АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/487/16 Справа № 206/511/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника виправного центру ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську апеляції захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 та самого засудженого на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

цією ухвалою було відмовлено в задоволенні клопотання, засудженого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство України, засудженого 21.03.2012 року Терновським районним судом м. Кривого Рогу на 7 років позбавлення волі, про його умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання на підставі ст. 81 КК України.

Звертаючись з клопотанням до суду першої інстанції ОСОБА_10 посилався на те, що має пільгу по ст. 81 КК України, вину визнає і у скоєному кається (а.п. 1),

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд послався на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності. Враховуючи те, що підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного покарання та доведення засудженим свого виправлення, що означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою та ставленням до праці. При цьому від сумлінної поведінки слід відрізняти пристосування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання, тоді як реальна поведінка свідчить про негативну спрямованість особистості, або коли засуджені дотримуються вимог режиму тільки під контролем з боку адміністрації. Дослідивши обставини провадження та те, що засуджений має одне заохочення за 2015 рік та посередню характеристику, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, а доводи засудженого щодо стану здоров`я не є безумовною підставою для застосування до нього умовно-дострокового звільнення за ст. 81 КК України, оскільки звільнення від відбування за хворобою передбачене ст. 84 КК України (а.п. 15 - 16).

В апеляції захисник ОСОБА_8 просить рішення суду скасувати як необґрунтоване і незаконне, та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, що передбачено ст. 81 КК України, посилаючись на те, що висновки суду, щодо не зразкової поведінки засудженого, не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки в ухвалі Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04.02.2011 року, якою до нього була застосована ст. 82 КК України вказано про те, що ОСОБА_9 став на шлях виправлення. Вважає, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, що з урахуванням його стану здоров`я може бути підставою для умовно-дострокового звільнення (а.п. 21-22).

З такими ж вимогами апеляційної скарги звернувся до суду і засуджений ОСОБА_9 , обґрунтовуючи їх аналогічно (а.п. 23-24).

Відповідно до ст. 402 КПК України інші сторони судового провадження заперечення на апеляційні скарги не подали.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_8 та засудженого ОСОБА_9 , які кожен окремо просили задовольнити їх апеляції, ухвалу суду скасувати та застосувати до засудженого норми ст. 81 КК України, виступ представника виправного центру, який не заперечував проти умовно-дострокового звільнення ОСОБА_9 , думку прокурора, який просив залишити ухвалу суду без змін, а апеляції захисника та засудженого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг і обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, законодавець визначив, що підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення ним свого виправлення. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Слід зазначити, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що ОСОБА_9 на час звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення відбув 2/3 строку призначеного покарання, у 2014-2015 р.р. мав 2 заохочення, а також на протязі 2011-2013 р.р. мав 6 стягнень, які вже погашені (а.п. 9), адміністрацією характеризується посередньо (а.п. 8).

З 20.03.2015 року відбуває покарання в Ігренському виправному центрі, де не був працевлаштований через хворобу. Разом з тим, крім врахування поведінки і ставлення до праці засудженого за весь період перебування у виправній установі, необхідно врахувати і дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 злочину і його особу в цілому.

Відповідно до ст. 12 КК України, засуджений скоїв тяжкий злочин, не одноразово був судимим за інші злочини (а.п. 8), що свідчить про те, що ОСОБА_9 схильний до антисоціальної поведінки.

Крім цього, наявність декількох заохочень за час відбування покарання не є беззаперечним доказом того, що засуджений за цей час довів своє виправлення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого, а тому доводи засудженого та захисника про наявність підстав для його умовно-дострокового звільнення необґрунтовані.

У зв`язку з чим, ухвала суду є законною та обґрунтованою, тому підстав для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
апеляції захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 та самого засудженого - залишити без задоволення, а ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2016 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про його умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання на підставі ст. 81 КК України - залишити без змін.

Судді: