Апеляційний суд Чернігівської області
Справа № 11-268/2010 Головуючий 1 інстанції: Стеблина А.В.
Категорія - ст. 121 ч.2 КК України Доповідач: Мельниченко Ю.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі :

головуючого: Мельниченка Ю.В.

суддів: Борисенка І.П., Козака В.І.

при секретарі: Терешко В.В.

адвокатів: захисників: потерпілої: засуджених:

за участю прокурора: Надточій О.В.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

ОСОБА_4, ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7, ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляціями адвокатів, ОСОБА_1, ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4 та засуджених ОСОБА_7, ОСОБА_8 на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня 2009 року.

Цим вироком:

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець та мешканець м. Чернігова, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, не працюючий, раніше не судимий, -

Засуджений за ст. 365 ч.З КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов"язані з виконанням владних повноважень в правоохоронних органах строком на 3 роки.

За ст. 121 ч.2 КК України до 9 років 6 місяців позбавлення волі. За ст. 185 ч.З КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено

покарання у вигляді 9 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади повЛязані з виконанням владних повноважень в правоохоронних органах строком на 3 роки.

ОСОБА_8, 25 грудня 1974 року року народження, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючий, раніше не судимий, -

Засуджений за ст. ст. 27 ч.2, 365 ч.З КК України до 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади повлязані з виконанням владних повноважень в правоохоронних органах строком на 2 роки.

За ст. 121 ч.2 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді 7 років 1 місяця позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов"язані з виконанням владних повноважень в правоохоронних органах строком на 2 роки.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 З 500 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 45 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 30 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Управління державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області на користь ОСОБА_6 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Судом засуджені визнані винними в тому, що ОСОБА_8 у співучасті з ОСОБА_7, який працював охоронником загону „Варта" Чернігівського міського відділу державної служби охорони при УМВС України в Чернігівській області, був службовою особою і представником влади, перевищили свої повноваження, умисно вчинили дії, які явно виходять за межі наданих їм прав і повноважень, що супроводжувались насильством і спричинили тяжкі наслідки, а також завдали тяжкі тілесні

ушкодження, вчинені групою осіб, які спричинили смерть потерпілого за наступних обставин.

28 червня 2007 року, приблизно о 24 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, ОСОБА_8 спільно з охоронцем ОСОБА_7, який знаходився на службі в форменому одязі, маючи при собі спеціальні засоби самозахисту та активної оборони, а саме: гумову палицю ПР-73, газовий балончик та наручники, на території Чернігівського обласного протитуберкульозного диспансеру, розташованого по пр. Миру в м. Чернігові, перевищуючи свої повноваження, передбачені п. 19 Положення про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ (затверджених Постановою КМУ від 10 серпня 1993 року в ред. Постанови КМУ № 1053 від 15 серпня 2001 року) та Особливі обов'язки охоронника загону „Варта" по охороні об'єкту КЛПЗ „Чернігівській обласний протитуберкульозний диспансер", зупинили хворого ОСОБА_9, який повертався до лікарні з міста і стали наносити удари руками, ногами та гумовим кийком в різні частини тіла, чим спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини, множинних переломів ребер із порушенням цілісності пристінкової плеври, забію обох легень, множинних синців та саден обличчя, тулубу, кінцівок, які згідно висновку судово медичної експертизи № 1021 від 30 червня 2007 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, від яких ОСОБА_9 29 червня 2007 року помер.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 29 червня 2007 року, приблизно о 03 год., ОСОБА_8, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, разом з охоронником ОСОБА_7, на території Чернігівського обласного протитуберкульозного диспансеру, розташованого по пр. Миру в м. Чернігові, зновву, явно перевищуючи свої повноваження, розпочали сварку з ОСОБА_10, повалили його на землю та нанесли йому численні удари руками, ногами та гумовим кийком в різні частини тіла, чим спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді: забиття м'яких тканин обличчя, садна голови та лівого передпліччя, синця попереку, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2277 від 11 вересня 2007 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляції адвокат ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить вирок суду від 15 жовтня 2009 року скасувати та обрати відносно останнього міру покарання в межах санкції ст. 125 ч.2 КК України не пов'язану з позбавленням волі. Свої вимоги аргументує непричетністю ОСОБА_8 до інкримінованих йому злочинів передбачених ст. ст. 27 ч.2, 365 ч.З, 121 ч.2 КК України. Також просить взяти до уваги явку з повинною останнього, часткове визнання вини за ст. 125 ч.2 КК України, те, що раніше не притягався до кримінальної відповідальності, має позитивну характеристику з місця роботи та проживання і на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина.

