання речей магазину ТОВ «Фудмережа», де в подальшому її було затримано охоронцем, при цьому не закінчивши кримінальне правопорушення з причин, які не залежали від її волі. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_9 заподіяла ТОВ «Фудмережа» матеріальну шкоду на загальну суму 209,93 грн.

Не погоджуючись з вироком суду заступник прокурора Кіровоградської області ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.01.2016 року скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість.

Ухвалити новий вирок. Яким ОСОБА_9 визнати винною та призначити покарання за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, без застосування ст.ст. 75,76 КК України. У решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що судом у порушення вимог ст. 65 КК України, без достатніх на те підстав, застосовано до ОСОБА_9 положення ст.ст. 75,76 КК України, тим самим залишено поза увагою правила п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 27.10.2003 року. Зокрема, судом при призначені покарання не враховано, що ОСОБА_9 раніше неодноразово засуджувалася за вчинення умисних, корисливих, тяжких злочинів, покарання за які відбувала у місцях позбавлення волі. Не зробивши належних висновків зі своєї протиправної поведінки, звільнившись з місць позбавлення волі згідно акту амністії, ОСОБА_9 на шлях виправлення не стала, повторно вчинила умисне корисливе правопорушення середньої тяжкості. Крім того, ОСОБА_9 ніде не працює, суспільно-корисною працею не займається, що свідчить про її вперте небажання стати на шлях виправлення, оскільки скоєння крадіжок є ї основним засобом заробляння на життя.

Також вказує, що суд першої інстанції, застосувавши до ОСОБА_9 ст..ст. 75,76 КК України, жодним чином не мотивував своє рішення та не зазначив на виключні обставини, які він врахував та чому звільнив останню від покарання з випробуванням. Суд зовсім не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_9 з 2003 року перебуває на обліку в КЗ «Обласний наркологічний диспансер» внаслідок вживання опіоїдів, що свідчить про негативну спрямованість її поведінки та схильність її до вчинення нових злочинів.

Вважає, що виправлення ОСОБА_9 з метою недопущення скоєння нею нових злочинів можливе лише в місцях позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, прокурора у кримінальному провадженні, яка підтримала апеляційну скаргу, та просила її задовольнити в повному обсязі,представника потерпілого, який підтримав апеляцію прокурора, захисника-адвоката ОСОБА_8 та обвинувачену ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити вирок суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження розгляд справи проведений з дотриманням вимог ст. 22 КПК України.

Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, досудове слідство і судовий розгляд у ньому проведені з дотриманням вимог кримінально процесуального законодавства, спрямованого на всебічне, повне і об`єктивне дослідження всіх обставин справи.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення ґрунтується на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінально-процесуальним законом порядку, належно оцінені судом та наведені у вироку.
Дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані районним судом за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень вимог кримінального процесуального законодавства під час проведення досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, які б давали підстави для скасування вироку суду першої інстанції, колегія суддів не встановила.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Приймаючи рішення про можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, суду належить навести мотиви, з яких він вважає, що відбування покарання не пов`язаного з позбавленням волі сприятиме його виправленню та попередженню нових злочинів.

Як убачається з вироку, при призначенні ОСОБА_9 покарання судом першої інстанції вищевказані вимоги кримінального закону дотримано. Так, судом враховано ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК належать до категорії злочинів середньої тяжкості. Характеризуючи особу обвинуваченої, суд врахував, що вона за місцем проживання характеризується позитивно, осудна, на обліку в КЗ «Кіровоградській обласній психіатричній лікарні» не перебуває, з 2003 року перебуває на обліку в КЗ «Обласному наркологічному диспансері» внаслідок вживання опіоїдів, раніше судима, відношення самої ОСОБА_9 , яка щиро розкаялась та повністю визнала свою вину, що судом обґрунтовано і у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнано обставинами, що пом`якшують її провину, те, що тяжких наслідків від злочину не настало. Обставинами, які пом`якшують покарання судом визнано те, що вона розкаялася, повністю визнала вину у вчиненні кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої суд не вбачає.Окрім того, прийняв до увагу районний суд і позицію представника потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання.

В суді апеляційної інстанції захистом надані медичні довідки щодо стану здоров`я ОСОБА_9 , яка потребує лікування у лікаря інфекціоніста та «Д» нагляду.
Колегія суддів звертає увагу на те, що при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку передбаченим ч.3 ст.349 КПК України, в судових дебатах процесуальним прокурором було запропоновано суду призначити покарання ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки з застосуванням ст.75 КК України та встановленню іспитового строку тривалістю 1 рік, з чим суд першої інстанції погодився.
Протягом досудового слідства та розгляду справи в суді ОСОБА_9 давала визнавальні показання про скоєння інкримінованого злочину, чим сприяла його розкриттю, у вчиненому щиро розкаялася, негативних наслідків від вчиненого правопорушення не настало. Сукупність цих обставин у поєднані з тяжкістю злочину, що визначена законом, зважаючи на те, що у останньої на утриманні перебуває неповнолітня дитина, вказують на можливість виправлення ОСОБА_12 та попередження нових злочинів при обранні покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства в межах встановлених санкцією ч.2 ст.185 КК України, та з застосуванням ст..75,76 КК України, що відповідає засадам кримінального судочинства, та меті призначення покарання. Таке покарання за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження нових злочинів.

Таким чином, зваживши всі наведені обставини у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про можливість виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення нею нових злочинів без реального відбування покарання в умовах контролю за її поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом визначеного іспитового строку на підставі ст. 75 КК України з покладенням на неї обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Що ж до доводів прокурора в його апеляції про рецидиви злочинів як небажання засудженої виправитися, те, що вона не займається суспільно корисною працею, то самі по собі факти рецидиву злочину не є безумовною і достатньою підставою для обрання їй покарання виключно у вигляді позбавлення волі, крім того, їй призначений судом іспитовий строк тривалістю один рік, що само по собі є дієвим засобом попередження вчинення нею нових злочинів, тому судова колегія вважає ці доводи апеляції хибними і такими, що не заслуговують на увагу, і не знаходить підстав для скасування або зміни судового вироку.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.01.2016 року стосовно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2