Справа № 426/5157/15-к
Провадження № 11кп/782/315/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«19» січня 2016 року місто Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області у складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі - ОСОБА_4

за участю прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщені Апеляційного суду Луганської області в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000188 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.109, ч.2 ст.110, ч.1 ст.258-3 КК України, за апеляційною скаргою прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, ДМСУ, ДПСУ управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області ОСОБА_5 на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 10 грудня 2015 року про повернення обвинувального акту прокурору ,-

В С Т А Н О В И Л А :
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 , який є депутатом Первомайської міської ради, обвинувачується у тому, що приблизно у травні-червні 2014 року, будучи обізнаним про незаконність дій представників органів влади самопроголошеної «ЛНР», реалізував свій злочинний направлений на насильницьке захоплення державної влади та конституційного ладу, зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, участь у діяльності терористичної організації ЛНР.
З цією метою ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з іншими особами, ініціював та надав згоду на призначення його на посаду міністра вугільної промисловості, палива та енергетики «ЛНР».
У травні-червні 2014 року (більш точної дати встановити не виявилось можливе) ОСОБА_7 призначений на посаду міністра вугільної промисловості, палива та енергетики «ЛНР», після чого останній приступив до виконання посадових обов`язків особи незаконно утвореного органу влади «ЛНР», які виконував до липня-серпня 2014 року (більш точної да встановити не виявилось за можливе).
Такими своїми умисними діями ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з іншими особами, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.109, ч.2 ст.110, ч.1 ст.258-3 КК України за ознаками: дії, спрямовані на повалення конституційного ладу та захоплення державної влади; дії, спрямовані на незаконну зміну меж території та державного кордону України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України; і спрямовані на участь у діяльності терористичної організації.
04 вересня 2015 року обвинувальний акт №0000188 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.109, ч.2 ст.110, ч.1 ст.258-3 КК України, направлено прокурором до Сватівського районного суду Луганської області для розгляду по суті.
Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 10 грудня 2015 року обвинувальний акт №0000188 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.1 ст.109, ч.2 ст.110, ч.1 ст.258-3 КК України, повернуто прокурору Луганської області в порядку ст.314 КПК України.

Своє рішення суд мотивував тим, що обвинувальний акт складено з порушеннями вимог ст.291 КПК України, оскільки прокурор, зазначаючи правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, заздалегідь, без вироку суду, стверджує, що обвинувачений вчинив інкриміновані йому злочини, що є безпідставним і недопустимим, та є порушенням презумпції невинуватості.
Крім того, як зазначено в ухвалі суду, аналіз змісту обвинувального акту вказує на те, що він складений без дотримання положень п.5 ч.2 ст.291, ст.91 КПК України, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення викладені неоднозначно, неконкрето та неповно, в обвинувальному акті не розкриті фактичні обставини кримінально правопорушення.
Так, зазначивши в обвинувальному акті, що ОСОБА_7 ініціював, надав згоду та був призначений на посаду міністра вугільної промисловості палива та енергетики «ЛНР», органом досудового слідства не встановлено, яким чином відбулося погодження, чи мало погодження документарну або без документарну форму, від кого була здійснена пропозиція участі у терористичній організації на відповідній посаді; не вказано номер та дату, особу, що видала відповідний документ про призначення.

Також суд зазначив, що не конкретно викладена об`єктивна сторона обвинувачення за ч.1 ст.258-3 КК України, оскільки не можливо визначити, чи це є закінчений або незакінчений злочин. В цій частині також відсутній виклад обставин кримінального правопорушення про те, які конкретно дії, де і коли були здійснені обвинуваченим, які були здійснені за попередньою змовою разом з іншими особами та спрямовані на повалення конституційного ладу та захоплення державної влади, та інше. Також не конкретизовано, з якими саме особами ОСОБА_7 вступив у змову, чи встановлені дані особи, чи внесені відомості щодо цих осіб до ЄРДР, та така невизначеність та неконкретність в обвинувальному акті свідчить про неповне викладення обставин кримінального правопорушення, встановлених прокурором під час досудового слідства. Крім того, судом зазначено, що в обвинувальному акті не вказані правові підґрунтя визнання «ЛНР» терористичною організацією.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції прокурором подана апеляційна скарга, в якій він просить апеляційний суд скасувати ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 10.12.2015 року
про повернення прокурору Луганської області обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 та направити обвинувальний акт до суду першої інстанції для розгляду по суті.
В обгрунтування своїх доводів прокурор посилається на наступне. В ході судового розгляду відбулася зміна у складі колегії суддів, однак в порушення вимог ч.1 ст.319 КПК України, після заміни судді судовий розгляд не розпочався заново. Тобто фактично колегія суддів Сватівського районної суду Луганської області провела два підготовчі засідання, за результатами яких провадження спочатку було призначено до судового розгляду, а потім обвинувальний акт повертається прокурору через невідповідність вимогам ст.291 Кримінального процесуального кодексу України.
Також прокурор вважаю, що, повертаючи обвинувальний акт зі стадії підготовчої судового засідання, суд першої інстанції послався на формальні підстави і дійшов помилкового висновку про неможливість призначення судового розгляду у провадженні.

При цьому, прокурор у своїй апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до листа Вищого спеціалізовшого суду Україні № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодекс України» у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам статей 291, 292 КПК України: зокрема, якщо він містить положення, що суперечать одне одному; у документі наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; він не підписаний слідчим (крім випадків, коли прокурор склав його самостійно) чи не затверджено прокурором; до нього не долучено передбачені законом додатки.
Також прокурор не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що органом досудової розслідування не сформульоване обвинувачення, зокрема відсутній виклад обставин кримінального правопорушення про те, які конкретно дії, де і коли були здійснені обвинуваченим за попередньою змовою з іншими особами та спрямовані на повалення конституційного ладу та захоплення державної влади, на незаконну зміну меж території та державного кордону України, порушення порядку, встановленого Конституцією України, не має конкретно посилання на те, якими діями обвинувачена особа надавала допомогу «ЛНР», крім передачі відомостей. Також не конкретизовано з якими саме особами ОСОБА_7 вступив в змову, чи встановлені дані особи, чи внесені відомості щодо них до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
В обґрунтування своїх доводів прокурор посилається на положення п.5 ст.291 КПК України, згідно з якими обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення.
Тому прокурор вважає, що суд, під час проведення підготовчого судового засідай вдався до аналізу правильності формулювання обвинувачення, що, відповідно до глави 27 КПК України, не є предметом підготовчого судового засідання, відтак і підставою для повернення обвинувального акту.
Крім того, як зазначає прокурор у своїй апеляційній скарзі, є незрозумілим посилання суду першої інстанції на рішєння Європейського суду з прав людини, оскільки відповідно до вимог ст.90 КПК України рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людин і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів. Проте під час підготовчого судового засідання при поверненні обвинувального акту суд не вирішує питання про визнання доказів допустимими чи недопустимими.
Апелянт вважаю, що норми ст.291 КПК України виконані, а вказані судом недоліки не можуть бути перешкодою для подальшого судового розгляду кримінального провадження і підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Таким чином, як зазначає прокурор, судом першої інстанції не в повному обсязі досліджені обставини, які мають істотне значення для ухвалення законного рішення, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та необгрунтованого повернення обвинувального акта прокурору.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі, вислухавши думку захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора і вважали рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Як зазначено у п.5. ч.2. ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з ч.2 ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:

1)номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;

2)реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;

3)вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Колегія суддів вважає, що викладені в ухвалі суду першої інстанції доводи для повернення обвинувального акту прокурору є необгрунтованими, оскільки обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_7 містить усі відомості, визначені ст.291 КПК України, дані щодо суб`єктів та об`єкта кримінального правопорушення, дати вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, а також дій, які утворюють собою об`єктивну сторону інкримінованого обвинуваченому злочину. Реєстр матеріалів досудового розслідування містить всі необхідні дані, передбачені ч.2 ст.109 КПК України.

Доводи суду першої інстанції щодо неоднозначності, неконкретності та неповноти викладення в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не відповідають вимогам ст.315 та ст.337 КПК України, оскільки суд вийшов за межі своєї компетенції та вдався до оцінки доведеності викладених в обвинувальному акті фактичних обставин, що є предметом судового розгляду справи по суті.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, після надходження обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 до Сватівського районного суду та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2015 року (а.с.19) було визначено склад суду: головуючий суддя ОСОБА_8 , судді ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Вказаним складом суду, відповідно до вимог ст.ст.314-316 КПК України, вирішені питання, які віднесені до повноважень суду на цій стадії підготовчого провадження, 28 вересня 2015 року проведено підготовче судове засідання та за його результатами призначено судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.109, ч.2 ст.110, ч.1 ст.258-3 КК України на 06 жовтня 2015 року (а.с.20-31). Між тим, як вбачається з журналу судового засідання від 06.10.2015 року (а.с.37), розгляд справи було відкладено на 29 жовтня 2015 року.

29 жовтня 2015 року під час судового розгляду було задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 щодо ознайомлення з матеріалами справи та оголошена перерва до 13 листопада 2015 року, про що свідчить журнал судового засідання (а.с.51-52). Між тим, у зазначений день судовий розгляд не відбувся у зв`язку з прийнятим рішенням про відставку головуючого судді ОСОБА_8 (а.с.57).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 17.11.2015 року (а.с.60) головуючим по справі було призначено суддю ОСОБА_11 та під її головуванням, але у тому ж складі суддів 18 листопада 2015 року вдруге було призначено підготовче судове засідання на 25.11.2015 року (а.с.61). Після чого, ухвалою суду від 10 грудня 2015 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 повернуто прокурору в порядку ст.314 КПК України.

Між тим, колегія суддів вважає безпідставним рішення про повторне проведення підготовчого судового засідання після призначення судового розгляду справи по суті та заміни головуючого судді у цій справі, оскільки це не передбачено чинними положеннями КПК України та суперечить загальним положенням судового розгляду, зазначеним у главі 28 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що у суда першої інстанції не було правових підстав для проведення повторного підготовчого судового засідання та повернення обвинувального акта прокурору. Тому доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а ухвала суду є незаконною, оскільки ухвалена з суттєвим порушенням процесуального закону, та підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту на новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.109,291,404,405,407,409 та 418,419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ, ДМСУ, ДПСУ управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Луганської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 10 грудня 2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000188 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст.109, ч.2 ст.110, ч.1 ст.258-3 КК України повернуто прокурору Луганської області скасувати.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.109, ч.2 ст.110, ч.1 ст.258-3 КК України повернути до Сватівського районного суду Луганської області на новий судовий розгляд.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________ ________________ _____________
/ ОСОБА_2 / / ОСОБА_3 / / ОСОБА_1 /