АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення обвинувального акту

16 червня 2016 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників-адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Арциз Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

встановив:
На розгляд Арцизького районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник-адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні заявив клопотання, підтримане захисником-адвокатом ОСОБА_5 , підозрюваними ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про повернення обвинувального акту прокурору так як він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України та в ньому не зазначені обставини, що пом`якшують покарання, неправильно зазначені анкетні дані підозрюваних, а також в реєстрі матеріалів досудового розслідування допущені помилки. Крім того, захисник-адвокат ОСОБА_5 зазначив, що розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду від 22 березня 2016 року про повернення обвинувального акту прокурору розглянута у відсутність підозрюваних та захисників-адвокатів.

Суд, заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 разом з додатками слід повернути прокурору з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд вправі у підготовчому судовому засіданні прийняти рішення, яким повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Судом встановлено, що 04 грудня 2015 року складався обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, який був предметом розгляду в підготовчому судовому засіданні іншим складом суду та ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 22 березня 2016 року повернутий прокурору для приведення у відповідність з вимогами КПК України.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 22 березня 2016 року про повернення обвинувального акту прокурору скасовано.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Положеннями ч. 2 ст. 291 КПК Українивстановлено відомості, які має містити обвинувальний акт, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення.

В силу п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання.

Судом встановлено, що обвинувальний акт не містить викладення всіх обставин кримінального правопорушення, а саме: часу, місця вчинення кримінального правопорушення; обвинувачення є ідентичним для обох підозрюваних, є однаковим для обох підозрюваних за змістом; не зазначено коли і за яких обставин ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вступили між собою в злочинну змову і про вчинення яких конкретно діянь вони домовились, з огляду на те, що злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, суб`єктом кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України є службова особа, яка займає відповідальне становище, у зв`язку з чим, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 повинен містити посилання на наказ, згідно якого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були призначені на відповідні посади начальника відділу регіонального розвитку, містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Арцизької районної державної адміністрації Одеської області головного архітектора району; виконуючого обов`язки голови Долинівської сільської ради Арцизького району Одеської області.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті п/п. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

З огляду на викладене, суд зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та його правову кваліфікацію, але в ньому відсутнє формулювання обвинувачення, що свідчить про недотримання слідчим та прокурором вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Суд звертає увагу, що формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті КК України, можна встановити в діях кожного підозрюваного склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Викладення фактичних обставин провадження з підсумком про те, що особи вчинили те чи інше кримінальне правопорушення, як це зроблено в обвинувальному акті відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , не може замінити формулювання обвинувачення, оскільки за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України формулювання обвинувачення в обвинувальному акті має бути викладено незалежно від викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, які за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України викладаються до формулювання обвинувачення.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставини, яка перешкоджає судовому розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

У всякому разі, не вдаючись до аналізу доказовості фактичних обставин події, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 висунуте неконкретне обвинувачення, та неконкретність такого обвинувачення порушує право осіб на захист, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 374 КПК України та згідно роз`яснень, що містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990р. № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» складаючи вирок, суд зобов`язаний додержувати вимог ст. 374 КПК України. Засуджений має право знати, у вчиненні якого злочину його визнано винним. У мотивувальній частині обвинувального вироку, зокрема має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину, тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставини, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання. Вказані вимоги не можуть бути виконані судом, виходячи з наданого до суду обвинувального акту.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. ст. 91, 291 КПК України, що відповідно до вимог ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст. ст. 314, 369-372 КПК України, суд,
ухвалив:
Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору задовольнити.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України повернути прокурору для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку з дня набрання законної сили ухвалою суду про повернення обвинувального акту та отримання обвинувального акту для усунення його недоліків.
Копію наявної ухвали суду негайно направити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.

Суддя

Арцизького районного суду ОСОБА_1