Справа № 621/108/16-к
Провадження № 1-кп/621/64/16
ВИРОК
іменем України
21.07.2016 року м. Зміїв

Зміївський районни й суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

цивільного позивача ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження № 0000067 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклія Харківської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
03 серпня 2010 року близько 09 год. 15 хв. ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 21213, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі Мерефа-Павлоград зі сторони м. Павлоград у напрямку м. Мерефа.

Проїжджа частина представляла собою сухий асфальтобетон, шириною 7,1 м, горизонтальна ділянка. Праворуч та ліворуч до проїжджої частини примикають ґрунтові узбіччя, а ліворуч, крім того, примикає другорядна дорога, яка веде до с. Бірки. В цей час попереду в попутному напрямку рухався технічно справний автомобіль ВАЗ-2102, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 .

Під час руху ОСОБА_5 на 7 км +900 м зазначеної автодороги, наближаючись до другорядної дороги, що примикає зліва, увімкнув покажчик лівого повороту та почав здійснювати маневр повороту вліво, а водій ОСОБА_6 не переконався в небезпеці маневру та почав здійснювати маневр обгону автомобіля ВАЗ-2102, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з зазначеним автомобілем.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажиру автомобіля ВАЗ 21213, ОСОБА_7 , 1956 року народження були спричинені закритий неускладнений компресійний перелом тіла п`ятого грудного хребця другого ступеня, який згідно висновку судово-медичної експертизи № 106-КЄ/2013 р. від 23.09.2013 року відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, по тривалості розладу здоров`я. У цій дорожній обстановці водій ОСОБА_6 порушив п. 14,6 (а) Правил дорожнього руху України, де вказано: п. 14.6 «Обгін заборонено: а) на перехресті». Порушення вищезазначеного пункту Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 згідно висновку комісійної судової транспортно-трасологічної та авто-технічної експертизи № 3895/6068 від 15.06.2015 р. з технічної точки зору, знаходилося в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події і її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому злочині не визнав, вказуючи на те, що в даній дорожньо-транспортній пригоді винен водій ОСОБА_8 , оскільки він не вмикав сигнал повороту. Так, обвинувачений показав, що 03.08.2010 року перед поворотом на с. Бірки, на трасі Лозова-Харків, він їхав на службовому авто з 3-ма пасажирами, побачив попереду авто синього кольору, який їхав з невеликою швидкістю. Обвинувачений вирішив його обігнати. Дорога була погана, водій синього автомобіля обминав ямки. ОСОБА_6 його обігнав, вже майже коли зрівнявся з його машиною, той почав повертати ліворуч та виїздити на зустрічну смугу. ДТП трапилося не на перехресті, метрів за 25 до перехрестя. Обгін робив до перехрестя.

Незважаючи на те, що ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав, його вина підтверджується належними, допустимими та достовірними доказами, які в сукупності та взаємозв`язку є достатніми для постановлення обвинувального вироку.
Так, у судовому засіданні була допитана потерпіла ОСОБА_7 , яка показала, що в серпні 2010 року вона як пасажир знаходилася в автомашині, якою керував ОСОБА_6 , вона сиділа за обвинуваченим. В районі с. Бірки по переду них їхав синій автомобіль, їхав повільно. Обвинувачений почав здійснювати обгін, передній автомобіль почав повертати без світлового сигналу. Потім машини зіткнулися, їх автомашина перевернулася, потім на узбіччі їх розвернуло і автомашина стала на колеса. Потерпіла також зазначила, що вона звернула увагу на те, що автомобіль, який рухався попереду поворот не вмикав. Це сталося перед перехрестям.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що 03 серпня було службове відрядження на службовій машині «Нива», в бік м. Харкова рухалися, поблизу перехрестя доріг напрямку с. Бірки сталася аварія. Він під час руху не слідкував за водієм, лише встиг повернути погляд на дорогу, побачив перед ними синій автомобіль, потім було зіткнення, і їхній автомобіль перевернувся, це було перед перехрестям. На автомашині, яка їхала попереду нічого не горіло, ні повороти, ні стопи, ні інші сигнали. Керував автомашиною ОСОБА_6 , він був тверезий, їхній автомобіль рухався зі швидкістю 80-90 км/год.

Також в судовому засіданні досліджено письмові докази:
- протокол місця дорожньо-транспортної пригоди від 03 серпня 2010 року, схему наслідків дорожньо-транспортної пригоди та відповідно до яких було оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, яке знаходиться на автодорозі Мерефа - Павлоград 7 км+ 900м. Проїжджа частина представляла собою сухий асфальтобетон, горизонтальну ділянку. Транспортні засоби на місці пригоди автомобіль ВАЗ-21213 знаходився на правій обочині, автомобіль ВАЗ-2102 зліва за межами проїжджої частини. Крім того, були оглянуті транспортні засоби та встановлені їх пошкодження (а.с. 197-199).

