Справа № 362/259/16-к
Провадження № 1-кп/362/65/16
ВИРОК
Іменем України
03.02.2016 Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
22.09.2014 року, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_4 проходячи по вул. Керамічній в м. Василькові, Київської області, звернув увагу на те, що в будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_5 нікого не має. В цей час, у нього виник умисел на проникнення до даного будинку та вчинення крадіжки цінних речей. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до металопластикових дверей будинку АДРЕСА_2 та за допомогою викрутки, яка знаходилась в його кишені, віджав замок металопластикових дверей та проник до будинку. Перебуваючи в середині будинку ОСОБА_4 викрав зі стільця в вітальній кімнаті першого поверху цифровий фотоапарат марки «Pentax K200D» вартістю 6000 грн, після чого піднявся по сходах на другий поверх та з шухляди тумбочки в спальній кімнаті викрав наручний золотий браслет 585 проби, вагою 20 грамів, вартістю 9000 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зник, викраденими речами розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 15 000 грн.
Ці умисні дії ОСОБА_4 , які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням до житла, вчиненому повторно, органом досудовим розслідуванням кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю в зв`язку із чим суд розглядає справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши йому вимоги зазначеної статті та показав, що 22.09.2015 року,близько 17 години,він йшов по вулиці Керамічній м. Василькова повертаючись із гостей у свого знайомого на ім`я ОСОБА_6 . На вулиці вже смеркалось і він помітив,що в будинку АДРЕСА_2 не було світла ,а тому він вирішив проникнути в будинок,щоб звідти що небудь викрасти. Зайшовши на подвір`я цього будинку,він натиснув на кнопку електродзвінка , після чого обійшов будинок, в тильній стороні якого виявив металопластикові двері. В його кишені була викрутка,якою він відтиснув двері в районі замка, і таким чином зайшов в будинок,де на першому поверсі виявив фотоапарат,а піднявшись на другий поверх в одній із кімнат в тумбочці знайшов браслет. Фотоапарат і браслет він забрав і відніс до себе додому,а наступного дня поїхав до м. Києва, де продав викрадене за 3 000грн. У скоєному він щиро розкаюється і просить його суворо не карати. Потерпілий претензій до нього не має.
Таким чином, суд вважає, що вини ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням до житла, вчиненого повторно повністю доведена,а кваліфікація його дій за ч.3 ст. 185 КК України вірна.
Визнаючи обвинуваченого ОСОБА_4 винним, обираючи йому міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до тяжких злочинів, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого: характеризується посередньо, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Судом, відповідно до ст. 66 КК України, береться до уваги обставина, пом`якшуюча відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 щире каяття.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому призначене покарання ОСОБА_4 повинне відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.
Суд призначаючи покарання ОСОБА_4 враховує його щире каяття, те що потерпілий до обвинуваченого претензій не має, а тому вважає за можливе призначити йому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.
При призначенні остаточної міри покарання ОСОБА_4 слід застосувати вимоги ч.4 ст. 70 КК України про часткове складання покарань за даним вироком та не відбутої частини покарання за попереднім вирокомПечерського районного суду м. Києва від 19.02.2015 року, яким ОСОБА_4 був засуджений до 4 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
У відповідності до вимоги ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань за даним вироком та не відбутої частини покарання за попереднім вироком Печерського районного суду м. Києва від 19.02.2015 року, остаточну міру покарання ОСОБА_4 обрати у вигляді 4 (чотирьох) років 8(восьми)місяців позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Київському СІЗО № 13 Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області ОСОБА_4 залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 01.12.2014 року.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області.

Суддя ОСОБА_1