Справа №490/9818/15-к 23.10.2015 23.10.2015 23.10.2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ПП «Іва» ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Миколаївській області про накладення арешту на транспортний засіб «Рута 25», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6 ,
представник ПП «Іва» ОСОБА_5 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі представник особи, у володінні якого перебуває майно, просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Миколаївській області про накладення арешту на транспортний засіб «Рута 25», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді накладено арешт на транспортний засіб «Рута 25», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває у власності ПП «Іва», як на річ, що зберегла на собі сліди злочину, шляхом заборони будь-кому користуватися цим транспортним засобом, до скасування арешту у порядку, встановленому КПК України.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування апеляційних вимог представник ПП «Іва» вказує, що слідчим суддею не повністю досліджено обставини справи, та вирішено питання про накладення арешту на транспортний засіб із порушенням вимог ст. 170 КПК України оскільки ПП «Іва» не є підозрюваною чи обвинуваченою особою в даному кримінальному провадженні та цивільний позов не заявлявся.
Відмічає, що слідчим на місці пригоди проведено огляд відповідно до ст. 237 КПК України та вказаний автомобіль «Рута-25» визнаний речовим доказом в кримінальному провадженні. При огляді дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження та речей, вилучених з обігу, що передбачено ч. 5 ст. 237 КПК України, а застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна безпідставно та необґрунтовано обмежує право власності ПП «Іва».
Наголошує на тому, що відповідно до Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» №4 від 07.02.2014 р., щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
ВР ДТП СУ УМВС України в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування обставин дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів «Mercedes Benz-809», реєстраційний номер НОМЕР_2 та «Рута-25», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що мала місце 05.10. 2015 р. на проїжджій частині пр. Жовтневого у м. Миколаєві, внаслідок якої 19 пасажирів транспортного засобу «Рута-25» зазнали тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, а пасажири ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці пригоди.
Відомості по вказаному факту внесено до ЄРДР за № 0000242, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.
09.10.2015 р. слідчий ОСОБА_9 звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із погодженим з прокурором відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_10 клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб «Рута-25», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває у власності ПП «Іва».
Своє клопотання слідчий мотивував тим, що у матеріалах кримінального провадження містяться дані, що дають достатні підстави вважати, що вказаний транспортний засіб зберіг на собі сліди кримінального правопорушення і є необхідним для проведення судових експертиз, слідчого експерименту тощо, а його ремонт та подальша експлуатація знищить наявні на ньому сліди.
Слідчим суддею встановлено, що у матеріалах кримінального провадження місяться достатні дані, які вказують на вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, а також достатні підстави вважати, що зазначений транспортний засіб зберіг на собі сліди цього злочину, тобто відповідає критеріям, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України та дійшов висновків, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власності ПП «Іва» і таким заходом забезпечення кримінального провадження може бути забезпечено збереження слідів кримінального правопорушення до їх дослідження у порядку, встановленому КПК України.
Заслухавши доповідь судді, представника ПП «Іва» на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до вимог ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Також суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 цього Кодексу.
Заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
З досліджених судом доказів вбачається, що в наданих матеріалах кримінального провадження наявні дані, зокрема дані протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди із схемою до протоколу від 05.10.2015 р., протоколу допиту свідка від 06.10.2015 р., вказують на те, що є достатні підстави вважати, що транспортний засіб «Рута-25», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває у власності ПП «Іва», зберіг на собі сліди злочину, тобто відповідає критеріям, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України і є необхідним для проведення судових експертиз, слідчого експерименту тощо, а його ремонт та подальша експлуатація знищать наявні на ньому сліди.
А посилання захисника на Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 07.02.2014 р., який є узагальненням судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, є безпідставними, оскільки в цьому узагальненні у п. 2.6 зазначено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України. Так одним із критеріїв п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України визначено, що вилученим може бути майно, яке використано як засіб чи знаряддя вчиненого кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди.
Отже, оскільки рішення слідчого судді повністю відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для його скасування та вирішення питання про зняття арешту з майна, що належить ПП «Іва», апеляційний суд не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу представника ПП «Іва» ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2015 року про накладення арешту на транспортний засіб «Рута 25», реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді
_____________________ __________ __________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3