- висновок експерта № 500-ЛЗ/10 від 26.08.2016 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 мало місце компресійний перелом тіла 5-го грудного хребця, який утворився від дій тупого предмету і за своїм характером і локалізацією вказує на те, що міг бути отриманий в умовах ДТП, можливо, що в строк і при обставинах, вказаних в постанові. За ступенем тяжкості, компресійний перелом тіла грудного хребця середньої тяжкості тілесне ушкодження по критерію тривалості розладу здоров`я (згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказ № 5 МОЗ України від 17.01.95 р.) (а.с. 83-84).

- висновок експерта № 567-ЛЗ/10 від 04.10.2010 року, згідно якого у ОСОБА_6 мало місце дисторзія шийного відділу хребта, яка утворилася від дій тупого твердого предмету чи при ударі об такий, та по своєму характеру і локалізації вказує на те, що могли бути отримані в умовах ДТП, можливо, що в строк і при обставинах, вказаних в постанові. За ступенем тяжкості дисторзія шийного відділу хребта відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (згідно п. 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказ № 5 МОЗ України від 17.01.95 р.).(а.с. 85-86 ).

- висновок експерта № 13 від 15.03.2011 р. та схему до нього, яким було встановлено, що за показами водія ОСОБА_5 , в даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-2102 ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Запобігання даної пригоди не визначалося діями водія автомобіля ВАЗ-2102 ОСОБА_5 . В діях водія автомобіля ВАЗ-2102 ОСОБА_5 відсутні невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з подією даної пригоди.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-21213 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-21213 ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти пригоді шляхом виконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України.

В діях водія автомобіля ВАЗ-21213 ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п. 10.1. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням пригоди.

За показами водія ОСОБА_6 : в даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-2102 ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно з вимогами п. 10.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-2102 ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути пригоду шляхом виконання вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля ВАЗ-2102 ОСОБА_5 вбачаються невідповідність вимогам п. 10.1. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з виникненням пригоди.

В даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-21213 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно з вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Покази водія ОСОБА_6 по місцю зіткнення є неспроможними з технічної точки зору (а.с. 89-95).

- Висновок авто-технічної експертизи № 1921-11 від 12.07.2011 року та скановану копію схеми до протоколу огляду місця ДТП від 03.08.2010 р., з якого слідує, що за показами водія ОСОБА_6 :

В даному варіанті дорожньої обстановки водій автомобіля ВАЗ 21213 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 14.6 (а) Правил дорожнього руху, водій автомобіля ВАЗ-2102 ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 9.2 (б), 9.4, 10.1 Правил дорожнього руху.

В даному варіанті дорожньої обстановки, виконавши вимоги п. 14.6 (а) Правил дорожнього руху, водій автомобіля ВАЗ-21213 ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді, водій автомобіля ВАЗ-2102 ОСОБА_5 мав також технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді.

В діях водія автомобіля ВАЗ-2121 ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п. 14.6 (а) Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, в діях водія автомобіля ВАЗ-2102 Журавльова вбачаються невідповідності вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

За показами водія ОСОБА_5 :

В даному варіанті дорожньої обстановки водій автомобіля ВАЗ-21213 ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1., 12.3., 13.1, 14.6 (а) Правил дорожнього руху, водій автомобіля ВАЗ-2102 ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п. 9.2(б), 9.4, 10.1. Правил дорожнього руху.

Водій автомобіля ВАЗ-2121 ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти даній дорожній транспортній пригоді. В діях водія ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1, 12.3, 13.1, 14.6 (а) Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою.

В даному варіанті дорожньої обстановки при заданих постановою слідчого вихідних даних, дії водія автомобіля ВАЗ-2102 ОСОБА_5 на безпеку руху не впливали. Тому в даному варіанті дорожньої обстановки діями водія ОСОБА_5 настання зіткнення з автомобілем ВАЗ-2121, з технічно точки зору, не визначалося. І технічна можливість водію ОСОБА_5 запобігти зіткнення з автомобілем ВАЗ-2121 Правилами дорожнього руху його односторонніми діями не визначається, а визначається односторонніми діями водія автомобіля ВАЗ-2121 (а.с. 96-103).

