Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
03 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора: ОСОБА_4

підсудної: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляцію підсудної ОСОБА_5 , на постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 червня 2015 року.

ВСТАНОВИЛА:
Цією постановою клопотання Дубенського міжрайонного прокурора задоволено, кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України направлено Дубенському міжрайонному прокурору Рівненської області для проведення додаткового розслідування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 , працюючи директором Дубенського районного територіального центру соціального обслуговування пенсіонерів і одиноких непрацездатних громадян, зловживаючи службовим становищем, 01 квітня 2009 року уклала договір оренди нежитлового приміщення з фізичною особою підприємцем ОСОБА_6 загальною площею 492,3 кв.м. за ціною 40 грн. за 1 кв.м. В період з 02 квітня 2009 року по 01 квітня 2011 року зазначеним територіальним центром взято бюджетних зобов`язань та оплачено вартість оренда-приміщень загальною площею 300,5 кв.м., які фактично використовувались управлінням праці і соціального захисту населення Дубенської РДА, згідно договору суборенди нежитлового приміщення від 07 квітня 2009 року, що призвело до зайвого використання коштів районного бюджету на суму 250016, 08 грн., чим ОСОБА_5 спричинила тяжкі наслідки державним інтересам.

В поданій апеляції ОСОБА_5 покликається на незаконність і необгрунтованість постанови суду першої інстанції. Вказує на невідповідність висновків суду, викладених у постанові, фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону. Зазначає, що необгрунтовану тяганину у справі своїми діями явно здійснює державний обвинувач у справі, створює всі умови для того, щоб суд не отримав можливості прийняти остаточне вольове рішення і винести щодо неї виправдувальний вирок. Вказує, що зазначені судом і виявлені ним протиріччя у справі повинні бути належним чином оцінені судом як допустимі чи недопустимі докази, а розбіжності розцінені не інакше як сумніви, які згідно Конституції України повинні тлумачитись на її користь. Покликається на невиконання судом вимог ч.1 ст. 315-1 КПК України. Вказує на безпідставність посилань суду на ст. 246 КПК України. Просить скасувати постанову Дубенського міськрайонного суду від 16 червня 2015 року, а справу направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Заслухавши доповідача, підсудну ОСОБА_5 , яка підтримала свою апеляцію, думку прокурора, який не підтримав апеляції підсудної. дослідивши матеріали справи й доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підсудної ОСОБА_5 , підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи справу на додаткове розслідування на підставі ст.ст. 246, 281 КПК України, суд мотивував своє рішення неповнотою та неправильністю досудового слідства, зокрема, зазначено, що в ході судового розгляду справи встановлено очевидну розбіжність між актом ревізії та висновком судово-бухгалтерської експертизи, не всі особи притягнуто до кримінальної відповідальності.
Згідно ч.1 ст.281 КПК України повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Суд першої інстанції роблячи висновок про те, що неповнота досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні, належним чином його не обґрунтував, та не навів беззаперечних доводів для підтвердження того, що недоліки досудового слідства не можуть бути усунуті в судовому засіданні та, що судом вживались заходи з метою їх усунення.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 2 Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування встановлено, що якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК України, вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. За необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів (ст.280 КПК України).

Розглядаючи справу щодо ОСОБА_5 , суд першої інстанції не дотримався цих вимог закону та рекомендацій Пленуму Верховного Суду України, якими регламентовано повернення справи на додаткове розслідування.
Покликання судді у постанові щодо необхідності встановлення місця знаходження ряду документів, долучення їх до матеріалів справи, проведення судово-бухгалтерської експертизи, яку необхідно доручити іншій експертній установі, встановлення розпорядника коштів, роль ОСОБА_7 в тому, що був укладений договір оренди від 01 квітня 2009 року, встановлення осіб, які розпоряджалися бюджетними коштами, дати належну оцінку діям службових осіб управління праці та соціального захисту населення, допитати свідків та виконати інші дії, не заслуговують на увагу і дані обставини не є підставою, яка не може бути усунута в ході судового слідства та такою, щоб перешкоджала розгляду справи по суті, оскільки відповідно до вимог 315-1 КПК України з метою перевірки і уточнення фактичних даних, одержаних у ході судового слідства, суд мотивованою ухвалою, а суддя ? постановою вправі доручити органу, який проводив розслідування виконати певні слідчі дії без направлення справи на додаткове розслідування.

Покликання суду першої інстанції на ст. 246 КПК України, як на підставу повернення справи на додаткове розслідування, є безпідставними, оскільки дана стаття регулює порядок повернення справи на додаткове розслідування на стадії попереднього розгляду справи суддею. З матеріалів справи вбачається, що 02 червня 2014 року головуючою оголошено про початок судового слідства (а.с.77, Т.9).

Крім того, Дубенським міськрайонним судом Рівненської області від 16 січня 2014 року кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.2 ст. 364 КК України вже направлялась Дубенському міжрайонному прокурору Рівненської області для проведення додаткового розслідування, яка колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області від 11 березня 2014 року скасована, а справа направлена на новий судовий розгляд в той же суд (а.с.183-184, а.с. 200-201 Т.8)

За таких обставин постанова суду є передчасною і підлягає скасуванню.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно розглянути дану кримінальну справу з дотриманням чинного законодавства та постановити законне рішення.
Керуючись ст.ст. 362, 365, 366, 379 КПК України (1960 р.), колегія суддів, ?
УХВАЛИЛА:
Апеляцію ОСОБА_5 задовольнити.
Постанову Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 16 червня 2015 року про повернення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 364 КК України Дубенському міжрайонному прокурору Рівненської області для проведення додаткового розслідування ? скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3