В апеляції адвокат ОСОБА_11 в інтересах засудженого ОСОБА_8 просить вирок суду від 15 жовтня 2009 року змінити, перекваліфікувавши дії ОСОБА_12 на ч.2 ст. 125 КК України і обрати міру покарання в межах санкції даної статті та вирішити цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 з урахуванням перекваліфікації дій останнього. Зазначає, що наявні в матеріалах справи докази вказують на вчинення ОСОБА_8 злочину передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, оскільки удари які він наніс потерпілому не могли спричинити тяжких тілесних ушкоджень які потягли за собою настання смерті останнього.

В апеляції та доповненні до неї адвокат ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить вирок суду від 15 жовтня 2009 року скасувати, а справу провадженням закрити. Свої вимоги аргументує, що дії ОСОБА_7 не вірно кваліфіковані за ст. 365 ч.З КК України, оскільки він не є субъектом даного злочину і в його діях відсутня об'єктивна сторона цього злочину, а тому відсутній склад злочину. Відсутня кваліфікація по ч.2 ст.365 КК України. Також, підлягає закриттю кримінальна справа в частині обвинувачення ОСОБА_7 за ст. 121 ч.2 КК України у зв'язку з недоведеністю участі останнього у вчиненні даного злочину.

В апеляці захисник ОСОБА_5 просить вирок суду від 15 жовтня 2009 року змінити, перекваліфікувавши його дії на ст. 124 КК України, або у разі неможливості перекваліфікації його дій застосувати відсно нього ст. 69 КК України. Вважає, що дії її сина слід квалфікувати за ст. 124 КК України. Також просить взяти до уваги ряд обставин які пом'якшують покарання.

В апеляції засуджений ОСОБА_8 просить вирок суду від 15 жовтня 2009 року скасувати, а справу направити на новий розгляд в іншому складі суду. Вказує на необґрунтованість пред'явленого йому обвинувачення за ст. ст. 27,365 КК України, яке на його думку не знайшло свого підтвердження в ході досудового та судового слідства. Вказує на ряд порушень допущених на стадії досудового слідства.

В апеляції засуджений ОСОБА_7 просить вирок суду від 15 жовтня 2009 року змінити, перекваліфікувавши його дії на ст. 124 КК України, або у разі неможливості перекваліфікації його дій застосувати відсно нього ст. 69 КК України. Також просить взяти до уваги ряд обставин які пом'якшують покарання, а саме явку з повинною, всебічне сприяння слідству, допомогу потерпілому, позитивні характеристики, вчинення злочину під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного неправомірними діями потерпілого, раніше засуджувався.

Заслухавши доповідача, адвокатів, ОСОБА_1, ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, засуджених ОСОБА_7, ОСОБА_8, які підтримали свої апеляції та наполягають на їх задоволенні, захисника ОСОБА_5, яка погодилась з думкою адвоката ОСОБА_3, адвоката

ОСОБА_2, яка вважає вирок незаконним та таким, що підлягає зміні і перекваліфікації дій ОСОБА_8.В. на ч.2 ст.125 КК України, потерпілу ОСОБА_6, яка вважає вирок суду законним та обґрунтованим, думку прокурора, який також вважає вирок суду законним та обгрунтованим, а подані апеляції безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, дослідивши матеріали справи та доводи, що викладені в апеляціях колегія суддів вважає, що апеляції підлягають частковому задоволенню, вирок суду скасуванню, а справа направленню прокурору для проведення додаткового розслідування з наступних підстав.

В апеляційному судовому засіданні з метою перевірки доводів апеляцій проведене часткове судове слідство, в ході якого встановлено слідуюче.

Дії засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_13, відповідно до постанов про порушення кримінальних справ (т.З а.с. 317, 320), досудовим слідством кваліфіковані за ч.З ст. 365 КК України по епізоду з потерпілим ОСОБА_9, якому 28.06.2010 року о 24 годині ОСОБА_8 спільно з охоронцем ОСОБА_7, який знаходивсь на службі по охороні тубдиспансеру в м. Чернігові, обидва знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, перевищили свої повноваження, передбачені п. 19 „Положення про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ" затверджених Постановою КМУ від 10.08.1993 року, спричинили потерпілому ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження, від яких він помер.

