Справа №1-17/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2011 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

в складі:

головуючого суддіКостенко С.М.

при секретарі судового

засіданняБоровицької Т.О.

з участю:

прокурора Потійчук О.В.

захисника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

за ст. 286 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в :

12 травня 2008 року близько 07 години 50 хвилин, ОСОБА_2, керуючи, згідно шляхового листа, автомобілем НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, рухаючись по вул. Щорса в напрямку вул. Ватутіна, в районі будинку № 94, в м. Житомирі, створив небезпеку для руху, яка загрожувала життю та здоровю громадян, завдав матеріальні збитки; не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну; не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, коли виникла небезпека для руху; не зменшив швидкість та не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, перед яким зупинився транспортний засіб, який рухався в сусідній смузі руху, та не переконався в відсутності пішоходів на проїзній частині, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4, яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді: синця на правій гомілці, закриту черепно-мозкову травму у вигляді забійної рани волосистої частини голови, струсу головного мозку, закритої тупої травми грудної клітки у вигляді забою мяких тканин, перелому руківя грудини з невеликим зміщенням уламків, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до довготривалого розладу здоровя.

В даних умовах дорожнього руху ОСОБА_2, порушуючи вимоги п.п.1.5, 2.3(б), 12.3., 18.1., 18.4. Правил дорожнього руху України, своїми необережними діями створив небезпеку для руху, яка загрожувала життю та здоровю громадян, завдав матеріальні збитки; не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну; не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, коли виникла небезпека для руху; не зменшив швидкість та не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, перед яким зупинився транспортний засіб, який рухався в сусідній смузі руху, та не переконався в відсутності пішоходів на проїзній частині, для яких створив небезпеку.

Порушення вимог п.п.1.5., 2.3(б), 12.3., 18.1., 18.4. Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_2 знаходяться в прямому причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та пояснив, що 12 травня 2008 року він керував автомобілем, на підставі подорожнього листа. Рухаючись по вул. Щорса, зі швидкістю близько 40 км/год, на дорозі були пробки і тому він не міг перестроїтись в праву частину смуги, а тому їхав по лівій її частині. Попереду, по правій смузі, він побачив білий мікроавтобус, який зупинився перед пішохідним переходом, але він вважав, що там виникла пробка, а тому продовжив свій рух і лише за чотири метра перед пішохідним переходом почав гальмувати і в цей час побачив, що зліва направо, відносно руху його автомобіля, пішохід переходить на пішохідному переході, але уникнути зіткнення з пішоходом не вдалося. Зіткнення відбулося правою передньою частиною автомобіля, від удару потерпіла впала на капот, головою розбила лобове скло і зїхала на асфальт. Він вийшов з автомобіля, взявши рушник, підклав його під голову жінки і пасажирку свого автомобіля попросив викликати швидку допомогу. Також зазначив, що рухаючись по вул. Щорса, він бачив дорожній знак «пішохідний перехід», вказаний знак розміщений на видному місці з обох сторін дороги. В послідуючому підсудний свою вину визнав повністю, пояснивши причину ДТП своєю неуважністю. Щиро розкаюється у вчиненому злочині та просить суворо не карати і не позбавляти права керувати транспортними засобами.