- Висновок судової авто-технічної експертизи № 268/14 від 16.05.2014 року та фото таблиці до нього, з якого слідує, що в момент зіткнення передня частина автомобіля ВАЗ-21213, д.н.з. НОМЕР_1 , контактувала з задньою лівою частиною автомобіля ВАЗ-2102, д.н.з. НОМЕР_3 . В зв`язку з обставинами, вказаними в дослідницькій частині висновку, визначити кут між подовжніми осями даних автомобілів ВАЗ-2102, д.н. НОМЕР_2 , та ВАЗ-21213, д.н. НОМЕР_1 , в момент первинного контакту не представляється можливим.

Зіткнення автомобілів ВАЗ-2102, д.н. НОМЕР_2 , та ВАЗ-21213, д.н. НОМЕР_1 , сталося на проїзній частині автодороги Мерефа Павлоград, перед початком слідів бокового заносу та осипу скла з лакофарбовим покриттям. Визначити розташування місця зіткнення автомобілів ВАЗ-21213 та ВАЗ-2102 більш точно не представляється можливим (а.с. 116-124)

- Протокол проведення слідчого експерименту від 07 жовтня 2014 року та схем до даного протоколу, в ході якого водії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 показали щодо механізму розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 126-131)
- Протокол проведення слідчого експерименту від 20.02.2015 року та схеми до нього, в ході якого водій ОСОБА_5 показав, що місце зіткнення автомобілів ВАЗ-2102 та ВАЗ-2121 знаходилося на проїзній частині автодороги сполученням «Мерефа-Павлоград» (а.с. 132-136).

- Висновок комісійної судової транспортно-трасологічної та авто-технічної експертизи № 3895/6068 від 15.06.2015 року, з якого слідує, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ-2121 ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 14.6 (а) Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-2102 для водія автомобіля ВАЗ-2121 ОСОБА_6 визначалась шляхом виконання ним вимог п. 14.6 (а) Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру. Дії водія автомобіля ВАЗ-2121 ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 14.6 (а) Правил дорожнього руху України та з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньої транспортної пригоди.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ-2102 ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності до вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Водій ОСОБА_5 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-2121 та в його діях не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

- Висновок експерта № 106-КЕ/2013г від 21.03.2013 року, з якого слідує, що за наданими медичними документам, у гр. ОСОБА_10 мав місце закритий неускладнений компрессіонний перелом тіла п`ятого грудного хребця II (другого) ступеня, посттравматичний кіфосколіоз. Діагноз «компрессіонний перелом п`ятого ІІ грудного хребця» гр. ОСОБА_10 вперше був поставлений за результатами рентгенологічного дослідження 03.08.2010 р. в Лозівський ЦРЛ і підтверджений подальшим клініко-рентгенологічним обстеженням в ТУ «ІПХС ім. проф. М.І. Сітенка»16.08.2010р.

Пошкоджень спинного мозку у ОСОБА_10 в ході обстеження не встановлено. При такому діагнозі, як у ОСОБА_10 , потерпілий, особливо з високим порогом больової чутливості, може самостійно пересуватися, керувати автотранспортом і лікуватися в амбулаторних умовах, особливо при наявності фіксуючого корсета, з моменту травми. За відомостями з індивідуальної карти амбулаторного хворого, ОСОБА_10 відвідувала амбулаторні прийоми лікаря-травматолога в поліклінічном відділенні Лозівської ЦРЛ 03.08.10, 04.08.10, 13.08.10, 19.08.10, 03.09Л0, 21.09.10, їй було призначено лікування, в ході якого відзначено поліпшення стану пацієнтки. Будь-яких відомостей про надання гр. ОСОБА_10 допомоги фахівцями Швидкої допомоги м. Змієва Харківської області 03.08.2010 р у експертної комісії немає. Не виключено, що травма хребта у ОСОБА_10 могла утворитися в умовах дорожньо-транспортної пригоди в термін і за обставин, відомих з матеріалів справи. З наданої медичної документації, до отримання травми хребта гр. ОСОБА_10 спостерігалася в поліклінічном відділенні Лозівської ЦРЛ і складалася на диспансерному обліку з приводу ІХС, стабільної стенокардії II ст., атеросклеротичного кардіосклерозу, гіпертонічної хвороби II ст., СН ІІА ст., ХОЗЛ III ст., стану після видалення пухлини середостіння в 2005 р, ЛН II ст., деформуючого артрозо-артриту колінних суглобів НФС II ст., дисциркуляторної енцефалопатії II ст. з лікворної-гіпертензіонним, вестибуло-атактисним і астенічним синдромами. Травма хребта у гр. ОСОБА_10 не перебуває в причинно-наслідкового зв`язку з цим є захворюваннями. Закритий неускладнений компрессіонний перелом тіла п`ятого грудного хребця II (другого) ступеня у ОСОБА_10 відноситься до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я (відповідно до п.п. 2.2.1а, 2.2.1в. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних пошкодженню», затверджених Наказом №6 МОЗ Украйни від 17 січня 1995 г.). (а.с. 152-163).

