АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/1120/15-к Номер провадження 11-кп/786/524/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ст.537 КПК
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгдяу кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 червня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області,

засудженого 15 жовтня 2010 року вироком Соснівського районного суду м.Черкас за ч.2 ст. 187 КК України на сім років 6 місяців позбавлення волі,

з участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

представника виправного

центру ОСОБА_9

засудженого ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :

До апеляційного суду звернувся засуджений ОСОБА_6 , який у поданій апеляційній скарзі прохає скасувати ухвалу Комсомольського міського суду від 17 червня 2015 року стосовно нього та задовольнити спільне подання адміністрації Комсомольського виправного центру і спостережної комісії виконкому Комсомольської міської ради про умовно-дострокове звільнення від покарання, призначеного вироком Соснівського районного суду м.Черкас 15 жовтня 2010 року.

Покликається на те, що стосовно нього ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 06.2014 року не відбуте покарання у виді 3 роки 5 місяців, 10 днів позбавлення волі замінено більш м`яким покаранням на вказаний термін - обмеженням волі. Так як з часу призначення вироком суду покарання він відбув 2/3 призначеного строку та позитивно характеризується, як особа, що стала на шлях виправлення, тому адміністрація виправного центру, на його думку, обґрунтовано ставила питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, однак суд першої інстанції неправильно витлумачивши положення ст.ст.81,82 КК України безпідставно відмовив у його звільненні. У зв`язку з викладеним, апелянт ставить питання про скасування ухвали Комсомольського міського суду.

Інші учасники судового провадження ухвалу не оскаржували, проти апеляційної скарги письмових заперечень не подавали.

Оскаржуваною ухвалою ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Соснівського районного суду м.Черкас 15 жовтня 2010 року за ч.2 ст. 187 КК України у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, суд першої інстанції виходив із того, що ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 06.2014 не відбуте покарання у виді 3 роки 5 місяців, 10 днів позбавлення волі було замінене більш м`яким покаранням на вказаний термін - обмеженням волі, однак на час звернення з поданням про умовно-дострокове звільнення від покарання ОСОБА_10 не відбув 2/3 заміненого покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення в режимі відеоконференцзвязку засудженого ОСОБА_6 , його захисника ОСОБА_8 і представника виправного центру ОСОБА_9 на підтримання доводів апеляції, та міркування прокурора ОСОБА_7 , яка пропонувала ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали особової справи засудженого та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду не знаходить підстав для її задоволення з наступних мотивів.

Як видно з матеріалів провадження ОСОБА_6 вироком Соснівського районного суду м. Черкас 15 жовтня 2010 року засуджений за ч.2 ст. 187 КК України на сім років 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 06.2014 року не відбуте покарання у виді 3 роки 5 місяців, 10 днів позбавлення волі замінене більш м`яким покаранням на вказаний термін - обмеженням волі.

Після прибуття до Комсомольського виправного центру УДПтСУ №136 з 24 липня 2014 року ОСОБА_6 відбуває покарання у виді обмеження волі.

За змістом ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, обмеження або позбавлення волі на певний строк, а також до військовослужбовців, які засуджені до службових обмежень чи тримання в дисциплінарному батальйоні.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч. 3 ст. 81КК України. У випадку що стосується ОСОБА_6 відбута частина покарання має становити 2/3 призначеного строку покарання.

Поряд із тим за змістом ч.5 ст.82 КК України визначено, що особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст. 81 КК України.
Тобто, вказаними нормами закону законодавцем чітко визначено порядок умовно-дострокового звільнення від покарання тих осіб, яким раніше було замінено не відбуте покарання на більш м`яке, а саме, у такому разі термін звільнення має відраховуватися від часу з якого призначене більш м`яке покарання, у даному випадку 2/3 строку покарання у виді обмеження волі має рахуватися з 19.06.2014 року та становить 2 роки 2 місяці і 20 днів про що у своїй ухвалі правильно вказав суд першої інстанції.

Таким чином, адміністрація виправного центру, разом спостережною комісією, звертаючись із спільним поданням про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, всупереч наведеним нормам закону помилково визначили 2/3 відбутого покарання від загального строку призначеного вироком Соснівського районного суду у виді 5 років та 4 днів, тоді коли строк відбутого покарання мав обраховуватися з відбутого заміненого строку обмеження волі визначеного ухвалою Уманського міськрайонного суду у виді 3 років 5 місяців та 4 днів.

З огляду на це місцевий суд, дослідивши доводи клопотання, та особову справу засудженого ОСОБА_6 прийшов до правильного висновку, що він не підпадає під дію закону щодо умовно-дострокового звільнення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 17 червня 2015 року щодо нього без змін.

с у д д і :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4