Відповідно до постанов про перекваліфікацію злочину в кримінальній справі (т.З а.с. 327, 328) досудовим слідством дії засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 досудовим слідством кваліфіковані за ч.2 ст. 365 КК України по епізоду з потерпілим ОСОБА_10С, якому 29.06.2007 року близько 3 години засудженими, які перебували в стані алкогольного сп'яніння, з перевищенням ними своїх повноважень були нанесені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В постановах про притягнення як обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (т.З а.с. 329, 334) кваліфікація дій засуджених по епізоду заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 відсутня, а мається лише кваліфікація їх дій за ч.З ст.365 КК України по епізоду заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9, від яких останній помер.

У даному випадку суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначений недолік, а тому це є підставою для направлення справи на додаткове розслідування.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України прокурор, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом"якшують і обтяжують його відповідальність.

При проведенні судового слідства також було встановлено, що при сутичці між потерпілим ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_14 з однієї сторони та засудженими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з другої сторони, засудженому ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження внаслідок чого останній перебував в лікарняному закладі на стаціонарному лікуванні.

В матеріалах справи (т.2 а.с. 103) мається постанова слідчого про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_10С, оскільки в його діях відсутні склади злочинів, передбачених ст. ст. 121, 122,124, 125, 296 КК України. У зазначеній постанові слідчим зроблено висновок, що ОСОБА_8 отримані тілесні ушкодження внаслідок того, що потерпілий ОСОБА_10 відштовхнув його та ОСОБА_7 від себе внаслідок чого засуджені впали і ОСОБА_8 були отримані тілесні ушкодження.

Даний висновок досудового слідства є необгрунтованим, оскільки не підкріплений будь-якими доказами щодо механізму отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень при обставинах які мали місце при сутичці між потерпілим ОСОБА_10С, свідком ОСОБА_14 з однієї сторони та засудженими ОСОБА_8 і ОСОБА_7 з другої сторони 29.06.2007 року близько 3 години.

З вищенаведеного вбачається порушення вимог ст.22 КПК України, що також є підставою для скасування вироку суду та направлення справи на додаткове розслідування.

Крім зазначеного в матеріалах кримінальної справи мається відмовний матеріал № 230. З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 03 серпня 2007 року старшим слідчим прокуратури Чернігівського району відмовлено в порушенні кримінальної справи відносно службових осіб ВДСО при УМВС України в Чернігівській області за відсутністю складу злочину передбаченого ст.366 КК України. Перевірка проводилась по факту звільнення з роботи ОСОБА_8 з 27.06.2007 року за власним бажанням, тобто ОСОБА_8 звільнений з роботи за день до скоєння ним злочину.

Відповідно до наказу ВДСО при УМВС України в Чернігівській області від 27.06.2007 року № 84 о/с ОСОБА_8 звільнено з посади начальника групи охорони „Варта" Чернігівського міжрайонного відділу Державної служби охорони ВДСО при УМВС України за ст.38 КЗпП України за власним бажанням з 27 червня 2007 року.

Зважаючи на наведене при проведенні досудового слідства з урахуванням інших даних про наявність повноважень у засудженого ОСОБА_8 на час скоєння злочинів слід визначитись чи може бути ця особа суб'єктом злочину, що передбачений ст. 365 КК України.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає, що органами досудового слідства та судом були суттєво порушені вимоги кримінально-процесуального законодавства щодо пред'явленого обвинувачення, допущена суттєва неповнота та необ'єктивність досудового слідства, яка не може бути усунута під час розгляду кримінальної справи у судовому засіданні.

На підставі наведеного судова колегія вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа направленню на додаткове розслідування.

Під час проведення додаткового розслідування необхідно усунути зазначені недоліки, з"ясувати всі обставини справи і залежно від одержаних даних пред'явити обвинувачення за вимогами норм кримінально-процесуального законодавства та з урахуванням доводів наведених у апеляціях засуджених, адвокатів, захисників та виконати інші необхідні слідчі дії для встановлення істини по справі.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 379 КПК України, колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляції адвокатів ОСОБА_3, ОСОБА_1, захисника ОСОБА_4, засуджених ОСОБА_8, ОСОБА_7, задовольнити частково.

Вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 жовтня 2009 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати, а справу направити прокурору Чернігівського району на додаткове розслідування.

Міру запобіжного заходу відносно засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити - взяття під варту.

СУДДІ:

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17