Незважаючи на часткове визнання своєї вини, а в послідуючому повне визнання своєї вини, віна підсудного підтверджується також поясненнями потерпілої, свідків та дослідженими письмовими доказами.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 12 травня 2008 року близько 07 години 50 хвилин вона вийшла з дому та йшла на роботу. Зі сторони будинку № 94 по вул. Щорса, вона почала переходити дорогу по пішохідному переходу, в цей час до пішохідного переходу підїхав білий мікроавтобус, який зупинився, даючи їй можливість перейти дорогу. Вона продовжила свій рух і в послідуючому вона не памятає що відбулося, оскільки втратила свідомість. Пояснила, що коли вона перебувала в лікарні, її відвідував ОСОБА_2 просив вибачення і пояснив, що ДТП сталося з звязку з тим, що він відволікся від дороги, оскільки спілкувався з пасажиркою. Просить призначити покарання у вигляді обмеження волі.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що 12 травня 2008 року він керував мікроавтобусом і рухався по вул. Щорса. Підїхавши до нерегульованого пішохідного переходу, він зупинився, оскільки на переході була жінка. Але в цей час, з правої смуги дороги, його автомобіль обігнав автомобіль «Таксі», який збив жінку-пішохода саме на пішохідному переході. Наїзд на потерпілу відбувся передньою частиною автомобіля і внаслідок удару лопнуло лобове скло в ньому. Зазначив, що автомобіль «таксі» почав гальмувати лише після того, як зрівнявся з його автомобілем, який стояв перед пішохідним переходом, пропускаючи пішохода. Також вважає, що швидкість автомобіля «таксі» була не менша 60 км/год.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що 12 травня 2008 року вона, в якості пасажира, перебувала в автомобілі, яким керував ОСОБА_2 Постійно за дорожньою обстановкою не слідкувала, але побачила, що попереду їх руху зупинився мікроавтобус перед нерегульованим пішохідним переходом і підїжджаючи до вказаного переходу, із-за мікроавтобуса вийшла жінка-пішохід, яка перетинала пішохідний перехід і на яку ОСОБА_2 здійснив наїзд. Після зіткнення, ОСОБА_2 одразу зупинився і вийшов до жінки. Також зазначила, що внаслідок зіткнення в автомобілі тріснуло лобове скло.

З досліджених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_7, даних ним на досудовому слідстві, вбачається, що 12 травня 2008 року, він в якості пасажира, їхав в автомобілі, під керуванням ОСОБА_5 Рухаючись по вул. Щорса, вони зупинилися перед нерегульованим пішохідним переходом, оскільки його перетинала жінка-пішохід. Коли жінка, майже закінчила перехід перед їх автомобілем, з лівої смуги руху виїхав автомобіль «ДЕО», який здійснив наїзд на вказану жінку.

(т.1 а.с.52)

Протоколом огляду місця події, зі схемою та протоколом огляду транспортного засобу від 12 травня 2008 року встановлено, що наїзд на пішохода ОСОБА_4 відбувся на нерегульованому пішохідному переході в районі будинку № 94 по вул. Щорса в м. Житомирі. Зафіксовано розташування автомобіля «ДЕО СЕНС», державний номерний знак НОМЕР_2 та розташування слідів гальмування відносно елементів проїзної частини. В автомобілі виявлено механічні пошкодження деформація капоту, розбите лобове скло в правій частині.

(т.1 а.с.9-12)

Висновком судово-технічної експертизи № 3/379 від 16 червня 2008 року на автомобілі «ДЕО СЕНС», державний номерний знак НОМЕР_2, зовнішніх ознак і технічних несправностей, які б впливали на працездатність гальмівної системи, рульового керування, ходової частини транспортного засобу, і знаходились в прямому причинному звязку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, не виявлено. В процесі дослідження технічного стану вказаного автомобіля не встановлено яких-небудь характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів і деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху і могли б знаходитися в прямому причинному звязку з виникненням аварійної обстановки і даною дорожньо-транспортною пригодою.

(т.1 а.с.38-42)

Висновком судово-медичної експертизи № 816 від 18 червня 2008 року у ОСОБА_4 виявлено закриту черепно-мозкову травму у вигляді забійної рани волосистої частини голови, струсу головного мозку, яка відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоровя; закриту тупу травму грудної клітки у вигляді забою мяких тканих та перелому руківя грудини з невеликим зміщенням уламків, яка відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню важкості за ознакою довготривалого розладу здоровя; синець на правій гомілці, який відноситься до легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоровя. Вказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, і травмуючим механізмом їх утворення була ударна дія тупих твердих предметів. Враховуючи локалізацію та характер тілесних ушкоджень, можна вважати, що потерпіла під час дорожньо-транспортної пригоди знаходилася у вертикальному або близькому до нього положення і була обернута правою стороною тулуба до травмуючого фактора.

