Маньківський районний суд Черкаської області
В И Р О К

ІМЯМ УКРАЇНИ

29 квітня 2010 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - А.І. КОСТЕНКО

при секретарі - М.А. ЧИКУРОВІЙ

з участю прокурора - В.Г. СОРОКОПУДА

потерпілого ОСОБА_1

з участю представника потерпілого - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с.м.т. Маньківка справу про обвинувачення ОСОБА_3, 17.01.1972 р. н. уродженки та жительки с. Мала Маньківка, Маньківського району Черкаської області, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_1, одруженої, не працюючої, на утриманні має одну неповнолітню дитину, раніше не судимої, - обвинуваченої у вчиненні злочину передбаченого ст. 166 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3, маючи малолітнього сина, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, систематично зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, що призвело до злісного невиконання нею обов'язку по догляду за дитиною та до тяжких наслідків.

Так, до 30.09.2009 року ОСОБА_1 мав статус інваліда дитинства, згідно медичного висновку №2 про дитину інваліда віком до 16 років від 12.10.2003 р., у звязку з чим отримував державну соціальну допомогу по інвалідності як інвалід дитинства. В послідуючому ОСОБА_3 проявивши бездіяльність, не виконавши порад лікарів, не забезпечила проходження малолітнім ОСОБА_1, з 2009р. по даний час, його огляд у лікаря ортопеда, що призвело до не отримання медичного висновку про дитину інваліда. В результаті вказаного малолітній ОСОБА_1 втратив з 01.10.2009 року статус інваліда дитинства, у звязку з закінченням терміну дії медичного висновку про дитину інваліда віком до 16 років, в наслідок чого ОСОБА_1 був позбавлений соціальної допомоги по інвалідності з 01.10.2009 року по 30.03.2010р. та не отримав у продовж вищевказаного періоду соціальну допомогу по інвалідності в сумі 13269,3 грн.

В результаті проявлення ОСОБА_3 бездіяльності у формі злісного невиконання нею встановленого законом обовязку по догляду за дитиною, малолітньому ОСОБА_1М, були спричинені тяжкі наслідки у вигляді великих матеріальних збитків у формі не отримання ним соціальної допомоги по інвалідності з 01.10.2009 р. по 30.03.2010 р. в сумі 13269,3 грн.

Вина підсудної підтверджується в судовому засіданні такими доказами:

Показами підсудної, яка свою вину в скоєному злочині повністю визнала і суду показала, що в неї є син ОСОБА_1 1997 р. н.. який являється інвалідом дитинства. В нього вроджена «двобічна кістково-мязова клишоногість». У звязку з чим синові було зроблено відповідну операцію. В послідуючому 28.09.1998 р. дитина отримала статус інваліда дитинства терміном на пять років і йому відповідно було призначено пенсію. В 2003р. вона забезпечивши відповідне обстеження сина ОСОБА_4, продовжила своєму синову статус інваліда дитинства до 28.12.2008 р. В подальшому з метою продовження статусу інваліда дитинства синові, необхідно було пройти відповідне обстеження у лікаря ортопеда, у звязку з чим дільничним лікарем педіатром ОСОБА_5, було видано відповідне направлення. Після чого вона разом з сином ОСОБА_1 була на консультації у лікаря ортопеда в м. Черкаси, який у свою чергу рекомендував стаціонарне лікування та обстеження її синові ОСОБА_1 Стаціонарне обстеження та лікування необхідно було для того щоб син отримав статус дитини інваліда і йому була б призначена відповідна пенсія. Однак, вона не виконала рекомендації лікаря ортопеда, у звязку з чим останній не отримав статусу дитини інваліда і був позбавлений статусу дитина інваліда та пенсії. У 2009р. вона звернулася до гр. ОСОБА_6 яка являється депутатом сільської ради з проханням сприяти у проходженні лікування та обстеження її сина ОСОБА_1 Після чого остання написала відповідне звернення на імя дружини Президента України ОСОБА_7 Через деякий час на її імя та імя ОСОБА_6 прийшов лист з Головного управління охорони здоровя та медицини катастроф Черкаської обласної державної адміністрації в якому було зазначено, що вона може отримати консультацію в головного позаштатного спеціаліста МОЗ України, після чого синові ОСОБА_1 могли встановити інвалідність і в подальшому він міг отримувати пенсію як інвалід дитинства. Однак вона на консультацію свого сина не повезла. На даний час її син позбавлений статусу дитини інваліда і він не отримує відповідної пенсії, або будь-якої іншої допомоги.

Вина підсудної підтверджена в суді і іншими зібраними, по цій справі доказами дослідження яких, відповідно до вимог ст. 299 КПК України, учасниками судового процесу було визнано за недоцільне, про що було розяснено всім, під час судового слідства з занесенням до протоколу судового засідання і сумнівів в добровільності та істинності їх позицій у суді не виникло.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд кваліфікує дії:

ОСОБА_3

за ст. 166 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є злісне невиконання батьками встановлених законом обовязків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

і вважає, що вина підсудної у вчиненому злочині повністю доведена в суді.

Переходячи до обрання міри покарання, суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу підсудної, те, що вона негативно характеризується за місцем проживання, обставини, що помякшують покарання це щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини що обтяжують покарання це вчинення злочину щодо малолітнього і рахує за необхідне обрати їй покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням до неї ст. ст. 75, 76 КК України, так як на думку суду її можливо виправити та перевиховати без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов не заявлено.

Судових витрат немає.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_3, визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ст. 166 КК України і призначити покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3, звільнити від відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України ОСОБА_3, зобовязати не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 обрати підписку про не виїзд, а іспитовий строк відраховувати з 29 квітня 2010 року.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд на протязі 15 діб, з часу його проголошення.

СУДДЯ А.І. КОСТЕНКО