Справа № 209/3866/15-к
Провадження № 1-кп/209/371/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську кримінальне провадження за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня професійно-технічна, одруженого, маючого на утримання дочку, 3013 року народження, працюючого в ПАТ "ДМКД" помічником машиніста тепловоза, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , як військовозобов`язаний, з 25.10.2010 року перебуває на військовому обліку в Дніпродзержинському ОМВК Дніпропетровськолї областію

28 червня 2015 року ОСОБА_4 прибув до приміщення ПАТ "ДМКД", на виконання Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року Про часткову мобілізацію, затвердженого Законом України №113-VІІІ від 15.01.2015 року, для проведення призову за мобілізацією, проходження медичного огляду та відправлення у військову частину.

Однак, всупереч вказаних вимог законодавства, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , близько 11.00 години 26.06.2015 року в приміщені ПАТ "ДМКД" (м. Дніпродзержинськ вул. Леніна №1), з метою ухилитися від призову за мобілізацією, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, відмовився отримати повістку про прибуття для подальшої мобілізації, а також відмовився від подальшого призову за мобілізаціє, про що заявив в усній формі.

Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_4 близько 11.00 години 26.06.2015 року в приміщені ПАТ "ДМКД", всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року Про часткову мобілізацію, з метою ухилитися від призову за мобілізацією, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, будучи належним чином попередженим про прибуття, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, без поважних причин від призову за мобілізацією відмовився, що виразилося в усній відмові від призову на військову службу під час мобілізації, а також відмові написати власноруч заяву про відмову від призову за мобілізацією.

В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у скоєнні інкриміновапного йому злочину передбаченого ст. 336 КК України та надав показання про те, що він раніше проходив війсковау служюу у Збройних силах України, є військовозобов`язаним, на даний час прпрацює помічником машиніста в УЖДТ ПАТ "ДМКД". 26.06.2015 року він знаходився на роботі в денну зміну та близько 11.00 години був запрошений до заводоуправління в кабінет №207. Там знаходився працівник військового комісаріату і працівники міліції. Йому запропонували отримаьти повістку для прибуття до воєнкомату для проходження медисної комісії та подальшого призову до Збройних сил України за мобілізацією. Він в усній формі відмовився від отримання повістки та подальшого призову за мобілізацією. Його попередили про кримінальну відповідальність за відмову отримувати повістку та за відмову від мобілізації. і сказали, що з цього приводу будуть викликати в міліцію. Після цього він пішов на своє робосе місце. Він не бажає бути мобілізованим до Збройних сил України, у зв`язку з цим відмовився отримувати повістку. Він не бажає брати участь у воєнних діях і тим більше стріляти в людей.

За клопотанням прокурора та зі згоди обвинуваченого, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд ухвалив недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин скоєння кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Інші докази у кримінальному провадженні судом не досліджувалися.

Суд вважає доведеним, що обвинувачена ОСОБА_4 скоїв інкримінований йому злочини при зазначених вище, встановлених у судовому засіданні, обставинах.

Діяння ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст. 336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує обставини і тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше на судимий, позитивно характеризується, має постійне місце роботи, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, одружений.

Як обставини, які пом`якшують покарання, суд враховує сприяння обвинуваченим встановленню істини у справі судом, наявність у нього на утримання та вихованні малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд вважає, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення нових злочинів йому необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції ст. 336 КК України.

З урахуванням тяжкості та обставин скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують його покарання, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбування призначеного йому покарання, зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням, згідно ст. 75 КК України, та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 в період іспитового строку обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1