(т.1 а.с.44)

Висновком судової авто-технічної експертизи № 3/378 від 17 червня 2008 року в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, величина швидкості руху автомобіля «ДЕО СЕНС», державний номерний знак НОМЕР_2, перед початком гальмування визначається рівною в межах 39,9…41,9 км/год. У даній дорожній обстановці, з технічної точки зору, причина виникнення аварійної обстановки і даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідність дій водія автомобіля «ДЕО СЕНС», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 вимогам п.п.18.1., 18.4. Правил дорожнього руху України. В умовах даної дорожньої обстановки в діях пішохода ОСОБА_4 не встановлено невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України.

(т.1 а.с.65-68)

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 7 від 24 березня 2010 року розвиток патології у потерпілої ОСОБА_4, яка підтверджена даними компютерної томографії головного мозку від 16.07.2008 року, як наслідку отриманої при ДТП травми головного мозку не виключається, а встановлена останній інвалідність знаходиться в прямому причинному звязку з ДТП. Згідно ст. 5 «Таблиці процентів втрати загальної працездатності в результаті різноманітних травм» залишкові явища струсу головного мозку у вигляді окремих обєктивних ознак (в даному випадку наявність у потерпілої різновеликих рефлексів на кінцівках, паталогічного рефлексу Россолімо тощо), тягнуть за собою стійку втрату загальної працездатності від 10 до 20 %.

(т.1 а.с.267-272)

Виходячи з наведеного, суд вважає вину підсудного доведеною повністю та кваліфікує його необережні дії за ч.1 ст.286 КК України, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_4 тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Призначаючи підсудному ОСОБА_2 покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно з ч.2 ст.12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості, дані про особу підсудного, і обставини, які помякшують та обтяжують покарання.

Підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненому визнав повністю, частково, в сумі 1000 грн., відшкодував моральну шкоду, щиро розкаявся. Ці обставини суд визнає такими, що помякшують його покарання.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено.

При цьому суд враховує, що підсудний раніше не судимий відповідно до вимог ст. 89 КК України, характеризується позитивно, має двох батьків інвалідів, критично ставиться до вчиненого.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших злочинів, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного можливе в умовах без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання з застосуванням положень ст. ст. 75,76 КК України.

Суд вважає, що відсутні підстави для застосування ст. 49 КК України, з наступних підстав.

Стаття 286 ч.1 КК України, відповідно до вимог ст. 12 ч.2 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Відповідно до вимог ст. 49 ч.1 п.2 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Відповідно до ч.2 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.

01 березня 2011 року за участю підсудного ОСОБА_2 сталося ДТП, що спричинило смерть потерпілої особи. По факту ДТП було порушено кримінальну справу, а в послідуючому було порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_2 за ст. 286 ч.2 КК України. По справі проведено досудове слідство, ОСОБА_2 предявлено обвинувачення за ст. 286 ч.2 КК України і справу з обвинувальним висновком направлено на розгляд до суду.

З огляду на наведене, відповідно до вимог чинного законодавства, відсутні підстави про звільнення підсудного ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ст. 286 ч.1 КК України, у звязку з закінченням строків давності.

Потерпіла ОСОБА_4, 30.07.2008 року, предявила цивільний позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ТОВ «Еко-Новація» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в загальній сумі 108090 грн. (т.1 а.с.133-135). В послідуючому потерпіла уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_8 на її користь 99000 грн. на відшкодування моральної шкоди (т.2 а.с.62-63). В обґрунтування позову зазначила, що внаслідок ДТП вона перенесла сильний нервовий стрес, тривалий час проходила лікування, отримала значну дозу опромінення, в звязку з проведенням компютерної томографії і рентгену. Крім цього, інтенсивне лікування і велика кількість знеболюючих препаратів негативно вплинули на серцево-судину систему, значно погіршився зір, а на місці перелому руківя грудини утворився наростень, який вона змушена прикривати відповідним одягом. В звязку з отриманими травмами вона не може вільно пересуватись, обмежена в спілкуванні з близьким оточенням.

Як пояснила в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 вона відмовляється від позовних вимог до ОСОБА_3, оскільки останній відшкодував на її користь 8940,83 грн. матеріальної шкоди та 4000 грн. моральної шкоди. Зазначила, що оскільки з характеристики на підсудного ОСОБА_2, вбачається, що останній перебував в трудових відносинах з ПП ОСОБА_8, тому вказані особи мають їй відшкодувати 99000 грн. моральної шкоди. В послідуючому зазначила, що покладається на розсуд суду при розвязанні цивільного позову.

Підсудний ОСОБА_2 предявлений цивільний позов визнав частково, вважає, що сума на відшкодування моральної шкоди має бути в розмірі 10000 грн.

Представник цивільного відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_2 не перебував у трудових відносинах з її довірителем. Між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір підряду, відповідно до якого він доручив останньому керувати транспортним засобом для перевезення пасажирів. Зазначила, що між ПП ОСОБА_3 та ПП ОСОБА_9 був укладений договір про надання інформаційних послуг через радіозвязок щодо наявності замовлень по перевезенню пасажирів на таксі. Однак, ОСОБА_2 не користувався цими послугами, а на свій розсуд використовував автомобіль. Вказала на те, що ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної та моральної шкоди було сплачено потерпілій ОСОБА_4 12941 грн., остання надала розписку та відмовилася від позовних вимог до ОСОБА_3 Вважає, що заподіяну моральну шкоду має відшкодувати ОСОБА_2

Цивільний відповідач ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він являється приватним підприємцем, однак найманих працівників не має і ОСОБА_2 ніколи в нього не працював. Пояснив, що бланки з його печаткою знаходилися в офісі «ЕКО-ТАКСІ» і без його згоди видали характеристику ОСОБА_2, посвідчену його печаткою, про те що нібито останній перебуває з ним у трудових відносинах. Вважає, що моральну шкоду має відшкодовувати ОСОБА_2, який на час ДТП керував автомобілем.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника (ч.2 ст.1172 ЦК України).

Під виконанням трудових обовязків слід розуміти виконання працівником роботи, обумовленої при прийнятті на роботу або дорученої йому адміністрацією разово або тимчасового на території підприємства або поза нею протягом робочого часу. Деліктне зобовязання виникає і у випадку заподіяння іншій особі підрядником під час виконання ним цивільно-правового договору.

02 травня 2008 року між ПП ОСОБА_3 (замовник) та ОСОБА_2 (виконавець) укладено договір про надання послуг, а саме замовник для забезпечення своєї підприємницької діяльності доручає виконавцю виконувати послуги по керуванню автомобілем НОМЕР_3, наданим замовником, для здійснення перевезення пасажирів замовника. (т.1 а.с.60).

Відповідно до змісту подорожного листа службового легкового автомобіля «ДЕО СЕНС, державний номерний знак НОМЕР_2, виданим «ЕКО-ТАКСІ 089», ОСОБА_2 мав право керувати вказаним транспортним засобом 10-11 травня 2008 року (т.1 а.с.71). Тобто на час дорожньо-транспортної пригоди 12 травня 2008 року ОСОБА_2 керував автомобілем без дозвільного документа, а отже не виконував умови договору-підряду.

Зі змісту характеристики, підписаною директором ОСОБА_8 і посвідченою печаткою ПП ОСОБА_8, вбачається, що ОСОБА_2 працює в ТОВ «ЕКО-НОВАЦІЯ» з 28 грудня 2007 року на посаді водія (т.1 а.с.72).

Як вбачається з інформації ТзОВ «ЕККО НОВАЦІЯ» ОСОБА_2, за весь час існування товариства у трудових відносинах не перебував. За вказаний період часу договори з ПП ОСОБА_3 та ОСОБА_8 не укладалися (т.2 а.с.87).

За повідомленням ДПІ в м. Житомирі відомості про використання приватними підприємцями ОСОБА_3 та ОСОБА_8 найманих працівників протягом 2007-2008 років до ДПІ не надходили. При цьому, ОСОБА_2 зареєстрований в ДПІ у м. Житомирі, як фізична особа-підприємець.

Згідно повідомлення Житомирського центру зайнятості фізичні особи - субєкти підприємницької діяльності ОСОБА_8 та ОСОБА_3 за період 2007-2008 років трудовий договір з ОСОБА_2 не реєстрували.

За повідомленнями управлінь Пенсійного фонду в Романівському районі Житомирської області та Корольовському районі в м. Житомирі ОСОБА_8 та ОСОБА_3 не використовували найману працю і не сплачували внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за найманих осіб.

Вказані офіційні повідомлення свідчать про те, що ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної угоди не перебував у трудових відносинах з ПП ОСОБА_3 та ПП ОСОБА_8 Крім цього, 12 травня 2008 року ОСОБА_2 керував автомобілем без дозвільного подорожнього листа.

Суд приходить до висновку, що обовязок про відшкодування моральної шкоди має бути покладений на ОСОБА_2, а в задоволенні позову до цивільного відповідача ОСОБА_8 слід відмовити.

Провадження по справі в частині цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_3 суд закриває на підставі ст. 174 ЦПК України, у звязку з відмовою потерпілої від позову.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує, що внаслідок ДТП потерпіла ОСОБА_4 понесла і продовжує нести моральні страждання, переживання, стреси та інші негативні фактори, які виміряти в грошовому еквіваленті неможливо. Суд враховує, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у потерпілої розвинулась патологія захворювань і не виключається, що встановлена їй інвалідність знаходиться в прямому причинному звязку з ДТП. При цьому, залишкові явища після струсу мозку у вигляді різноманітних травм потягли за собою стійку втрату працездатності від 10 до 20 %. Також суд враховує, що за тривалий час розгляду справи більше трьох років, підсудний ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди сплатив лише 1000 грн. і в подальшому не вживав заходів на її погашення.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи загальний життєвий рівень громадян України, і здатність підсудного реально відшкодувати шкоду, суд, вважає за можливе розмір моральної шкоди визначити в сумі 30.000 грн.

Підлягає до задоволення позов, предявлений прокурором Богунського району м. Житомира, в інтересах держави про відшкодування витрат на лікування потерпілої в сумі 2621,22 грн. Як вбачається з довідки № 1136 від 24.06.2008 року ОСОБА_4 перебувала на лікуванні у відділенні нейрохірургії з 16 травня по 06 червня 2008 року і загальна вартість лікування складає 2621,22 грн. (т.1 а.с.85).

Питання щодо судових витрат, понесених при проведенні судової експертизи по справі в сумі 486,78 грн., суд вирішує відповідно до вимог ст.ст.93,333 КПК України і стягує їх з ОСОБА_2

Питання стосовно речових доказів по справі, судом вирішується відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

Керуючись ст. ст. 323,324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України і призначити йому покарання за цим законом 3 (три) роки обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити засудженого від відбування основного призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1(один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання; періодично зявлятися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити засудженому ОСОБА_2 попередній підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 30 000 (тридцять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Головного фінансового управління Житомирської обласної державної адміністрації 2621,22 грн. на відшкодування витрат за лікування (т.1 а.с.121).

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати, повязані з проведенням експертизи, в сумі 486,78 грн. (т.1 а.с.65).

Речовий доказ: автомобіль НОМЕР_3, зданий під схоронну розписку ОСОБА_3 залишити у користуванні ОСОБА_3 (т.1 а.с.25).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий: