Справа № 344/3850/16-к
Провадження № 1-кс/344/1517/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_1 , прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 щодо невнесення відомостей в ЄРДР згідно заяви від 16 лютого 2016 року про кримінальне правопорушення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з скаргою, в якій просить внести відомості в ЄРДР на підставі заяви від 16 лютого 2016 року про вчинення кримінального правопорушення начальником СВ прокуратури м.Івано-Франківська ОСОБА_4 та зобов`язання вчинити дії, а саме розпочати досудове розслідування за ч. 1, 3 ст. 164, ч.2 ст. 366, ч.1, 2 ст. 372 КК України. Провести службове розслідування щодо дій прокурора-криміналіста ОСОБА_5 .

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав з мотивів наведених в ній, просив задоволити.

Прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 в судовому засіданні вимоги скарги заперечила, просила у задоволенні скарги відмовити, оскільки, висновок про всебічність, повноту і неупередженість дослідження обставин кримінальної справи, доведеність вини, правильність кваліфікації злочинних дій, достатність доказів, їх належність та допустимість повинен зробити суд за результатами судового розгляду на підставі аналізу та оцінки зібраних і досліджених в судовому засіданні доказів у їх сукупності. У скарзі скаржник висловлює свою незгоду із прийнятими під час досудового слідства процесуальними рішеннями ОСОБА_4 , які на його думку містять ознаки кримінальних правопорушень , передбачених ст.ст. 364, 366, 372 КК України. Скарник не наділений правом порушення кримінального провадження проти певної особи та за бажаною кваліфікацією. Ним в заяві не наведено достатньо відомостей про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, а отже, відсутні підстави для внесення відомостей в ЄРДР.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, оглянувши наглядове провадження №15-358-16, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії ч. 1 ст. 304 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до п.4 ч.5 ст.214 КПК України, п.2.1. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань до Реєстру вносяться відомості, зокрема, про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Згідно ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим кодексом.

Системний аналіз вищезазначених положень закону, дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне порушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Як вбачається із заяви про вчинення кримінального правопорушення заява містить твердження про те, що будучи службовою особою, яка займає відповідальне становище, зокрема начальником СВ прокуратури м.Івано-Франківська ОСОБА_4 вчинено протиправні діяння, направлені на безпідставне обвинувачення та порушення кримінальних справ стосовно ОСОБА_1 , що носять кримінально-правовий характер та підпадають під ознаки злочинів, передбачених КК України чим завдано скаржнику значної шкоди, в тому числі й моральної. Зокрема, винесено постанову про порушення кримінальної справи та прийнятття до провадження відносно ОСОБА_1 , ОСОБА_6 кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ст.ст. 19, 94 КК України та по факту умисного вбивства ОСОБА_7 , які в подальшому було обєднано в одне провадження. За його підписом було направлено подання до суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 13 липня 2001р. ОСОБА_4 за результатами розгляду матеріалів кримінальної справи №199442 винесено постанову про притягнення як обвинуваченого, якою притягнено ОСОБА_1 , як обвинуваченого по даній кримінальній справі, пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 165, ч.2 ст.143, ч.3 ст.166 КК України, а 06.09.2001 року - за ч.3 ст. 27, ч.1 ст.115, ч.2 ст. 190, ч.3 ст. 166 КК України. Вироком Івано-Франківського міського суду від 26.06.2002 року ОСОБА_1 визнано винним за ч.2 ст. 368 КК України (2001 року) та за ч.4 ст. 84 КК України (1960 року), за ст.366 КК України виправдано. Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 20.09.2002 року вирок змінено, дії ОСОБА_1 перекваліфіковано із ч.2 ст. 368 КК України на ч.2 ст. 190 КК України, із 84 на ч.2 ст. 364 КК України. А тому, в результаті незаконних діянь, зловживанням службовим становищем, халатним ставленням до покладених на останнього обов`язків ОСОБА_4 щодо нього було вчинено злочини, перебачені ч.ч. 1, 3 ст. 364, ч.ч. 1, 2 ст. 372 КК України та спричинено значної шкоди.

Із вказаною заявою ОСОБА_1 звертався до Івано-Франківської місцевої прокуратури, яка листом від 17.02.2016 року №100-19-16 направила її за належністю до прокуратури Івано-Франківської області.

З даного приводу, 23.02.2016 року №15-358-16 ОСОБА_1 було надано відповідь, згідно з якою обставин, які б свідчили про вчинення працівниками прокуратури ОСОБА_4 , та ОСОБА_8 кримінальних правопорушень у заяві не наведено, відомості до ЄРДР не вносились.

01.03.2016 року до прокуратури Івано-Франківської області надійшов лист Генеральної прокуратури України від 26.02.2016 року №17/7р, яким зобовязано розглянути заяву ОСОБА_1 щодо можливого вчинення кримінального правопорушення окремими працівниками прокуратури Івано-Франківської області.

Згідно наданої 03.03.2016 року №17-358-16 відповіді прокуратури Івано-Франківської області вбачається, що за результатми розгляду зверненння ОСОБА_1 від 16.02.2016 року, яке надійшло із Генеральної прокуратури України установлено, що слідчим відділом прокуратури міста Івано-Франківська проводилось досудове слідство у кримінальній справі за №199442, яку скеровано для розгляду по суті до Івано-Франківського міського суду. За результатами судового розгляду вищевказаної кримінальної справи 26.06.2002 року Івано-Франківським міським судом винесено вирок, яким ОСОБА_1 визнано винним та призначено покарання. У подальшому, вказаний вирок був предметом розгляду апеляційного суду Івано-Франківської області, яким констатовано наявність у діях ОСОБА_1 кримінально-караних діянь. Наведені у заяві ОСОБА_1 обставини зводяться до незгоди із прийнятими ОСОБА_4 під час досудового слідства рішеннями.

Щодо твердження скаржника ОСОБА_1 , про звинувачення його у вбивстві ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , то постановою від 25.10.2001 року начальника СВ прокуратури м.Івано-Франківська ОСОБА_4 кримінальну справу в частині предявленого обвинувачення за ст.ст. 19, 94 КК України відносно ОСОБА_1 закрито на підставі п.2 ст. 6, ст. 213 КПК України.

Строк перебування під вартою під час досудового розслідування, зараховано ОСОБА_1 судом при винесенні вироку.

Крім цього, відповідно до п.29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України від 06.09.2005 року вказано, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи, як таке не гарантується конвенцією про захист прав людини і тому твердження скарги були відхилені відповідно до п.п. 3 та 4 ст. 35 Конвенції, оскільки, право на кримінально-правове переслідування конкретної особи із обраної самостійною кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

В судовому засіданні скаржником не наведено обставни, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення слідчим прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_4 , окрім незгоди із прийнятими процесуальними рішеннями останнього.

А тому, підстав для зобовязання начальника слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР та розпочати досудове розлідування за фактом вчинення колишнім начальником слідчого відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_4 злочинів передбачених ч.1 ст. 364, ч.2 ст. 372 КК України - не має.

Керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307, 309 КПК України,

У Х В А Л И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_1 щодо невнесення відомостей в ЄРДР згідно заяви від 16 лютого 2016 року про кримінальне правопорушення та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1