АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/2696/15-к Номер провадження 11-кп/786/548/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.286 КК України С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:
Головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 квітня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,-

засуджено за ч.1 ст. 286КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 рік, з покладанням на нього обов`язку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця помешкання та роботи та не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без відому органу кримінально-виконавчої системи відповідно до ст.76 КК України.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Полтавській області судові витрати за проведення судової авто-технічної експертизи №116 від 24.03.2015 року в сумі 1718 грн. 54 коп.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів.

За змістом вироку суду ОСОБА_8 визнаний винним у тому, що він 01 лютого 2014 року, року близько 19 год., керуючи автомобілем ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по пр.50 років Жовтня, в напрямку від вул. Г.Сталінграду до вул. Керченської у м. Кременчуці Полтавської області, наближаючись до врегульованого світлофором перехресті пр.50 років Жовтня та вул. Воїнів Інтернаціоналістів, не дотримавшись вимог п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, почав виковувати маневр повороту ліворуч, не переконався у безпеці маневру повороту та не надав дорогу маршрутному таксі Mercedes Benz 312D д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який рухався в зустрічному напрямку по пр. 50 років Жовтня, і допустив з ним зіткнення, внаслідок якого пасажирка маршрутки потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді косого перелому основної фаланги 4-го пальця лівої ступні, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за критерієм тривалого розладу здоров`я.

У поданих апеляціях:

-державний обвинувач, не оскаржуючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, порушує питання про скасування вироку районного суду через надмірну м`якість покарання, постановлення нового вироку з засудженням ОСОБА_8 до реального покарання у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що призначаючи покарання, місцевим судом не взято до уваги, що обвинувачений по суті не розкаявся та вину у вчиненні злочину не визнав.

-обвинувачений ОСОБА_8 прохає вирок скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді та вичерпаних можливостях їх отримання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що при ухваленні вироку судом не було враховано, що за цим же фактом події ДТП щодо нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду якого його було визнано невинуватим і що водій ОСОБА_11 рухався на заборонене світло. Крім того, апелянт вважає, що стороною обвинувачення не тільки не встановлений зв`язок між ДТП та отриманими потерпілою ОСОБА_12 травмою у вигляді перелому пальця, оскільки та звернулася за медичною допомогою лише через 13 днів після ДТП, а й сам факт її перебування у маршрутному таксі.

Заслухавши доповідача, виступи обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора ОСОБА_6 про законність і обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Доводи апеляції обвинуваченого ОСОБА_13 щодо його невинуватості у вчиненні ДТП, спростовуються зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Як встановлено матеріалами провадження і вироком суду, та не оспорюється сторонами кримінального провадження, дорожньо - транспортна подія за участю обвинуваченого ОСОБА_8 який 01 лютого 2014 року приблизно о 19 годині, в темний час доби керував автомобілем ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по проспекту 50 років Жовтня, та водія маршрутного таксі ОСОБА_9 , що керував автомобілем Mercedes Benz 312D і рухався у зустрічному напрямку, сталася у м.Кременчуці на регульованому світлофором перехресті з вул. Воїнів Інтернаціоналістів.

При цьому обвинувачений ОСОБА_8 виконував маневр повороту ліворуч, а водій ОСОБА_9 рухався прямо у зустрічному напрямку.

Згідно Правил дорожнього руху України перехрестя місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг у одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної із доріг.

Як зафіксовано у протоколі огляду місця події на схемі до нього, з якими погодилися обидва водії, місцем зіткнення транспортних засобів є крайня права смуга, по ходу руху автомобіля Mercedes Benz 312D під керуванням водія ОСОБА_9 , та який по суті уже виїхав межі перехрестя (т.1 а.с.75).

Такі вихідні дані про місце зіткнення та механізм ДТП повністю узгоджуються із схемами, складеними за поясненнями обох водіїв при проведенні з ними слідчого експерименту (т.1 а.с.116-118, 119-121)

Із долученого до справи запису з відеореєстратора видно, що автомобілі ВАЗ 21099 та Mercedes Benz 312D виїхали на перехрестя на жовтий сигнал світлофору. Окрім того з цього ж самого відеозапису та протоколу слідчого експерименту, проведеного за участю ОСОБА_8 (т.1. а.с. 119) видно, що автомобіль ВАЗ 21099, виконуючи поворот ліворуч, на перехрестя повністю не виїхав, зрізавши кут повороту.

Висновком судової автотехнічної експертизи від 24.03.215 року №116 (т.1, а.с.125) встановлено, що у даній дорожній обстановці водій ОСОБА_8 керуючи автомобілем ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 при виконанні лівого повороту мав дотримуватись вимог п.10.1ПДР які зобов`язують водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та виконати вимоги п.16.6ПДР повертаючи ліворуч або розвертаючись при зеленому сигналі основного світлофора, водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку або повертають праворуч. Він же мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем Мерседес шляхом виконання вимог п.10.1,16.6 "Правил дорожнього руху України", для чого в нього не було будь-яких перешкод.

