АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2207/15 Справа № 183/712/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0004159 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 , який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, на вирок Новомосковського міського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с. Гришівка, Сахновщинського району Харківської області, громадянки України, з вищою освітою, працюючої вчителем Хащівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів, одруженої, раніше не судимої, зареєстрованої та мешкаючої в АДРЕСА_1 ,

виправданої вказаним вироком за повідомленою підозрою за ч. 2 ст. 137 КК України,
за участю прокурорів - ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,
виправданої - ОСОБА_7 ,
захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком ОСОБА_7 виправдано у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 137 КК України, а саме у тому що внаслідок, неналежного виконання своїх професійних обов`язків вчителя щодо охорони життя та здоров`я неповнолітньої, потерпілій ОСОБА_10 були завдані тілесні ушкодження, що потягло тяжкі наслідки.

У вироку суду вказано, що органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувалась в тому, що на підставі наказу «Про призначення», відділу освіти Новомосковської районної державної адміністрації № 201-К від 10 вересня 2007 року, вона знаходилась на посаді вчителя української мови та літератури Хащівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів.

Відповідно до п. 4.6.1 Положення про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і навчальних закладах, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України № 563 від 1 серпня 2001 року, посадової інструкції № 4 учителя Хащівської ЗОШ від 2 вересня 2014 року, на вчителя ОСОБА_7 було покладено наступні завдання та обов`язки:

- забезпечення режиму дотримання норм і правил техніки безпеки у навчальному процесі (п. 2.3);

- дотримання правил і норм з охорони праці, техніки безпеки, протипожежного захисту, забезпечує охорону життя і здоров`я учнів під час навчально-виховного процесу (п. 2.8);

- проведення інструктажів учнів з охорони праці та безпеки життєдіяльності під час навчальних занять з обов`язковою реєстрацією у класному журналі і Журналі реєстрації інструктажів з охорони праці учнів (п. 2.11);

- організація вивчення учнями правил з охорони праці та стосовно дисципліни, яку викладає, здійснює контроль за дотриманням правил (інструкцій) з охорони праці кожним учнем. Проведення профілактичну роботу щодо запобігання травматизму серед учнів під час навчально-виховного процесу, а також щодо вимог особистої безпеки у побуті (п. 2.12);

- відповідає за життя і здоров`я учнів під час навчально-виховного процесу (п. 4.1.а).

15 жовтня 2014 року ОСОБА_7 звернулася до директора школи із письмовою заявою, в якій попросила дозволу на проведення уроку української мови 16 жовтня 2014 року в 6 класі, з виходом за межі школи на природу, з метою підготовки до написання твору-опису на основі особистих спостережень у художньому стилі згідно календарно-тематичного планування.

В той же день директор школи ОСОБА_11 видав наказ, яким дозволив ОСОБА_7 16 жовтня 2014 року на п`ятому уроці вихід на природу з учнями для проведення уроку за темою: «Написання опису-твору за власними спостереженнями» у складі семи учнів: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . На підставі п. 2 вказаного наказу вчителю ОСОБА_7 вказано про необхідність попередити батьків учнів про вихід під час уроку української мови на природу. Також вказаним наказом відповідальність за збереження життя і здоров`я учнів було покладено на вчителя ОСОБА_7 .

Відповідно до «Інструкції щодо організації та проведення екскурсій і подорожей з учнівською та студентською молоддю», затвердженої наказом Міністерства освіти і науки № 1124 від 2 жовтня 2014 року, на керівника групи покладено відповідні обов`язки.

