АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 535/250/16-к Номер провадження 11-кп/786/766/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК; т.з.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження № 0000817 за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 29 червня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , не одруженого, з професійно-технічною освітою, працюючого менеджером ТОВ «Менеджментсервіс», раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

з участю прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_8

захисника обвинуваченого: адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 ,
в с т а н о в и л а :
До Апеляційного суду Полтавської області звернулася прокурор відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , яка у поданій апеляційній скарзі прохала вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 29 червня 2016 року стосовно ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та постановити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Вважає, що при вирішенні питання про призначення основного покарання обвинуваченому суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер його дій та їхні тяжкі наслідки заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілому ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, які потягли його смерть. Вказує, що місцевий суд хибно дійшов висновку про наявність у діях обвинуваченого такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття, оскільки останній під час судового розгляду заперечував вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та не визнавав того, що він порушив правила дорожнього руху, вважаючи, що такі порушення були в діях потерпілого. Водночас апелянт вважає, що у діях обвинуваченого наявна обставина, що обтяжує покарання, а саме, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Також вирок оскаржив захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , який у поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 апеляційній скарзі прохав вирок змінити, пом`якшивши обвинуваченому міру покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України і, застосувавши до нього положення ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

Не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого, який на думку апелянта повністю визнав факт скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення, в скоєному розкаявся і давав правдиві й послідовні покази, захисник вважає, що місцевий суд не в повній мірі врахував обставини і дав їм упереджену і не повну та не вмотивовану оцінку. Зокрема, захисник вважає, що місцевий суд залишив поза увагою докази про грубе порушення п. 6.2, 6.6 ПДР потерпілим ОСОБА_11 , який в темну пору доби керував велосипедом не лише без ввімкненого ліхтаря, якого не було на велосипеді, але й не мав на ньому світлоповертачів, що унеможливлювало його завчасне виявлення водієм автомобіля. Також апелянт вказує на те, що не було доведено і перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння, оскільки такий стан було встановлено з порушенням вимог чинного законодавства.

З огляду на наведене, захисник вважає, що з урахуванням щирого каяття ОСОБА_8 , добровільного і повного відшкодування ним матеріальних збитків, реальних намірів відшкодувати моральну шкоду, обвинувачений не становить суспільної небезпеки і його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Також з вироком місцевого суду не погодився обвинувачений ОСОБА_8 , який у поданій апеляційній скарзі прохав змінити вирок та призначити йому покарання, не пов`язане із позбавленням волі.

Визнаючи свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, обвинувачений вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив та врахував всі фактичні обставини ДТП, та, на думку апелянта, безпідставно визнав його таким, що перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що ним, на час медичного освідування, проведеного через дві години після ДТП, дійсно було випито спиртовмісну настоянку, яка являлася заспокійливим лікарським засобом, але дану настоянку ОСОБА_8 випив уже після ДТП, оскільки перебував у знервованому стані через пригоду. Також апелянт вказує, що місцевим судом не було враховано, що потерпілий сам порушив ПДР, що у значній мірі сприяло факту ДТП.

Інші учасники вирок місцевого суду не оскаржували, заперечення проти апеляційних скарг до початку апеляційного розгляду не подавали.

Оскаржуваним вироком Котелевського районного суду від 29 червня 2016 року ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст. 286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Обрано ОСОБА_8 запобіжний захід до набрання вироком законної сили у виді тримання під вартою.

Вирішено строк відбування покарання рахувати з 29 червня 2016 року.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково, стягнуто зі ОСОБА_8 на її користь 150 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. У решті цивільного позову відмовлено.

Стягнуто зі ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз у сумі 3 615,12 грн.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 визнаний винуватим у тому, що 30 жовтня 2015 року, близько 17:10 год., керуючи автомобілем BMW-735, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Радянській в с. Милорадове Котелевського району Полтавської області, рухаючись у напрямку м. Полтави, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, перевищуючи максимально допустиму швидкість руху у населеному пункті, рухався зі швидкістю 70 км/год. Під час руху та з моменту виникнення небезпеки для руху у виді велосипедиста ОСОБА_11 , який керуючи велосипедом «Аіст» рухався біля правого краю проїзної частини у попутному напрямку, якого ОСОБА_8 був об`єктивно спроможний виявити, обвинувачений не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, в результаті чого в районі електроопори №8/83 по вул. Радянській в с. Милорадове, скоїв наїзд на даного велосипедиста. У результаті ДПТ велосипедист ОСОБА_11 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які потягли смерть потерпілого. Причиною смерті ОСОБА_11 являлося грубе зруйнування анатомічної цілісності тіла з численними переломами кісток скелету та розривами внутрішніх органів, що зумовило розвиток шоку-крововтрати, який і являвся безпосередньою причиною смерті.

Причиною ДТП місцевим судом визнано порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.12.3, 12.4, 12.9 (б) ПДР України.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити подані ними апеляційні скарги з наведених у них підстав та заперечували проти апеляційної скарги прокурора, прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг сторони захисту та наполягав на задоволенні апеляції прокурора, потерпілу та її представника , які підтримали позицію прокурора , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляцій, провівши судові дебати , заслухавши останнє слово обвинуваченого , колегія суддів приходить до висновку , що апеляції слід залишити без задоволення з таких підстав:.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та постановив законне , обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Доводи апеляцій обвинуваченого та його захисника про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням та апеляції прокурора про необхідність призначення більш суворого покарання , колегія суддів вважає непереконливими.

Так висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, а саме: в порушенні правил дорожнього руху України під час керування транспортним засобом , які призвели до смерті потерпілого , відповідають фактичним обставинам справи і обвинуваченим в апеляції не оспорюються.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції правильно врахував, що вчинений злочин є тяжким, але вчинений з необережності, дані про особу винного, який є раніше не судимим, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, в тому числі, щире каяття обвинуваченого, який відшкодував завдану матеріальну шкоду, та факт перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння.

Із вказаними висновками суду першої інстанції в повній мірі погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Колегія суддів також звертає увагу , що під час встановлення обставин пригоди, суд першої інстанції повною мірою дослідив обставини, на які посилається сторона захисту у апеляційних скаргах, та обґрунтував свої висновки щодо не визнання належними доказами, поданих ними відомостей про вживання ОСОБА_8 спиртовмісного лікарського засобу після скоєння ДТП.

Так в матеріалах справи (т.1 а.с.36) міститься висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння щодо ОСОБА_8 .. За вказаним висновком ОСОБА_8 на момент проведення освідування перебував у стані алкогольного сп`яніння (1,9 % промілі). Вказане освідування проводилось через 2 години після моменту ДТП.

Позицію обвинуваченого про нібито вжиття після ДТП препаратів , які містять алкоголь , колегія суддів розцінює як спосіб захисту.

Так як вбачається із змісту матеріалів огляду місця пригоди (т.1 а.с.7-35) обвинувачений не видавав жодного предмету , який би свідчив , що він вживав саме лікарські засоби із вмістом алкоголю або хоча б на цьому наголошував.

Крім того як вже зазначено вище , обвинуваченому через дві години проводилось освідування на предмет вживання алкоголю і він знову ж таки , маючи на це можливість , не заявляв лікарю про вживання лікарських засобів із вмістом алкоголю відразу після ДТП.

Свідок ОСОБА_12 , який є лікарем Котелевської ЦРЛ , будучи допитаним в суді першої інстанції, підтвердив факт встановлення під час освідування ОСОБА_8 його перебування у стані алкогольного сп`яніння. Крім цього вказаний свідок пояснив , що ОСОБА_8 після проведення освідування заявив лише про те , що у нього болить коліно і він жодним чином не заявляв про вживання лікарських засобів .

Доводи сторони захисту щодо нібито порушення процедури проведення освідування , на думку колегії суддів, повністю спростовуються аргументами суду першої інстанції , які він виклав у своєму вироку і з якими погоджується колегія апеляційного суду.

Посилання сторони обвинувачення у своїй апеляції на те, що у діях обвинуваченого відсутнє щире каяття, також на думку колегії суддів не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_8 як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду в суді першої і апеляційної інстанції не заперечував своєї вини у скоєному злочині. При цьому, ним частково відшкодовано завдану шкоду, що також свідчить про його ставлення до скоєного та своєї вини у пригоді.

На думку колегії суддів, покарання ОСОБА_8 призначене відповідно у наближених до мінімальних меж санкції ч.2 ст. 286 КК України та у відповідності до вимог ст. ст. 65-67 КК України, є необхідне й достатнє для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Підстав вважати призначене ОСОБА_8 покарання вочевидь несправедливим через його суворість , як про це наголошує сторона захисту , або через його м`якість на що звертає увагу сторона обвинувачення , колегія суддів апеляційного суду не знаходить.

З огляду на вчинення ОСОБА_8 злочину у стані алкогольного сп`яніння та його тяжких наслідків, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, про що прохає сторона захисту, так і посилення покарання, на чому наголошує сторона обвинувачення та потерпіла.

Враховуючи вищевикладене вирок суду є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області,
у х в а л и л а:
Апеляційні скарги прокурора прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 29 червня 2016 року відносно нього без змін.

Відповідно до ст.72 ч.5 КК України зарахувати ОСОБА_8 час перебування під вартою з 29 червня 2016 року по 10 жовтня 2016 року в подвійному розмірі;

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо в судову палату у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції, а засудженим у той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
____________ __________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4