В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"20" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007676 від 27.05.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:
Судом визнано доведеним, що 27 травня 2015 року приблизно о 18:15 год. ОСОБА_7 та ОСОБА_5 перебували за адресою: АДРЕСА_3 , а саме неподалік від не охоронюваної стоянки для автомобілів, зокрема ОСОБА_5 проходячи повз вказану стоянку помітив припаркований автомобіль марки «Honda CR-V» бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , в якого заднє праве дверне скло було привідчинене та в цей момент у нього виник злочинний корисливий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 повідомив про свої наміри ОСОБА_7 та вступив з ним в злочинну змову.

Реалізуючи свій злочинні наміри, ОСОБА_5 , керуючись єдиним умислом разом з ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, підійшли до автомобіля «Honda CR-V» бежевого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та оглянувши салон автомобіля через скло побачили сумку чорного кольору, яка належить ОСОБА_8 .. В подальшому для усунення перешкоди, спільними зусиллями, шляхом надавлення фізичною силою на привідчинене праве заднє вікно вони опустили його до низу та отримали безперешкодний доступ до майна ОСОБА_8 .

Продовжуючи свої злочинні дії та діючи згідно розподілених ролей ОСОБА_7 шляхом вільного доступу через відчинене праве заднє вікно повторно таємно викрав сумку чорного кольору вартістю 300 грн., в якій знаходився ноутбук марки «Asus» сірого кольору серійний номер D7NOCV422651288 з зарядним пристроєм до нього, вартістю 5000 грн., 2 упаковки з DVD-RW дисками, 3 (три) файли з документами, дві папки з документами та паперами, 2 (два) блокноти, три зошити, конверт, візитки в кількості 16 шт., вологі серветки, які матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_8 не становлять. В цей момент ОСОБА_5 спостерігав за навколишньою обстановкою та забезпечував, щоб їхні злочинні дії були не помічені сторонніми особами.

В подальшому, ОСОБА_7 повторно таємно викрадене майно передав ОСОБА_5 та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, чим спричинили потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 5300 грн., однак невдовзі ОСОБА_7 та ОСОБА_5 були затримані працівниками міліції.

При цьому, будучи допитаними в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , кожен окремо, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України визнали повністю, дали покази, підтвердили обставини скоєння кримінального правопорушення викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаялися у вчиненому.

Також обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , кожен окремо, зазначили, що за період, який пройшов з дня вчинення злочину, вони повністю переоцінили своє життя, життєві цінності, зрозуміли, що нічого важливішого для себе у цьому житті не мають, ніж своє самовиховання у дусі дотримання загальноприйнятних норм поведінки та моралі, створення своїх родин.

Більше того, обвинувачені, кожен окремо, зауважили, що однозначно зрозуміли те, що незважаючи на те, що вони вчинили злочин, через складні життєві обставини такі дії в цивілізованому суспільстві є не прийнятними.

В свою чергу пояснили, що, на даний час, кожен із них віднайшов не офіційно місце працевлаштування. Шкода завдана потерпілій усунута, майно повернуто, матеріальних збитків не завдано.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , кожен окремо, просили суд визнати недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджуються з досудовим розслідуванням справи/провадження.

Покази обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , кожного окремо, під час досудового слідства і в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ними змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позицій.

Таким чином, суд переконавшись, що учасники процесу, вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинувачених, дослідженням, зібраних досудовим слідством та наданих стороною захисту матеріалів, що характеризують особи обвинувачених, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження, кваліфікації дій обвинувачених у відповідності до Кримінального Кодексу України.

За таких обставин, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінальних проваджень, однак у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , кожного окремо, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за обставин, встановлених судом.

Тож, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинену повторно за попередньою змовою групою осіб.

Також, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) вчинену повторно за попередньою змовою групою осіб.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , кожному окремо, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так й іншими особами.

Так, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, усунення заподіяної шкоди потерпілій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 на обліку у лікаря-психіатра та лікар-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, позитивну характеристику за місцем проживання, дані щодо стану здоров`я, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (не працює, раніше не судимий, не одружений), наявність на утриманні членів родини, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення, а саме прокурора про те, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті зі звільненням від відбування покарання згідно ст. 75 КК України, враховуючи особу обвинуваченого та безпосередні обставини справи, позицію потерпілої ОСОБА_8 , викладену в заяві від 29.05.2015 року, про відсутність матеріальних претензій до обвинувачених та усунення завданої їй шкоди; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; роль серед співучасників, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а саме активне сприяння розкриттю злочину та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 185 КК України у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа ст. 76 КК України, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Зокрема, про можливість належної соціалізації особи та допустиму репутацію обвинуваченого свідчить невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (невстановленість зловживання алкогольними напоями, наркотичними засобами, наявність на утриманні членів родини, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім, те, що раніше ні в чому ганебному помічений не був та інші), характер вчиненого кримінального правопорушення, поведінка під час та після вчинення кримінального правопорушення, відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превелювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, усунення заподіяної шкоди потерпілій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації, позитивну характеристику за місцем проживання, дані щодо стану здоров`я, невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (не працює, раніше судимий, не одружений), наявність на утриманні членів родини, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім, що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення, а саме прокурора про те, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції статті зі звільненням від відбування покарання згідно ст. 75 КК України, враховуючи особу обвинуваченого та безпосередні обставини справи, позицію потерпілої ОСОБА_8 , викладену в заяві від 29.05.2015 року, про відсутність матеріальних претензій до обвинувачених та усунення завданої їй шкоди; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; роль серед співучасників, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, а саме активне сприяння розкриттю злочину та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 185 КК України у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа ст. 76 КК України, через, що, зокрема враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України 24.10.2003 N 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (зі змінами та доповненнями) вирок Дарницького районного суду м. Києва від 24 липня 2015 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 слід виконувати окремо/самостійно.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень), адже судом було встановлено, що його поведінка являється дійсно бездоганною, адже останній утримується від вчинення злочинів та інших порушень, цілком і повністю дотримується загальноприйнятих норм поведінки та моралі, як у сімї так і у відносинах з іншими людьми в цілому, через що схвалюється з позицій суспільної моралі.

Зокрема, про можливість належної соціалізації особи та допустиму репутацію обвинуваченого свідчить невстановленість судом наявності зв`язків з антигромадськими елементами, спосіб життя (невстановленість зловживання алкогольними напоями, наркотичними засобами, наявність на утриманні членів родини, які у розумінні Сімейного Кодексу України, являються учасниками сімейних правовідносин з останнім), характер вчиненого кримінального правопорушення, поведінка під час та після вчинення кримінального правопорушення, відсутність за його результатами будь-яких непомірних наслідків для інтересів суспільства, які б безумовно превелювали над принципом поваги до свободи особистості і дали б змогу суду прийти до висновку про необхідність призначення більш суворого покарання.

Запобіжні заходи, як заходи забезпечення кримінального провадження, обвинуваченим, на цей час, не визначені та підстави їх обрання, враховуючи відсутність з цього питання клопотань прокурора, немає.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 24.07.2015 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст.190, ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КК України, зурахуванням положень ст. 70 КК України, до 4 років позбавлення волі, звільнено від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, виконувати самостійно.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь користь держави судові витрати у сумі 491 гривня 01 копійка (висновок експерта № 1222 від 24.06.2015 року).

Речові докази у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007676 від 27.05.2015 року, згідно постанови слідчого СВ Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 від 29.05.2015 року - залишити у власності ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я: ОСОБА_1