Справа № 1421/6271/12
Провадження № 1/484/13/13
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2013 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Маржиної Т.В.

при секретарі Мирошниченко Р.М.

за участю прокурора Соловянової В.А.

потерпілого ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Первомайська кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, не одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

03.06.1998 року Первомайським міським судом Миколаївської області за ст. ст. 229-6 ч.2, 229-1 ч.1, 42 КК України до 3 років позбавлення волі, ст. 46-1 КК України з відстрочкою виконання вироку на 2 роки, штраф 680 грн.;

01.12.1999 року Первомайським районним судом Миколаївської області за ст. ст. 229-6 ч.2, 140 ч.2, 42, 43 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 10.06.2002 року умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 15 днів;

18.12.2002 року Первомайським районним судом Миколаївської області за ст. ст. 185 ч.2, 186 ч.2, 309 ч.2, 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільнився 03.03.2007 року по відбуттю строку покарання;

12.08.2010 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з випробуванням строком на 2 роки; звільнений від покарання постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.11.2012 року -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2012 року близько 19.00 години ОСОБА_2, повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_3, за пропозицією останнього, вирішили вчинити крадіжку плитки для підлоги MEGAGRES з торгівельного комплексу МАГНІТ, розташованого по вул. Одеській в м. Первомайську, що належить ОСОБА_1 Виконуючи задумане, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 18.06.2012 року близько 19.30 години, перебуваючи на території приміщення вказаного торгівельного центру, шляхом вільного доступу, таємно викрали: 8 упаковок плитки для підлоги MEGAGRES розміром 60х60 бежевого кольору вартістю 168 грн. за 1 м.кв. на суму 1 935 грн. 36 коп. Викраденим розпорядилися на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_1 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний під час судового слідства підсудний ОСОБА_2 повністю визнав себе винним у предявленому обвинуваченні, ніякі фактичні обставини справи та розмір заподіяних збитків не оспорював та пояснив, що дійсно неофіційно працював у торгівельному центрі МАГНІТ, який належить ОСОБА_1, який влітку будувався і в його приміщенні були складені будівельні матеріали, в тому числі і плитка для підлоги. 18.06.2012 року увечері до нього підійшов ОСОБА_3 і запропонував викрасти плитку для підлоги, щоб використати у себе в господарстві. За використану плитку він мав з ним розрахуватися грошима. Погодившись на пропозицію ОСОБА_3, вони удвох перенесли 8 упаковок плитки розміром 60х60 см. до автомобіля Волга, який належить йому та відвезли її додому до ОСОБА_3, де останній віддав йому гроші в сумі 800 грн. У скоєному розкаявся.

Крім повного визнання своєї провини самим підсудним, його вина повністю підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_1, який пояснив суду, що він є власником ТЦ МАГНІТ по вул. Одеській в м. Первомайську. Влітку там проводились ремонті роботи і в одій з кімнат зберігались будівельні матеріали. У двадцятих числах червня 2012 року прораб ОСОБА_4 повідомив йому, що викрадено 8 упаковок плитки для підлоги MEGAGRES розміром 60х60 бежевого кольору вартістю 168 грн. за 1 м.кв. на суму 1 935 грн. 36 коп. Згодом працівники міліції встановили, що крадіжку вчинили ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які повернули викрадену плитку; протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього /а.с.4-6/; видатковою накладною на придбання ОСОБА_1 плитки /а.с.11/; довідкою про вартість викраденої плитки /а.с.14/; заявою ОСОБА_3 про добровільну видачу викраденої в ТЦ МАГНІТ плитки /а.с.36/; протоколом огляду вилученої плитки /а.с.37/ та фототаблицею до нього /а.с.28/; розпискою прораба ОСОБА_4 про отримання викраденої плитки /а.с.39/; яка визнана речовими доказами /а.с. 40/; протоколом огляду автомобіля ГАЗ-31029, на якому ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинили крадіжку /а.с.52-55/; свідоцтвом про реєстрацію вказаного транспортного засобу, який належить ОСОБА_5 /а.с.56/; довіреністю, згідно якої ОСОБА_2 був уповноважений керувати вказаним транспортним засобом /а.с.57/; постановою про визнання автомобіля речовим доказом у справі /а.с.59/; протоколом відтворення обстановки та обставин події злочину за участю ОСОБА_2 /а.с.60-62/; вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № провадження 1/1421/249/12 від 28.08.2012 року, яким ОСОБА_3 засуджений за вчинення вказаного злочину у співучасті з ОСОБА_2 /а.с.328-329/; ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 06.11.2012 року, якою вирок щодо ОСОБА_3 залишено без змін.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_2 у предявленому обвинувачені знайшла своє повне підтвердження під час судового слідства. його дії слід кваліфікувати за ст. 185 ч.2 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, з попередньою змовою групою осіб.

Обираючи вид та міру покарання ОСОБА_2, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а також данні про особу винного, який повністю визнав себе винним, розкаявся у вчиненому, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, зауважень не має; не працює, не проходив службу в армії через негативний стан здоровя; перебуває на обліку у нарколога через синдром залежності від опіоідів з 1997 року; раніше неодноразово судимий; вчинив злочин у період іспитового строку.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України помякшують покарання ОСОБА_2, суд визнає повне визнання своєї провини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, негативний стан здоровя.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_2, суд визнає рецидив злочинів.

Враховуючи наведене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_2 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, покарання йому слід призначити в межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується, у вигляді позбавлення волі. Суд не може застосувати ст. 71 КК України, хоча злочин вчинено у період іспитового строку, оскільки постановою Первомайського мськрайонного суду Миколаївської області від 07.11.202 року у справі № 1421/5564/12 № провадження 5/1421/185/12 ОСОБА_2 був звільнений від покарання, призначеного вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.08.2010 року № 1-281/10 і така постанова е була оскаржена, набрала законної сили.

Питання про речові докази в наданій справі вирішено вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 1421/3637/12 № провадження 1/15421/249/12, який в цій частині залишено без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 06.11.2012 року.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним за ст. 185 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили залишити - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

СУДДЯ: