Провадження №1-КП/639/172/16
Справа №639/1020/16-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2016 р. Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №000000566 внесене в ЄРДР 13 липня 2015 р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України не судимого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10 липня 2015 р. о 01.30 год. ОСОБА_4 знаходився на вул. Москалівській (вул. Жовтневої революції) у м. Харкова та у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. ОСОБА_4 о 2.00 год. того ж дня, підійшов до паркану ДП ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка зі сторони корпусу №14 та через пошкоджену частину периметрової огорожі проник на охоронювану територію підприємства. Далі він підійшов до корпусу №14, шляхом вільного доступу піднявся на другий поверх, де викрав алюмінієвий кабель, загальною вагою 41 кг., після чого поклав його у дві заздалегідь підготовані спортивні сумки, та намагався зникнути з місця скоєння злочину. Проте, довести свій умисел до кінця ОСОБА_4 не зміг, оскільки був затриманий працівниками ВОХР підприємства при виході з корпусу №14. Своїми діями ОСОБА_4 причинив ДП ХПЗ ім. Т.Г. Шевченка матеріальну шкоду на загальну суму 533 грв.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав в повному обсязі та дав відповідно до вищевикладеного показання. Він вказав, що гроші йому були потрібні щоб купити продукти харчування.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду не викликають сумнівів, так як вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, относимість, допустимість та достатність яких встановлена судом.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї провини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, а також правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності і істинності позиції останнього, а у зв`язку з цим, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дану справу в порядку ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що йому відомо про порядок оскарження судового рішення у випадку визнання обставин справи. Положення та вимоги ст. 349 КПК України судом роз`яснено учасникам судового засідання.

Частиною 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України передбачено кримінальну відповідальність за злочин, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 . Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто не закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний із проникненням до сховища.

В судовому засіданні вивчені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце проживання, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, задовільно характеризується, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України та принципами законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує характер і ступень тяжкості скоєного злочину, пом`якшуючи покарання обставини, особу винного, його відношення до скоєного злочину та вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без відбуття покарання в місцях позбавлення волі, а тому йому слід обрати покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства, звільнивши обвинуваченого від відбуття покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.

Речові докази повернути власнику.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 100, 369, 370, 371, 373, 374, 378 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

У відповідності до п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця мешкання роботи чи навчання.

Речові докази повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК Україні до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1