Справа № 185/2250/16-к
Провадження № 1-кп/185/179/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2016 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Павлоград матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002289 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Красний Луч, Луганської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16 грудня 2009 року Краснолуцьким міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 304, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;
- 11 червня 2010 року Краснолуцьким міським судом Луганської області за ст. 198, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;
- 04 грудня 2014 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим терміном 2 роки,
- 13 жовтня 2015 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 17 серпня 2015 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, з метою протиправного вилучення чужого майна та звернення на свою користь, разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яким про свої злочинні наміри ОСОБА_3 не повідомив, та останні вважали, що допомагають ОСОБА_3 , прибули до будинку АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочини умисел, ОСОБА_3 відкривши вхідну хвіртку зайшов до території двору будинку АДРЕСА_2 . Знаходячись на території двору, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, через незаперті вхідні двері, проник до середини будинку, де в той час стані алкогольного сп`яніння перебував господар будинку ОСОБА_7 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Далі, ОСОБА_3 продовжуючи реалізовувати свої злочинні дії, переконавшись, що потерпілий знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, не зможе своїми діями перешкодити викраденню майна, покликав до будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яким вказав, на вугілля в мішках, яке знаходилися в коридорному приміщенні, яке ОСОБА_3 мав намір викрасти. Після чого, ОСОБА_3 умисно, повторно, з корисливих мотивів, разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яки будучи впевнені, що їх дії є правомірними, допомогли винести (викрасти) з домоволодіння 15 мішків з вугіллям, загальною вагою 600 кг., які належать потерпілій ОСОБА_8 , чим заподіяв своїми протиправними діями останній матеріальну шкоду на загальну суму 1380 гривень, згідно висновку товарознавчої експертизи № 939-16 від 18 лютого 2016 року.

З місця скоєння злочину ОСОБА_3 з викраденим майном зник і розпорядився ним на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду показав, що в 2015 році, було тепло, він викрав вугілля з коридору будинку де мешкав чоловік з жінкою. Двері були як дві половинки. Він відкрив верхню, яка була незаперта і потім нижню частину двері. Він взяв вугілля кількість він не пам`ятає, бо це було давно. Вугілля він продав чоловіку на цій же вулиці приблизно за 500 грн. Кошти він потратив на себе. В скоєному щиро розкаявся.

Покази обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Потерпіла ОСОБА_8 до суду не з`явилася, про час і місце повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд даного кримінального провадження без її участі.

За згодою учасників кримінального провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого та документів стосовно процесуальних витрат та речових доказів. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції нема.

Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення вважає доведеною повністю.

Дії ОСОБА_3 суд вважає правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

За місцем проживання обвинувачений характеризується негативно /а.к.п. 70, 71/, раніше судимий /а.к.п. 60-61, 63-66/, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває /а.к.п. 62/.

На підставі ст. 65 КК України, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, раніше судимий, визнав вину повністю, щиро розкаявся у вчиненому, кримінальному правопорушенні, суд вважає, що покарання обвинуваченому слід призначити у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті за інкриміноване йому кримінальне правопорушення та остаточне покарання йому слід призначити за сукупністю злочинів за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлений.

У справі маються процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 123 грн. 00 коп. /а.к.п. 52/, які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання стосовно речових доказів у справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим, що призначено за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання, тобто з 01 вересня 2015 року.

На підставі п. «ґ» ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 31 березня 2016 року до моменту ухвалення вироку з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 123 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування процесуальних витрат.

Речові докази у справі: 600 кг. вугілля, передані під розписку потерпілій ОСОБА_8 залишити у її користуванні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1