Так, 16 жовтня 2014 року о 12.15 годин ОСОБА_7 , як було їй інкриміновано в обвинувальному акті, в порушення зазначених вище вимог Інструкції, наказів, не склала та не ознайомила учасників екскурсії з планом та затвердженим маршрутом її проведення, історичними та географічними особливостями території, де мала проходити екскурсія; не провела інформування учасників екскурсії про фактори ризику в запланованій екскурсії і про відповідні заходи щодо запобігання травматизму; не вжила заходів, спрямованих на забезпеченні безпеки учасників екскурсії, зокрема щодо зміни маршруту, припинення екскурсії у зв`язку з виникненням небезпечних природних явищ та з інших обставин, що становлять загрозу безпеки учасників; не попередила батьків учнів про вихід під час уроку української мови на природу разом з групою у складі вказаних семи учнів віком 12 років, які в силу свого віку та життєвих навиків не є підготовленими до самозбереження, вирушила з ними у вітряну погоду в напрямку лісу з висотою стволів дерев понад 15 метрів та віком понад 80 років, який відноситься до лісового фонду ДП «Новомосковський лісгосп». Неналежно виконуючи свої посадові обов`язки через несумлінне ставлення до них, вона не передбачила можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своєї бездіяльності у вигляді падіння стволів дерев та їх частин, що мають значну вагу та несуть цим небезпеку, хоча повинна була і могла їх передбачити, не вжила достатніх та необхідних заходів безпеки під час екскурсії при виникненні загрози для життя та здоров`я дітей.

Під час проходження учасниками екскурсії ґрунтовою дорогою на ділянці 7 кварталу 8, впали два дерева, одне з яких впало на ОСОБА_10 , чим останній було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді сполученої тупої травми голови, грудної клітини, хребта, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор:
- не згоден із вказаним рішенням суду, у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду першої інстанції, викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, що потягло необґрунтоване виправдання ОСОБА_7 .

На його думку у вироку викривлені свідчення виправданої, невідображені свідчення спеціаліста та свідка. Судом допущені суттєві помилки при оцінці доказів, в основу вироку покладено недостовірні та суперечливі докази.

Зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні записи судових засідань від 07.08.2015 року, 27.08.2015 року, 09.10.2015 року, 16.10.2015 року разом з журналами судового засідання, стверджуючи, що 27.08.2015 року стороною обвинувачення було змінено обвинувальний акт, однак судом не було роз`яснено ОСОБА_7 про необхідність захисту від іншого обвинувачення. З викладених підстав, вважає, що судом були допущені суттєві порушення, передбачені ст. 409 КПК України, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду першої інстанції.

Також вважає, що суд, оголосивши спочатку перерву у судовому засіданні до 20:00 години 15.09.2015 року, потім не очікувано продовжив засідання раніше - о 17:00 годині того ж дня, поставив сторони у нерівні умови щодо надання доказів, доведення їх переконливості та позбавив прокурора права доводити форму вини та винуватість ОСОБА_7 , оскільки, вказаними діями скоротив час на ознайомлення з матеріалами, долученими стороною захисту.

Також зазначає, що судовий розгляд 26.10.2015 року відбувся за відсутності представника потерпілої ОСОБА_19 , у зв`язку з чим, останній був позбавлений слова в дебатах. Посилається, що йому не було направлено вирок суду у встановлений строк, що йому, як стороні обвинувачення, копії вироку, журналі та технічного запису судових засідань, було вручено на третій день, після оголошення вироку, а не одразу після його оголошення, як того вимагає ст. 107 КПК України.

Просив вирок скасувати, ухвалити свій, яким ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України, та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, і на підставі ст. ст. 75, 76 КК України, звільнити її від реального відбування покарання, з іспитовим строком - 2 роки, з позбавленням права займатися освітянською діяльністю строком на 2 роки.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора:
Потерпілий ОСОБА_19 вважає вирок законним, ОСОБА_7 не винуватою. На його думку, відповідальність за те що трапилося, повинні нести відповідні посадові особи «Новомосковський держлісгосп». Просив виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Захисник виправданої ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_9 в запереченнях на апеляційну скаргу прокурора зазначає, що вирок є законним та обґрунтованим. На його думку, суд об`єктивно перевірив всі обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам та правильно виніс виправдувальний вирок.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурорів, які вважають що вирок суду необхідно скасувати із-за суттєвих порушень вимог Закону, призначити новий судовий розгляд в суді 1 інстанції в іншому складі суду, виправдану ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_9 , які просили вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення, проаналізувавши доводи, викладені в апеляції, в запереченнях на апеляцію, та в судовому засіданні, співставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а саме, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним Кодексом.
Так, пунктом 20 частини 1 статті 7 КПК України, передбачені загальні засади кримінального провадження, а саме зміст та форма кримінального провадження, які повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться, гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами, а також, забезпечення права на захист.

