1-кп/357/50/14
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.02.2014 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

представника потерпілої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білої Церкви кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0005864 від 21.09.2013 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця смт. Рокитне Рокитнянського району Київської області, українця, громадянина України, освіта - неповна вища, не одруженого, не працюючого, студента 5 курсу Національного транспортного університету, раніше не судимого; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код № НОМЕР_1

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

20 вересня 2013 р. близько 20 год. водій ОСОБА_7 , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, керував автомобілем марки «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на правах особистої власності ОСОБА_8 та рухався в с.Сухоліси Білоцерківського р-ну Київської обл. по вул. Гагаріна в напрямку центра с. Сухоліси.

Рухаючись напроти буд. №237, по проїзній частині, що має по одній смузі для руху в обох напрямках (загальна ширина проїзної частини 7.7 м.), ОСОБА_7 по напрямку свого руху виявив на проїзній частині небезпеку для руху пішохода ОСОБА_9 , яка знаходилась на проїзній частині з правого боку відносно руху транспортного засобу, і в порушення вимог Правил дорожнього руху України: п.12.2 «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги» та п. 12.3: «У разі виникнення небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу» негайно не вжив заходів для зменшення швидкості, не зупинився і скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка стояла з правого боку проїзної частини по напрямку його руху.

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у виді: перелом правої здухвинної кістки; розрив крижово-здухвинного з`єднання зліва, розрив лобкового з`єднання; перелом 2,3,4,5,6,7,8,9 ребер справа; забій правої легені; наявність вільної рідини та повітря в правій плевральній порожнині травматичного походження; подвійний перелом правої плечової кістки зі зміщенням уламків, перелом ліктьового виростку правої ліктьової кістки передпліччя у межах ліктьового суглобу; травматичний шок важкого ступеню; рана 2-го пальця правої кисті, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_7 вимог п.п.12.2,12.3. Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку із скоєною дорожньо - транспортною пригодою та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і показав суду, що має водійський стаж понад 4 роки, майже щоденно керує автомобілем. Дійсно, 20 вересня 2013 р. близько 20 год. керував на підставі доручення автомобілем марки «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_2 , належним ОСОБА_8 та рухався в с. Сухоліси по вул. Гагаріна в напрямку центра. Напроти буд.237, по напрямку свого руху побачив на проїзній частині пішохода ОСОБА_9 , яка знаходилась на проїзній частині з правого боку відносно його руху, загальмував, однак відстань була незначна і він скоїв наїзд на ОСОБА_9 . В результаті ДТП остання отримала тілесні ушкодження. Він викликав швидку медичну допомогу та працівників міліції.

У скоєному розкоюється, просить суворо не карати та не позбавляти волі і прав керування транспортними засобами, оскільки закінчує навчання і майбутня робота буде пов`язана з транспортом. Вказав, що у потерпілої попросив вибачення, відвідував її в лікарні, надавав посильну допомогу. Заявлений прокурором позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_9 в сумі 1192 грн. 56 коп. визнав в повному обсязі і має намір його відшкодовувати.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_5 зазначив суду, що цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди буде вирішувати в цивільно-правовому порядку, просив обвинуваченого не позбавляти волі.

Визнаючи себе повністю винним та не оспорюючи фактичні обставини справи, та заявлений прокурором цивільний позов, обвинувачений ОСОБА_7 просив суд не досліджувати докази зібрані під час досудового розслідування і після роз`яснення положень ч.3 ст. 349 КПК України у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Прокурор, представник потерпілої та захисник обвинуваченого не заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченого і суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд вважає, що вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю і його дії суд кваліфікує за ст. 286 ч.2 КК України - як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження,

Призначаючи міру покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, особу винного, обставини справи.

ОСОБА_7 раніше не судимий і вперше притягується до кримінальної відповідальності, навчається, як особа за місцем проживання характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд визнає щире каяття та повне визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

З врахуванням наведених обставин та даних про особу ОСОБА_7 суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання в межах санкції статті, за якою його визнано винним, у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, з застосуванням ст.ст. 75КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим терміном, оскільки на думку суду, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Потерпілою ОСОБА_9 цивільний позов не заявлено.

Прокурором заявлено цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_9 в сумі 1192 грн. 56 коп.

Вказаний цивільний позов належним чином обгрунтований і підлягає задоволенню.

Процесуальні витрати у провадженні - 978 грн. 88 коп. за проведення судової автотехнічної експертизи підлягають відшкодуванню з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази у провадженні - відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначити покарання - 4(чотири) роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2(два) роки, зобов`язавши обвинуваченого в період іспитового терміну не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти вказану інспекцію про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 978 грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь фінансового управління Білоцерківської районної державної адміністрації 1192 грн. 56 коп.

Вирок може бути оскаржений оскаржений всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 30 днів після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1