В діях водія ОСОБА_8 в даній дорожній обстановці вбачаються невідповідності з вимогами п.п.10.1, 16.6 "Правил дорожнього руху України", які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

Натомість, згідно висновку експерта, хоча дії водія автомобіля Mercedes Benz 312D ОСОБА_9 не відповідали вимогам п.п.12.4, 12.9(б) Правил дорожнього руху, проте вони не знаходились у причинному зв`язку з виникненням пригоди.

Правильність висновку експерта, який належно вмотивований та обґрунтований, ніяких сумнівів не викликає.

Твердження апелянта Федька про відсутність доказів про перебування потерпілої ОСОБА_10 у момент зіткнення автомобілів в салоні маршрутного таксі та недоведеність факту отримання нею тілесних ушкоджень при автоаварії колегія суддів вважає неспроможними, такими, що спростовуються матеріалами провадження.

Перебування пасажирки ОСОБА_10 в автомобілі Mercedes Benz 312D було зафіксовано на початку досудового розслідування безпосередньо в день ДТП 01.02.2014 року рапортом оперативного чергового Кременчуцького МВ ОСОБА_14 (т.1. а.с.67), у якому зазначено, що до чергової частини Кременчуцького МВ надійшло повідомлення з травмпункту міської лікарні про надання медичної допомоги потерпілим у ДТП на вул.50 років Жовтня, у тому числі ОСОБА_10 .

У подальшому факт перебування потерпілої ОСОБА_12 у автомобілі Мерседес підтвердила свідок ОСОБА_15 , яка також перебувала у ньому.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_16 підтвердив, що 01.02.2014 року близько 21 години йому телефонувала дружина потерпіла ОСОБА_10 , яка повідомила, що потрапила у ДТП та перебуває у травмпункті 3-ї лікарні. По приїзду додому він бачив у неї синці на ногах та припухлість на обличчі. Згодом дружина стала погано себе почувати і шкутильгати, через що тиждень не ходила на роботу. Щодо припухлого пальця на нозі дружина сказала, що вдарилась при аварії о металеве кріплення сидіння, а до лікаря йти не схотіла, вважаючи, що він палець стухне і пройде. Проте через декілька днів він змусив її звернулася до лікарні у зв`язку з біллю у нозі для надання медичної допомоги.

Пояснення потерпілої та свідків про механізм травмування узгоджуються із даними висновку автотоварознавчої експертизи (т.1 а.с.235) та фототаблиці до нього, з якого видно, що внаслідок зіткнення двох автомобілів з послідуючим ударом автомобіля Мерседес в опору, автомобіль отримав ряд пошкоджень, у тому числі в салоні маршрутки біли вирвані пасажирські сидіння, об металеву частину яких пошкодила ногу потерпіла ОСОБА_12 .

Висновком судово-медичної експертизи встановлено, що у потерпілої ОСОБА_10 виявлені ушкодження у виді перелому основної фаланги 4-го пальця лівої ступні від дії тупого твердого предмету, можливо в результаті ДТП, у вказаний період часу та за ступенем тяжкості відносяться до середнього ступеню тяжкості.

Ставлячи під сумнів показання потерпілої про обставини травмування, обвинувачений ОСОБА_8 не навів жодних аргументів про можливі мотиви її обмови ОСОБА_13 , тоді як до події вона його не знала та в процесі провадження по справі навіть не висунула жодних матеріальних претензій.

Отже ці, та інші наведені у вироку докази, яким суд дав належну оцінку, поза межами розумного сумніву повністю викривають ОСОБА_8 як особу, що порушила Правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження. Їх сукупність спростовує викладені у скарзі доводи про недоведеність винності за ч.1ст.286КК України.

Щодо посилань обвинуваченого у скарзі на наявність постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою закрито провадження за ст.124КУпАП за фактом ДТП відносно ОСОБА_8 з мотивів неповного з`ясування обставин події в процесі складання протоколу про адміністративне правопорушення, то таке судове рішення не є процесуальною перешкодою для притягнення особи до кримінальної відповідальності за злочин.

Що стосується тверджень прокурора на надмірну м`якість призначеного районним судом покарання та необхідність засудження ОСОБА_8 до покарання, яке слід відбувати реально, які свідчать про непослідовність його правової позиції і не узгоджуються з обвинувальною промовою про застосування ст.75КК України, колегія суддів вважає, що при призначенні обвинуваченому покарання, районним судом дотриманні положення ст.ст.50, 65 КК України, який обрав винному за скоєне справедливе, необхідне та достатнє покарання для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_8 раніше не судимий, вперше вчинив необережний злочин, за місцем проживання характеризується позитивно, даних про його ухилення від слідства та суду у справі немає.

Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину, конкретні обставини справи, дані про особу винного, та прийшов до правильного висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства. Призначення ОСОБА_8 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на 1 рік у даному конкретному випадку колегія суддів вважає також обгрунтованим та необхідним, оскільки обвинувачений грубо порушуючи Правила дорожнього руху скоїв ДТП з маршрутним транспортним засобом.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора Кременчуцької місцевої прокуратури та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 квітня 2016 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу колегії суддів може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4
(підпис) (підпис) (підпис)
Згідно з оригіналом
Суддя: ОСОБА_2 .