Відповідно п. 5 ст. 27 КПК України, під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Офіційним записом судового засідання є лише технічний запис, здійснений судом у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, за допомогою технічних засобів фіксування кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. Лише у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Як убачається, судом першої інстанції при ухваленні вироку, вказаних вимог не було дотримано.

Так, перевіркою встановлено, що на носіях інформації (CD дисках) відсутні записи технічної фіксації судових засідань, які відбулися 07.08.2015 року о 13:00 годині, 27.08.2015 року о 08 год. 30 хв., 09.10.2015 року о 13 год. 00 хв.. При цьому в журналі судового засідання також відсутні відомості про вказані судові засідання. Не має і будь-якого запису про те, що 27.08.2015 року стороною обвинувачення було змінено обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні.

Прокурор ОСОБА_6 під час розгляду провадження в апеляційному суді стверджував, що дійсно 27.08.2015 року судове засідання відбувалося, ним був вручений ОСОБА_7 та її адвокату змінений обвинувальний акт, який був долучений судом до матеріалів провадження (а.п. 59-63). Про це саме пояснили в суді і виправдана ОСОБА_7 , її захисник адвокат ОСОБА_9 .. В справі маються розписки сторін про те, що чергове судове засідання відбудеться саме 27.08.2015 року. Тобто в цей день відбулося судове засідання, але будь-яких записів в журналі та на носії технічного запису з цього приводу не має. Не має в справі і розписок виправданої, адвоката, що вони отримали змінений обвинувальний акт.

Згідно відповіді головуючої по справі на запит Апеляційного суду Дніпропетровської області, яка надійшла з Новомосковського міського районного суду Дніпропетровської області №/30236/15-вих./1-кп/182/206/15 від 14.12.2015 року, судове засідання 27.08.2015 року не відбулося у зв`язку із тим, що прокурором ОСОБА_6 , відповідно ст. 338 КПК України, не було вручено новий обвинувальний акт ОСОБА_7 та її захиснику ОСОБА_9 , у зв`язку з цим, сторона захисту не готова була виходити в засідання та адвокат ОСОБА_9 просив суд надати йому час для ознайомлення.

Тому до вказаних відомостей головуючої по справі колегія суддів ставиться критично, оскільки викладені в ній факти спростовані як свідченнями учасників провадження так і перевіркою матеріалів провадження.

Із-за відсутності записів про проведення судових засідань у вказані вище дні в журналі та на технічному носії, колегія суддів фактично позбавлена можливості належним чином перевірити хід судового розгляду, повноту та об`єктивність з`ясування судом всіх обставин справи. При цьому, з вироку суду не зрозуміло на який саме обвинувальний акт посилався суд 1 інстанції при прийнятті судового рішення, - на змінений, чи той, що був спочатку.

Відповідно стаття 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ст. 412 КПК істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке регламентує право на захист, тягне скасування судових рішень.

Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що під час розгляду даного кримінального провадження щодо ОСОБА_7 судом першої інстанції було допущені істотні процесуальні порушення, що є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

У зв`язку з тим, що судове рішення скасовується із-за суттєвого порушення вимог кримінально-процесуального Закону, колегія суддів не входить в перевірку та оцінку інших доводів прокурора, на які він вказує в своїй апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок щодо ОСОБА_7 скасуванню із направленням провадження в той же суд на новий судовий розгляд, в іншому складі суду.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Новомосковського міського районного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 , - скасувати та призначити новий судовий розгляд в тому ж суді, в іншому складі суду.

Ухвали набирає чинності з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .