АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/762/15 Справа № 696/602/15-к Категорія ч.2 ст.186 КК УкраїниГоловуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого-судді суддів секретаря ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 30 червня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, неодружений, з середньою освітою, непрацюючий, раніше судимий: 3 червня 1997 року Кам`янським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.140, ч.1 ст.215-3, 42 КК України до 3-х років позбавлення волі та на підставі ст.46-1 КК України відстрочено виконання вироку на 2 роки, штраф 170 грн.; 1 жовтня 1997 року Кам`янським районним судом за ч.1 ст.215-3 КК України до 1 року 4-х місяців позбавлення волі та на підставі ст.43 КК України до призначеного покарання приєднано частково не відбуте покарання 2 роки по вироку Кам`янського районного суду від 3 червня 1997 року, остаточно призначено до відбування 3 роки 6 міс. позбавлення волі; 7 серпня 2002 року Кам`янським районним судом за ст.395 КК України до 2-х місяців арешту; 28 листопада 2002 року Кам`янським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років 5 місяців позбавлення волі та на підставі ст.71 КК України частково приєднано 1 місяць по вироку Кам`янського районного суду від 7 серпня 2002 року, остаточно призначено 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 14 лютого 2007 року Кам`янським районним судом за ч.2 ст.289, ст.69 КК України до 3-х років позбавлення волі; 3 лютого 2010 року Смілянським міськрайонним судом Черкаської області за ч.2 ст.190 КК України до 1 року 3-х місяців позбавлення волі та на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання приєднано частково не відбуте покарання 3 місяці по вироку Кам`янського районного суду від 14 лютого 2007 року, остаточно призначено покарання 3 роки позбавлення волі; звільнений умовно-достроково 22 квітня 2011 року на 1 місяць 12 днів,

визнаний винним та засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначено йому покарання - 4 /чотири/ роки позбавлення волі.

Початок відбування покарання ОСОБА_7 рахується з моменту приведення вироку до виконання.

Вирішено долю речових доказів

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений, за те, що він 7 квітня 2015 року, близько 18 години, будучи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, перебуваючи в будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в присутності власника зазначеного вище будинку ОСОБА_8 , заволодів речами останнього, а саме: магнітофоном марки "Весна 309-4" вартістю 110 грн., радіоприймачем марки «NEEKA NK - 308 АС» вартістю 95 грн., навушниками марки "GEMIX HP -750V" вартістю 83 грн., що знаходилися у кімнаті будинку, чим завдав ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 288 грн..

В своїй апеляції обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності його вини та кваліфікації його дій, вважає вирок суду відносно нього занадто суворим, винесений без урахування доказів пом`якшення вини. В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що судом першої інстанції не в достатній мірі враховано, що станом на сьогоднішній день ним повністю відшкодовано завдані потерпілому незначні матеріальні збитки, всього на суму 288 грн., останній не заявляє до нього ніяких претензій та просив суд суворо обвинуваченого не карати. Крім того, перебування в місцях позбавлення волі обмежить його можливість надавати допомогу сім`ї, утримувати чотирьох неповнолітніх дітей та позбавляє його можливості виховувати дітей. Матеріалами кримінального провадження встановлено, що він дійсно розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, всіляко допомагав слідству, а станом на сьогоднішній день повністю усунув негативні наслідки скоєного. В даний час працює у приватних осіб, заробляючи кошти на утримання сім`ї. У зв`язку з чим просив вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 30.06.2015 року відносно нього змінити та пом`якшити йому міру покарання, яка не буде пов`язана з позбавленням волі.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції та заперечення щодо задоволення апеляції обвинуваченого ОСОБА_7 , вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на доказах, досліджених і належним чином оцінених судом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна, вчинений повторно, судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

При призначенні покарання судом першої інстанції були взяті до уваги всі обставини кримінального провадження, зокрема судом правомірно було враховано пом`якшуючі вину ОСОБА_7 обставини, а саме: повне відшкодування потерпілому шкоди, повне визнання обвинуваченим своєї вини, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на його утриманні чотирьох неповнолітніх дітей та також правомірно враховано обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого: вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо особи, що перебуває в безпорадному стані (потерпілий є інвалідом 2-ї групи).

Крім того, при призначенні покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який є судимим і судимість не погашена, характеризується за місцем проживання задовільно, на обліку в психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, то з урахуванням всіх цих обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов висновку про можливість перевиховання ОСОБА_7 лише за умови ізоляції від суспільства і в призначений судом строк.

Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, воно не має на меті завдати фізичних страждань або приниження людської гідності засудженого.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, оскільки призначене йому покарання є мінімальним, передбачене санкцією ч.2 статті 186 КК України. Підстав для застосування ст.69 або 75 КК України суд першої інстанції цілком обґрунтовано не вбачав, як не вбачає підстав для їх застосування і колегія суддів апеляційного суду.

Не вбачаючи підстав для зміни, чи скасування вироку суду, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 30 червня 2015 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Вирок суду вступає в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, та дані судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку на протязі 3-х місяців.

Головуючий :

Судді :