НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
02 червня 2016 року Справа № 322/511/16

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Новомиколаївка Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має середню спеціальну освіту, не одружений, раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

встановив:
17 квітня 2016 року, близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_6 , знаходячись біля домоволодіння, де мешкає його колишня дружина ОСОБА_4 , розташованого в АДРЕСА_2 , в ході сварки з останньою, діючи умисно, з метою завдання ОСОБА_4 фізичного болю, наніс їй долонями обох рук два одночасні удари по вухах, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 фізичний біль, без нанесення тілесних ушкоджень.

Зазначені дії ОСОБА_6 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України, а саме як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Крім цього, 17 квітня 2016 року, близько 18 год. 30 хв., ОСОБА_6 , знаходячись біля домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_2 , де мешкає його колишня дружина з батьками, у ході сварки з матір`ю своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою завдання останній фізичного болю, наніс ОСОБА_5 один удар долонею лівої руки по правому вуху, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 фізичний біль, без нанесення тілесних ушкоджень.

Зазначені дії ОСОБА_6 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України, а саме як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Також, 18 квітня 2016 року, о 10 год. 06 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні магазину фрешмаркету « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_3 , в ході сварки зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою завдання останній фізичного болю, наніс ОСОБА_4 один удар правою ногою по передній поверхні колінного суглобу лівої ноги, спричинивши потерпілій ОСОБА_4 фізичний біль, без нанесення тілесних ушкоджень.

Зазначені дії ОСОБА_6 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КК України, а саме як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні ОСОБА_6 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений, ОСОБА_6 , пояснив суду, що він дійсно, 17.04.2016 за вищезазначених обставин під час сварки завдав два одночасні удари по вухах потерпілій ОСОБА_4 , а також один удар потерпілій ОСОБА_5 , яка почала захищати дочку. Також обвинувачений пояснив, що 18.04.2016 між ним та потерпілою ОСОБА_4 виникла сварка з приводу дитини, в ході якої він завдав потерпілій один удар ногою по передній поверхні колінного суглобу лівої ноги.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 126 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

При визначенні розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , є його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , передбачені ст. 67 КК України, відсутні.

Враховуючи вищезазначене, данні про особу обвинуваченого, який незадовільно характеризується за місцем проживання, відсутність у нього судимостей та тяжкість вчиненого ним злочину, суд дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді громадських робіт.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся, документально підтверджені процесуальні витрати в справі відсутні. Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 126 КК України, ст.ст. 349, 373 376, 393, 395, 532 КПК України, суд

ухвалив:
1. ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

2. Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування, залишити без змін до набрання цим вироком законної сили.

3. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1