Справа № 165/1112/15-к Провадження №11-кп/773/19/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 153; ч. 1 ст. 296 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2016 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 50000914 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Нововолинського міського суду від 08 жовтня 2015 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, не судимого,

обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 153; ч. 1 ст. 296 КК України.
прокурора ОСОБА_8 ,
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ВСТАНОВИЛА:
Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність вироку, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, невірне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при ухваленні судового рішення. Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 153; ч. 1 ст. 296 КК України та призначити йому покарання: за ч. 1 ст. 296 КК України у виді арешту на строк 5 місяців, за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 153 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування ОСОБА_7 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Вважає, що висновок суду про недостатність доказової бази на підтвердження винуватості ОСОБА_7 є безпідставним, оскільки обвинувачення грунтувалося на достатніх доказах показаннях потерпілих, та показаннях свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , яким судом першої інстанції не надано належної правової оцінки, а свідчення оперуповноважених ОСОБА_16 та ОСОБА_15 взагалі залишилися поза увагою суду. Крім того, всупереч вимогам п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 , судом першої інстанції не досліджено ряд доказів, а саме: протокол огляду місця події, відеозапис з камери спостереження, при цьому вибірково взято до уваги показання свідків, які в силу родинних відносин є зацікавленими особами. Зазначає, що мотивувальна частина виправдувального вироку не відповідає вимогам ст. 374 КПК України, оскільки в ній відсутні мотиви з яких суд відкинув докази обвинувачення, а також відсутній аналіз і оцінка доказів, як тих, що були зібрані під час досудового розслідування, так і поданих у судовому засіданні.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора, захисник обвинуваченого ОСОБА_11 просить вирок суду залишити без зміни, а апеляцію без задоволення. Посилається на те, що рішення суду є законним, обгрунтованим та належним чином вмотивованим, ухвалене з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону на підставі об`єктивно з`ясованих обставин та належно досліджених доказів.

Вироком Нововолинського міського суду від 08 жовтня 2015 року ОСОБА_7 виправданий за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 153, ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки не доведено, що ним вчинено інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Вироком вирішено долю речових доказів та зазначено, що строк дії запобіжного заходу, обраного ОСОБА_7 у виді особистого зобов`язання, закінчився 15 травня 2015 року.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, 22 листопада 2014 року, біля 04 години, знаходячись на узбіччі траси «Ковель-Жовква», що по вул. Луцька в м. Нововолинську, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та норм співіснування громадян в даному суспільстві, що супроводжувалось особливою зухвалістю і виразилось у безпричинному застосуванні фізичного насильства та знущання над потерпілими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , яке не припинялось протягом тривалого часу і супроводжувалося вульгарними, нецензурними висловлюваннями в їх адресу, погрозами фізичною розправою та заподіянням тілесних ушкоджень, шляхом застосування фізичної сили, яка проявилась у хапанні їх за волосся та примушенні йти з ним, вириванні частини волосяного покрову голови та спричиненням ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у вигляді трьох синців на правому стегні, двох синців, на фоні яких є подряпини в ділянці проекції лівого колінного суглобу, що відносяться до легких тілесних ушкоджень. ОСОБА_10 спричинив легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на верхній повіці правого ока у зовнішньому куті. Також, всупереч волі потерпілих, ігноруючи їх прохання припинити хуліганські дії та відпустити їх, затягнув потерпілих на подвір`я будинку АДРЕСА_3 .

Крім того, ОСОБА_7 22 листопада 2014 року, близько 04 години, поблизу будинку № 2, що по вул. Кропивницького в м. Нововолинську, посягаючи на статеву свободу, умисно, з метою насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом, застосовуючи фізичне насильство, яке виразилось у нанесенні ударів руками та ногами по тілу потерпілих, примушував ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до задоволення власної статевої пристрасті неприродним способом, але з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій для доведення злочину до кінця, так, як його дії були припиненні перехожими.

Заслухавши доповідь судді, який доповів зміст оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги прокурора та заперечення на неї обвинуваченого і захисника, пояснення прокурора та потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого і захисника, які її заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог п 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно ст. 370 КПК України., судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й допустимі мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 374 КПК України визначено, що у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Однак суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та ухвалення вироку.

Як убачається з мотивувальної частини вироку суд першої інстанції, виправдовуючи ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 296; ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 153 КК України перерахував докази, однак, жодному із них аналізу та оцінки, з урахуванням положень ст. 94 КПК України, не надав.

Будь - яких мотивів чому суд відкинув докази обвинувачення, а саме показання потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які в суді, вказавши на обвинуваченого, підтвердили, що останній, підбігши, збив їх з ніг, нецензурно лаявся, знущався, бив та примушував до задоволення статевої пристрасті неприродним способом, показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , висновки судово-медичних експертиз №272, №273 від 24.11.2014 року щодо тілесних ушкоджень, виявлених на тілі потерпілих, протокол слідчого експерименту від 02 квітня 2015 року, суд у вироку не навів.

Визнаючи недопустимими доказами - протокол огляду місця події від 22 листопада 2014 року, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 січня 2015 року, 02 березня 2015 року суд не вказав обставин, передбачених ст. 87 КПК України за яких можливо визнати докази недопустимими, а зазначив лише, що протокол огляду місця події неможливо прочитати, а потерпіла ОСОБА_9 до проведення слідчої дії зустрічалася з ОСОБА_7 , а свідку ОСОБА_12 демонструвався відеозапис вилучений із нічного клубу «Донбас».

Зазначені порушення, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення та такими, які згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Відсутність у вироку аналізу і оцінки доказів, не наведення мотивів, чому судом відкинуті одні доказі і взято до уваги інші, не дає можливості апеляційному суду перевірити правильність прийнятого місцевим судом рішення та ухвалити своє рішення.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно повно і всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону проаналізувати докази надані сторонами, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх допустимість і достатність та відповідно до вимог с т. 370 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Виходячи з вимог ст. 407, 409, 415 КПК України при скасуванні судових рішень з направленням справи на новий розгляд у суд першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність чи недостовірність доказів, перевагу одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону, тому доводи прокурора з наведених питань підлягають перевірці при новому розгляді.

Керуючись ст. 404,405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Нововолинського міського суду Волинської області від 08 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі трьох місяців безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий
Судді