Отже, дослідивши надані прокурором письмові докази, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що в даній дорожньо-транспортній пригоді винен водій ОСОБА_5 , що обгін автомобіля ОСОБА_5 він здійснив до перехрестя, не приймаються судом до уваги і розцінюються як обраний ним спосіб захисту, що не спростовує його вину у вчиненні інкримінованого злочину, а також не впливає на тяжкість покарання за вчинений злочин.

Так, показання обвинуваченого ОСОБА_6 та водія ОСОБА_5 в ході проведення слідчих експериментів на предмет механізму розвитку ДТП, яка мала місце 03.08.2010 року були об`єктами дослідження комісійної судової транспортно-трасологічної та авто-технічної експертизи № 3895/6068 від 15.06.2015 року. Відповідно до мотивувальної частини вказаної експертизи показання водія автомобіля ВАЗ-2121 ОСОБА_6 в частині розташування місця зіткнення автомобілів ВАЗ-2102 та ВАЗ-2121, щодо механізму розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди на стадії зближення автомобілів, з технічної точки зору є неспроможними, оскільки не узгоджуються зі слідовою інформацією, яка зафіксована в протоколі огляду місця ДТП та схемі до нього.

І, навпаки, показання водія автомобіля ВАЗ-2102 ОСОБА_5 в тій частині, що місцем зіткнення автомобілів знаходилося на проїзній частині автодороги, з технічної точки зору, не позбавлені спроможності, оскільки узгоджуються зі слідовою інформацією, яка зафіксована в протоколі огляду місця ДТП та схемі до нього. В даній дорожньо- транспортній ситуації водій автомобіля ВАЗ-2121 ОСОБА_6 повинен був відмовитись від маневру обгону на перехресті. В даній дорожньо-транспортній пригоді водій ОСОБА_5 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-2121 та в його діях не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору, знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Вказаний висновок не суперечить та не спростовується іншими доказами.

З огляду на вищевикладене,суд виходить із сукупності всіх обставин, скоєного обвинуваченим злочину, і вважає, що вина ОСОБА_11 в інкримінованому йому злочині повністю доведена.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує особу винного, який в силу ст. 89 КК України не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, ступінь вини ОСОБА_6 , суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів є покарання у виді обмеження волі.

Крім того, оскільки, ОСОБА_6 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху, суд також вважає за необхідне позбавити обвинуваченого ОСОБА_6 права керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

Отже, враховуючи той факт, що злочин був вчинений ОСОБА_6 03.08.2010 року, тобто з моменту його вчинення сплинуло більше 5 років, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

ОСОБА_5 звернувся з цивільним позовом до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 25000 грн. та моральної в розмірі 10000 грн. В ході розгляду справи цивільний позов було уточнено і остаточно ОСОБА_5 просив стягнути з ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 33325 грн. та моральну в розмірі 10000 грн.

Відповідно до п. 6 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

Згідно з п. 16 цієї ж Постанови відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

З матеріалів справи вбачається, що на момент вчинення злочину ОСОБА_6 перебував у трудових відносинах із Управлінням житлово-комунального господарства та будівництва Лозівської міської ради Харківської області, транспортний засіб ВАЗ-21213 мав поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (а.с. 166-168).

В той же час ОСОБА_5 пред`явив позов лише до ОСОБА_6 , як до особи, яка здійснювала експлуатацію транспортного засобу, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 в повному обсязі.

З ОСОБА_6 належить стягнути витрати за проведення експертизи від 15.03.2011 року № 13 у розмірі 911,74 грн.; експертизи від 16.05.2014 року № 268/14 у розмірі 1564,80 грн.; експертизи від 12.07.2011 року № 1921/11 у розмірі 1125,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання залишити до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь НДЕКЦ при ГУМВС України в Харківській області вартість проведення авто-технічної експертизи від 15.03.2011 року № 13 у розмірі 911 (дев`ятсот одинадцять) грн. 74 коп.; судової авто-технічної експертизи від 16.05.2014 року № 268/14 у розмірі 1564 (одна тисяча п`ятсот шістдесят чотири) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Дніпропетровського НДІСЕ вартість проведення авто-технічної експертизи від 12.07.2011 року № 1921/11 у розмірі 1125 (одна тисяча сто двадцять п`ять) грн. 60 коп.

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

На вирок може бути подана а пеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити прокурору, обвинуваченому, цивільному позивачу. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: