Справа № 536/1412/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2016 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого Білецьківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000819 від 02 серпня 2016 року про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця,

громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого,

зареєстрованого АДРЕСА_2 , раніше

не судимого,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця

с.Вассіанівка Чернігівського району Приморського краю Російської Федерації, українця,

громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, жителя

АДРЕСА_3 , зареєстрованого

АДРЕСА_4 , раніше судимого:

1) 19 травня 2008 року Решетилівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.187

КК України з застосуванням ст.69 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого

по відбуттю покарання 26 січня 2012 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.297 КК України

ВСТАНОВИВ:

В кінці липня місяця 2016 року біля 17 год., більш точніше часу встановити не надалось можливим, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , попередньо домовившись, з метою незаконного заволодіння предметами, що знаходились на «Братській могилі радянським воїнам, підпільникам, пам`ятному знаку полеглим землякам», що є пам`ятником спорудженим в пам`ять тих, хто боровся проти нацизму в роки Другої світової війни, з метою подальшої реалізації їх та отримання грошових коштів, взявши металеву тачку, прибули на цвинтар розташований в с.Чечелево Кременчуцького району Полтавської області, де скориставшись відсутністю сторонніх осіб шляхом вільного доступу демонтували з згаданого пам`ятника три чавунні плити виготовлені з чорного металу з надписами прізвищ загиблих, зруйнувавши його, та, завантаживши їх на тачку, зникли з місця злочину та розпорядились ними на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину за наведених вище обставин визнали в повному обсязі, надали показання, які є послідовними та повністю підтверджують обставини вчинення ними злочинів, що викладені в обвинувальному акті та погодилися на скорочений порядок судового слідства без дослідження будь-яких доказів, крім їх особистого допиту та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують їх особи, стверджуючи, що їх рішення добровільне і наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України їм зрозумілі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази необхідно дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинувачених та кваліфікація їх дій та впевнившись про правильне розуміння обвинуваченими та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі і кваліфікує дії кожного за ч. 3 ст.297 КК України, оскільки вони зруйнували пам`ятник споруджений в пам`ять тих, хто боровся проти нацизму в роки Другої світової війни радянських воїні-визволителів, учасників партизанського руху, підпільників, жертв нацистських переслідувань за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачених, які характеризуються позитивно, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Так, обвинувачені щиро розкаялися у вчиненому, ОСОБА_5 раніше не судимий, і суд визнає ці обставини пом`якшуючими покарання кожного з них.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 є рецидив злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 в судовому засіданні не встановлено.

З урахуванням усіх обставин у справі, характеризуючих даних про особи

обвинувачених, які вину визнали повністю, скоїли умисний середньої тяжкості злочин з обтяжуючими і пом`якшуючими покарання обставинами, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути відповідним скоєному, тобто необхідним і достатнім для виправлення особи, суд дійшов висновку, що обвинувачені можуть бути виправлені без ізоляції від суспільства, тому призначає покарання в межах санкції статті у виді обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільняє від відбування покарання з випробуванням.

Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

У рішенні від 09 червня 2005 року у справі «Бакланов проти Росії» та в рішенні від 24 березня 2005 року «Фрізен проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи, вказав Європейський суд у рішенні від 16 жовтня 2008 року у справі «Ізмайлов проти Росії».

Речові докази: металеву плиту передану на зберігання представнику Білецьківської сільської ради ОСОБА_4 залишити Білецьківській сільській раді, на балансі якої зазначена річ перебуває.

Керуючись ст.ст. 374,376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 4 ( чотири) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням та іспитовим строком терміном 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_5 покласти обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, куди періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти ці органи про зміну місця проживання.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.297 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням та іспитовим строком терміном 3 (три) роки.

На підставі ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_9 покласти обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, куди періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти ці органи про зміну місця проживання.

Речові докази: металеву плиту передану на зберігання представнику Білецьківської сільської ради ОСОБА_4 залишити Білецьківській сільській раді.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 діб з моменту проголошення всіма учасниками процесу через Кременчуцький районний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1