В И Р О К
іменем України
27 березня 2012 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника підсудного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду на вул. Леніна 41 справу про обвинувачення

ОСОБА_9 , народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого у АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей: дочку ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , невійськовозобов`язаного, не працюючого, такого, що не є депутатом, не має урядових нагород, військових чи спеціальних звань, не брав участі в бойових діях, такого, що не має судимості в силу п. 5 ст. 89 КК України,

у скоєнні злочинів, передбачених ст.116, ч.1 ст.164 КК України,

у с т а н о в и в :
Підсудний Коженков уночі 07 червня 2009 року близько 3 години, перебуваючи зі своєю матір`ю ОСОБА_12 , з якою у нього на протязі тривалого часу були неприязні стосунки, на 786 км перегону Пирятин Гребінка на території міста Пирятина Полтавської області в ході сварки після приниження його та образи з приводу чоловічої неповноцінності, перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, навмисне, вихопивши у матері ніж, який у неї був у руках і з допомогою якого вона безпосередньо перед сваркою викрала з городів розсаду помідорів, почав наносити удари ножем в різні частини тіла, нанісши всього 11 ударів, з яких 7 проникаючі колото-різані поранення грудної клітки з пораненням легень, що спричинили смерть.

З 03 березня 2009 року по травень 2010 року підсудний ОСОБА_13 ухилявся від сплати аліментів на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_14 , народження ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_15 , народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, усупереч рішенню Пирятинського районного суду Полтавської області від 03.03.2009, спричинивши заборгованість по аліментам у розмірі 5218 грн.

Допитаний у судовому засіданні як підсудний ОСОБА_13 свою винність у вказаних злочинах визнав повністю, пояснив, що між ним та його матір`ю, з якою він постійно проживав, тривалий час існували неприязні стосунки.

07.06.2009 близько 3 години ночі мати розбудила його, щоб йти на городи, розташовані біля автотраси Київ-Харків красти розсаду помідорів.

Погодившись з пропозицією матері, він пішов в район городів і поблизу залізничної колії перегону Пирятин-Гребінка чекав матір, поки та викрадала розсаду.

Повернувшись через деякий час з викраденою розсадою і повісивши сумку з нею на велосипед, сказала йому вести велосипед, а коли він відмовився, почала ображати його, при цьому принижувала його щодо чоловічої неповноцінності.

Не витримавши тяжку образу, він вихопив ніж, який мати тримала в руках і з допомогою якого крала розсаду помідорів, почав наносити їй удари в різні частини тіла, через сильне нервове збудження не пам`ятає скільки ударів наніс та де викинув потім ніж, як відтягував труп та присипав його землею.

З приводу ухилення від сплати аліментів пояснив, що не міг улаштуватись на постійну роботу та не мав змоги платити аліменти. У скоєних злочинах щиро розкаявся, прохав суворо не карати.

Крім особистого визнання, винність підсудного у скоєних злочинах у судовому засіданні доведена повністю.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_12 є його двоюрідною сестрою, а підсудний племінником. З приводу вбивства нічого не знає, як і відносно стосунків підсудного з матір`ю, родинних стосунків з ними не підтримував. Ніяких претензій до підсудного не має, на суворому покаранні не наполягає.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні дала показання про те, що її колишній чоловік підсудний ОСОБА_13 аліментів, визначених рішенням суду на утримання двох неповнолітніх дітей, не сплачував, добровільно допомоги теж не надавав, заборгованість по аліментам склала більше 5 тисяч гривень.

Про вбивство ОСОБА_12 їй нічого не відомо, мати часто докоряла підсудному, сварила його через те, що зрадив дружині, це йому не подобалось, але до бійок між ними не доходило.

Не просить обирати підсудному суворе покарання.

Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні повідомив, що мав земельну ділянку поблизу автодороги Київ Харків та залізничної колії, приблизно 21 травня 2009 року висадив на ній розсаду помідорів, а коли після Трійці на початку червня прийшов на город вся розсада помідорів була вирвана як і на городі сусіда.

З показань свідка ОСОБА_17 у судовому засіданні слідує, що після свята Трійця в червні 2009 року близько 19 години, поливши розсаду на земельній ділянці біля залізничного полотна, повертався додому. На одній із земельних ділянок під залізничною колією побачив людську руку, яка виднілась з-під насипаного горбка землі, він розхвилювався, приїхавши додому, повідомив у міліцію. Разом з працівниками міліції повернувся на місце пригоди, труп розкопали, бачив на трупі рани.

У судовому засіданні допитана у якості спеціаліста ОСОБА_18 зазначила, що підсудний скоїв злочин у вираженому афективному стані. До нього відноситися: фізіологічний, кумулятивний афект, виражена емоційна напруга, виражене емоційне збудження, які можуть обмежувати здатність усвідомлювати свої дії і здійснювати контроль над ними. Підсудний знаходився у вираженій емоційній напрузі і не міг контролювати свої дії. Цей стан має певну фазу часу, тобто напруга, яка виникла зі стресової ситуації сварки з матір`ю і потерпіла була суб`єктом стресової ситуації. Наступною є фаза накопичення емоцій, які через емоційні та фізіологічні можливості підсудного не дають відреагувати на дану ситуацію, що призводить до дискомфорту. Коли в підсудного сталася чергова сварка з матір`ю, то її слова по відношенню до нього були останньою краплею. І настала фаза напруги, яка миттєво перейшла у фазу збудження і потім до емоційного реагування. Тобто, тривалий час йде емоційна напруга, реагування немає, людина відчуває дискомфорт, у нього накопичується роздратування і коли виникає, на наш погляд, дрібниця у нього вмить настає стадія збудження яка призводить до зриву емоцій у даному випадку вбивства потерпілої. Те ,що підсудний наніс безліч ран з однією і тією ж силою говорить про те, що він не розумів що робить, він бив монотонно. У останнього виникла після цього дезорієнтація поведінки, спочатку підсудний перетягнув кудись тіло, хоча він міг його заховати і його б не знайшли. Крім цього у матері в куртці були гроші , але він їх не взяв, а також він не пам`ятає де подів знаряддя вбивства, не пам`ятає, як він добирався додому. Сказав, що коли він прийшов додому, його мучила спрага, він попив води і у нього стали ноги непідйомні і потягнуло на сон. Тобто, настала характерна для виражених афективних станів фаза виснаження, яка призвела до тривалого сну. Коли підсудний прокинувся, то не міг пригадати, що сталося. Він звав матір, а коли вона не відгукнулася, він пригадав, що бачив її мертвою, і зрозумів, що убив її. Його тітка підтвердила, що підсудний довго і міцно спав. Дана ситуація дозволяє зробити висновок, що підсудний знаходився у вираженій емоційній напрузі, яка обмежила його здібність до здійснення контролю і регуляцією своїх дій. Отже, на момент скоєння злочину підсудний перебував у стані сильного душевного хвилювання.

