У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 грудня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі головуючий суддя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Білоцерківської ВК № 35 щодо засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, українець, освіта неповна середня, не одруженого, до засудження не працював, раніше судимого: 1) 23.06.2014 р. Печерським районним судом м. Києва за ст.ст. 190 ч.2, 309 ч.2, 353,70,75 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 р.; 2) 4.8.2006 р. Подільським районним судом м. Києва за ст. 309 ч.2,71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі; 3) 29.11.2006 р. Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 309 ч.2,71 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 12.11.2008 р. умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 17 днів; 4) 23.11.2010 р. Подільським районним судом м. Києва за ст. 309 ч.2 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 11.05.2012 умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 3 дні; 5) 09.01.2014 р. Подільським районним судом м. Києва за ст. 307 ч.2 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 23.6.2014 р. невідбуту частину покарання 5 років 3 місяці 24 дні скорочено наполовину, що складає 2 роки 7 місяців 27 днів, у теперішній час відбуває покарання у Білоцерківській ВК № 35, початок строку 11 серпня 2013 р., кінець 15 грудня 2016 р., про умовно-дострокове звільнення, встановлення адміністративного нагляду,

В С Т А Н О В И В:
Із Білоцерківської виправної колонії надійшло подання про умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини покарання ОСОБА_4 , встановлення відносно нього адміністративного нагляду, мотивоване тим, що згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосоване після фактичного відбуття не менше 2/3 строку покарання. Відбута частина покарання на 25.11.2015 р. становить 2 роки 3 місяці 14 днів. Відбуваючи покарання ОСОБА_4 зарекомендував себе позитивно. До роботи відношення добре, має 4 заохочення, порушень вимог режиму утримання не допускає, стягнень не має. Заходи виховного характеру відвідує, робить для себе позитивні висновки. Засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Засуджений за злочин, пов`язаний з обігом наркотичних речовин тому підпадає під дію ЗУ «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», який просять встановити на 1 рік, встановивши відносно нього обмеження: зобов`язати прибувати чотири рази на місяць кожного місяця до співробітників територіального ОВС, які проводять реєстраційну відмітку; заборонити виїзд за межі населеного пункту де проживає по службовим і особистим справам без дозволу на те ОВС; заборонити відвідування кафе, барів, ресторанів та інших громадських місць, де проводиться продаж спиртних напоїв на розлив; заборонити вихід з будинку (квартири) у період 22.00 до 6.00 наступного дня.

Суд, заслухавши засудженого ОСОБА_4 , який просить задовольнити клопотання, прокурора, який вважає клопотання підлягає задоволенню, дослідивши матеріали, приєднанні до клопотання, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 74,81 КК України звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання…, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. До осіб, що відбувають покарання у виді … позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-дострокове звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Із характеристики наданої Білоцерківською ВК № 35 на ОСОБА_4 витікає, що він 23.06.2014 р. Печерським районним судом м. Києва був засуджений за ст.ст. 190 ч.2, 309 ч.2, 353,70,75 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 р.

Порушивши умови звільнення від відбування покарання з іспитовим строком, вчинивши у цей період злочин, був 04.8.2006 р. Подільським районним судом м. Києва засуджений за ст. 309 ч.2,71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі. 29.11.2006 р. Шевченківським районним судом м. Києва був засуджений за ст. 309 ч.2,71 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 12.11.2008 р. умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 17 днів.

23.11.2010 р. Подільським районним судом м. Києва знову засуджений за ст. 309 ч.2 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, звільнений 11.05.2012 умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 3 дні.

09.01.2014 р. Подільським районним судом м. Києва знову засуджений за ст. 307 ч.2 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вказане дає підставу суду вважати, що незважаючи на проявлений судом гуманізм відносно ОСОБА_4 , звільнення від відбування покарання з випробуванням, двічі звільнення з місць позбавлення волі умовно-достроково, ОСОБА_4 щоразу знову вчиняв злочини, останній раз два тяжких злочини, за які у теперішній час відбуває покарання у Білоцерківській ВК № 35.

За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення клопотання, оскільки вважає, що ОСОБА_4 своїм відношенням до проявленого судом гуманізму до нього, після попередніх звільнень, не виправдовував довіру суду, вчиняв нові злочину, що дає підставу суду вважати, що після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі він може знову вчинити новий злочину, що не може суд допустити, враховуючи мету покарання, яка передбачена ст. 50 ч.2 КК України запобігання вчиненню нових злочинів

Дії засудженого протягом тривалого часу, на думку суду, свідчать про його вперте небажання ставати на шлях виправлення, він представляє небезпеку для суспільства.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., звернути увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ст. 50 ч.1, ст. 63 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщення його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Суд зазначає, що призначене особі покарання у виді позбавлення волі, яке відбувається особою у кримінально-виконавчій установі закритого типу (виправній колонії) має на меті виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.

Суд також зазначає, що у статті ст. 81 КК України зазначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зазначена норма надає право суду, а не покладає на нього обов`язок, щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання.

При прийняття такого рішення щодо особи, яка засуджена від імені держави за вироком суду до покарання у виді позбавлення волі, суд має обов`язково також враховувати мету покарання: запобігання вчиненню нових злочинів, як цією особою (тобто цим засудженим) так і іншими особами.

Суд зобов`язаний врахувати вищезазначене при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення особи з місць позбавлення волі, чи відмову у цьому, адже певною мірою від суду, який вироком від імені держави призначив покарання особі у виді позбавлення волі на певний строк, інший суд своєю ухвалою від імені держави, вирішує чи виправилася за час покарання ця особа, чи не вчинить нового злочину.

Враховуючи відмову суду в умовно-достроковому звільненні від частини невідбутого покарання ОСОБА_4 , суд вважає підлягає відмові у задоволенні подання і у частині встановлення відносно вказаного засудженого адміністративного нагляду.

Суд зазначає, що у поданні зазначено, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ст. 2 закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» адміністративний нагляд встановлюється з метою запобігання вчиненню злочинів окремими особами, звільненими з місць позбавлення волі, і здійснення виховного впливу на них.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Із подання начальника Білоцерківської ВК № 35 витікає, що ОСОБА_4 виправився, а значить досягнута мета покарання, у т.ч. відбулося виправлення засудженого ОСОБА_4 до того стану, що вказаний засуджений не вчинить нового злочину, запобігання вчинення ним нових злочинів, в той же час одночасно ставиться питання про встановлення відносно цього засудженого адміністративного нагляду з метою запобігання вчиненню ним злочинів.

Суд зазначає, що питання запобігання вчиненню засудженим нових злочинів є метою покарання, на досягнення якої судом іменем України особа засуджена до позбавлення воля, поміщена до кримінально-виконавчої установи закритого типу на певний строк. Якщо ця мета не досягнута то таку особу не допустимо звільняти з місця позбавлення волі умовно-достроково, перекладати досягнення мети покарання запобігання вчиненню цією особою нових злочинів на територіальний ОВС.

В самому поданні суд вбачає істотні протиріччя.

Суд також зазначає, що у поданні не обґрунтована доцільність жодного із обмежень, які просить застосувати начальник ВК № 35 відносно ОСОБА_4 у поданні, що суперечить вимогам ст. 5 закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі».

Відповідно до ст. 371 ч.3 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 50,74,81 КК України, ст.ст. 3-6,10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволені подання Білоцерківської ВК № 35 щодо засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі, встановлення адміністративного нагляду, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду

Київської області