Ухвала
іменем україни

21 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 4 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 26.12.2012 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

В жовтні 2014 року начальник Токмацького МРВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області звернувся до суду з поданням в якому ставить питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком суду у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 тричі притягувався до адміністративної відповідальності, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Ухвалою Токмацького районного суду Запорізької області від 29 грудня 2014 року відмовлено в задоволенні вказаного подання, а рішення суду мотивоване тим, що подання не містить достатнього обґрунтування, яке б вказувало, що ОСОБА_6 не став на шлях виправлення.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 4 квітня 2016 року ухвалу місцевого суду скасовано та постановлено нову ухвалу, якою направлено ОСОБА_6 до місць позбавлення волі для відбування покарання, призначеного вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 26 грудня 2012 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить змінити ухвалу апеляційного суду та вказує на те, що судом не було з`ясовано в повній мірі дані про його особу. Зазначає про те, що матеріали справи містять достатні дані про те, що він став на шлях виправлення, однак апеляційний суд на це уваги не звернув, а тому ухвала апеляційного суду не відповідає положенням ст. 419 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, який підтримав касаційну скаргу, пояснення прокурора, який просив закрити касаційне провадження, оскільки на його думку оскаржуване судове рішення не підлягає перегляду у касаційному порядку, обговоривши доводи, викладені в касаційній скарзі та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Відповідно до положень ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України систематичним вчиненням правопорушень вважається вчинення засудженим трьох і більше правопорушень, за які його було притягнуто до адміністративної відповідальності.
Вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 26.12.2012 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, а на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та з покладенням обов`язків, передбачених п. 2, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

06.02.2013 року ОСОБА_6 був ознайомлений з порядком і умовами відбування призначеного покарання, йому роз`яснені правові наслідки ухилення від виконання покладених судом обов`язків, а також винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію.

Проте, за час відбування покарання у Токмацькому РП КВІ України в Запорізькій області, ОСОБА_6 має незадовільну характеристику, у зв`язку з систематичним вчиненням ним адміністративних правопорушень та притягненням до адміністративної відповідальності.

Так, 27.02.2014 року постановою судді Токмацького районного суду ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44 КУпАП за те, що, 04.02.2014 року при проведенні обшуку за місцем його проживання було вилучено наркотичну речовину канабіс, яку останній зберігав для власного використання.

01.04.2014 року інспектором КВІ Токмацького району ОСОБА_6 було винесено попередження про те, що у разі подальшого невиконання покладених на нього обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція може направити до суду матеріали про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Не дивлячись на це, 12.08.2014 року ОСОБА_6 за місцем мешкання висловлювався нецензурною лайкою на адресу своєї співмешканки, за що постановою судді Токмацького районного суду Запорізької області від 19.08.2015 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Не зупинившись на цьому, ОСОБА_6 знов вчинив адміністративне правопорушення, а саме, 24.07.2014 року при проведенні обшуку за місцем його мешкання було вилучено наркотичну речовину канабіс, яку останній зберігав для власного використання, і 26.08.2014 року постановою судді Токмацького районного суду Запорізької області ОСОБА_6 знову був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 44 КУпАП.

Врахувавши вказані обставини, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування до засудженого ОСОБА_6 положень ст. 78 ч. 2 КК України.
Із такими висновками апеляційного суду погоджується і колегія суддів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 433-436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 4 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3