Яготинський районний суд Київської області
Справ № 1-120/2010
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2010 року Яготинський районний суд

Київської області в складі:

головуючого Бугіль В.В.,

при секретарі Моргун О.В.,

за участю прокурора Лещенко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Київської області справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянина України, не одруженого, дітей не маючого, не працюючого, ІНФОРМАЦІЯ_3, військовозобовязаного, раніше не судимого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 в злочині передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, не одруженого, дітей не маючого, студента ІНФОРМАЦІЯ_7, не працюючий, не військовозобовязаний, раніше не судимий, житель ІНФОРМАЦІЯ_8 в злочині передбаченому ч. 3 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_10, українця, громадянина України, не одруженого, дітей не маючого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, військовозобовязаного, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_11 в злочині передбаченому ч. 2 ст. 185 КК України

встановив:

Підсудні ОСОБА_1, ОСОБА_3 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену групою осіб, підсудний ОСОБА_2 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Злочин вчинений при таких обставинах.

Так, 05.07.2010 року близько 23 години ОСОБА_1, за попередньою змовою із ОСОБА_2, маючи корисливий мотив на викрадення чужого майна, діючи таємно, шляхом вільного доступу поникли до приміщення недіючої Богданівської загальноосвітньої школи, що належить сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю імені Бондаренка в с. Богданівна Яготинського району Київської області по вул. Бондаренка 91. Перебуваючи у приміщенні, вони піднялися на дах, звідки зняли (демонтували) 13 шиферних листів вартістю 10 гривень за один лист на загальну суму 130 гривень, які перемістили до низу, та склали на підлозі в приміщенні школи, з метою подальшого продажу вище вказаних листів шиферу. Після чого залишили приміщення, не довів свій злочинний намір до кінця.

Після цього, ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний намір по викраденню шифера, 06 липня 2010 року в післяобідній час близько 15 години зустрівся з ОСОБА_3, якому запропонував викрасти шифер, який перед цим разом із ОСОБА_2 демонтував з даху школи, тим самим маючи на меті приховати гроші від ОСОБА_2 за продаж шиферу. Після чого, ОСОБА_1 за попередньою змовою з ОСОБА_3, шляхом вільного доступу проникли до приміщення недіючої Богданівської загальноосвітньої школи, звідки таємно викрали попередньо знятих з даху 13 шиферних листів, які в подальшому винесли з приміщення школи та розпорядилися ними на власний розсуд.

В судовому засіданні ОСОБА_1, ОСОБА_3 вину у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену групою осіб, а ОСОБА_5 вину у вчиненні незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинена за попередньою змовою групою осіб, за обставин викладених в обвинувальному висновку і описовій частині, вироку визнали повністю, в скоєному розкаялися, факт та обставини злочину підтвердили, просили не позбавляти їх волі та врахувати, що більше такого не повторять.

Підсудні ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та інші учасники судового процесу не заперечують проти того, щоб визнати недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки вони вину визнають і факт крадіжки та замаху на крадіжку, вчинену групою осіб не заперечують, та їм зрозуміло, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, тобто зміст ст. 299 КПК України їм зрозумілий.

За таких обставин, суд відповідно до ст. ст. 299, 301-1 КПК України обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 за виключенням дослідження документів, що характеризують їх особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вчинили таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену групою осіб, ОСОБА_5 вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинену за попередньою змовою групою осіб, їх винність доведена і вони повинні нести відповідальність за вчинене.

Суд погоджується з думкою прокурора про зміну обвинувачення в суді з ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 185 КК України оскільки в судовому засіданні встановлено, що приміщення школи з даху якої викрадено шифер має вільний доступ так як не має дверей та вікон, тривалий час перебуває в аварійному стані та не охороняється тому кваліфікуючої ознаки проникнення у приміщення бути не може.

Дії підсудних ОСОБА_1, ОСОБА_3, суд кваліфікує за ч. 2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену групою осіб.

Дії підсудного ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинену за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особи підсудних та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обставини, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_1, суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання стосовно підсудного ОСОБА_1, судом не встановлено.

Обставини, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_3, суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання стосовно підсудного ОСОБА_3, судом не встановлено.

Обставини, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_5, суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання стосовно підсудного ОСОБА_5, судом не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання підсудним ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особи підсудних, що вони позитивно характеризуються за місцем проживання, що підсудні як особи втратили ступінь суспільної небезпечності, що істотно знижує тяжкість вчиненого, вони визнали свою вину, щиро розкаялися та сприяли розкриттю злочину, а також те, що матеріальну шкоду відшкодували. Тому, суд приходить до висновку про можливість їх виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбування покарання і призначає їм покарання у вигляді позбавлення волі з звільненням їх від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на них обовязків передбачених вимогами ст. 76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судових витрат по справі не має.

Речові докази по справі - 13 листів шиферу, які передані на зберігання ДП Богданівське, дозволити використовувати власнику на власний розсуд; лом - переданий на зберігання у кімнату речових доказів Яготинського РВ знищити за втратою потреби.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у вигляді позбавлення волі на строк - 2 (два) роки.

Звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном в - 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_1 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично зявлятися для реєстрації в ці органи.

Міру запобіжного заходу стосовно засудженого ОСОБА_1, до набрання вироком законної сили, залишити - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

ОСОБА_3, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у вигляді позбавлення волі на строк - 2 (два) роки.

Звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном в - 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_3 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично зявлятися для реєстрації в ці органи.

Міру запобіжного заходу стосовно засудженого ОСОБА_3, до набрання вироком законної сили, залишити - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

ОСОБА_2, визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у вигляді позбавлення волі на строк - 2 (два) роки.

Звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном в - 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_2 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично зявлятися для реєстрації в ці органи.

Міру запобіжного заходу стосовно засудженого ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили, залишити - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази по справі - 13 листів шиферу, які передані на зберігання ДП Богданівське, дозволити використовувати власнику на власний розсуд; лом - переданий на зберігання у кімнату речових доказів Яготинського РВ знищити за втратою потреби.

Вирок може бути оскарженим до судової палати по кримінальних справах апеляційного суду Київської області, шляхом подачі апеляції до Яготинського районного суду Київської області на протязі 15 днів з часу проголошення.

Суддя Бугіль В.В.