Оглядом місця пригоди установлено, що 08 червня 2009 року на ділянці лівої смуги відводу залізничної колії перегону Пирятин-Гребінка в районі 786 кілометру 8 пікету неподалік мосту автодороги Київ-Харків виявлено труп жіночої статі, присипаний невеликим шаром ґрунту, з ознаками насильницької смерті (т.1 а.с. 14 23).

Згідно висновку судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_12 настала від проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки з пораненням легень. На трупі виявлені тілесні ушкодження у вигляді одинадцяти ран тіла, з яких рана лівого променево-зап`ястного суглобу є непроникаючою дотичною, рани краю реберної дуги справа спереду, рана передньої поверхні правого стегна та рана спини зліва є непроникаючими, а інші сім ран є проникаючими з пораненням легенів і утворилися від дії колючо-ріжучих предметів ( т.2 а.с. 204).

Як слідує з висновку стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи підсудний в момент скоєння злочину міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними, проте, знаходився в стані вираженої емоціональної напруги, яке супроводжувалось частковим звуженням свідомості, зниженням контролю і регуляції поведінки (т. 6 а.с. 165-164).

По епізоду ухилення від сплати аліментів винність підсудного підтверджується також копією рішення Пирятинського районного суду від 26.03.2009, згідно якому підсудний зобов`язаний до сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей (а.с. 30), розрахунковою відомістю Державної виконавчої служби Пирятинського району, згідно якої заборгованість підсудного по аліментам становить 5218 грн (а.с. 46), іншими матеріалами справи.

Підсудний ОСОБА_13 учинив умисне вбивство в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок тяжкої образи з боку потерпілого, і повинен нести кримінальну відповідальність за ст. 116 КК України.

Підсудний злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) і повинен також нести кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 164 КК України.

Призначаючи покарання підсудному Коженкову у відповідності зі ст.65 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, згідно п. 1 ст.66 КК України, суд визнає щире каяття підсудного.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

Ураховується також особа підсудного, який раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Підсудний скоїв злочин - умисне вбивство в стані сильного душевного хвилювання, що не є тяжким чи особливо тяжким злочином, до прийняття Закону України «Про амністію у 2011 році» від 8 липня 2011 року, має на утриманні двох дітей, яким на момент набрання чинності цим Законом не виповнилось 18 років, щодо яких він не позбавлений батьківських прав, і відповідно до п. «в» статті 1 вказаного Закону він підлягає звільненню від покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про застосування амністії в Україні» в ред. Закону № 3465 VI від 02.06.2011 установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за наявності доведеної вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.

Разом з тим, підсудний також скоїв злочин злісне ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, тобто, злочин, що посягає на охоронювані законом права та інтереси цих дітей, тому відповідно до п. «д» статті 7 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 8 липня 2011 року амністія до підсудного за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України не підлягає застосуванню.

Беручи до уваги щире каяття підсудного, його особу, думку потерпілої, суд доходить висновку про можливість виправлення підсудного Коженкова без відбування покарання і вважає за можливе застосувати до нього ст.75 КК України.

Речові докази, що знаходяться при матеріалах справи: одяг потерпілої, одяг підсудного, ніж, ґрунт із земельних ділянок підлягають знищенню відповідно приписів п. 3 ч. 1 ст. 81 КПК України, мобільний телефон потерпілої, що знаходиться при матеріалах справи та гроші в сумі 974 грн, що знаходяться на депозитному рахунку фінансово-економічного відділу УМВС України на Південній залізниці, підлягають конфіскації у прибуток держави відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 81 КПК України.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд-

п о с т а н о в и в:
ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ст.116, ч.1 ст.164 КК України, призначивши покарання:

за ст.116 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки;

за ч.1 ст.164 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.

Звільнити засудженого ОСОБА_13 від покарання, призначеного за ст. 116 КК України, на підставі ст. 1 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 8 липня 2011 року.

Засудженого ОСОБА_13 на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання, призначеного за ч.1 ст.164 КК України, з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця роботи і мешкання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно засудженого ОСОБА_13 змінити зі взяття під варту на підписку про невиїзд, звільнивши з-під варти із зали суду.

Речові докази, що знаходяться при матеріалах справи: одяг потерпілої, одяг підсудного, ніж, ґрунт із земельних ділянок знищити, мобільний телефон потерпілої, що знаходиться при матеріалах справи, та гроші в сумі 974 грн, що знаходяться на депозитному рахунку фінансово-економічного відділу УМВС України на Південній залізниці, конфіскувати у прибуток держави.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд протягом 15 діб.

Головуюча: