Провадження № 1-кс/592/3413/15

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2015 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , при секретарі: ОСОБА_2 , за участю представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , за участю слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 , розглянувши матеріали скарги представника скаржника ОСОБА_3 діючого в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СВ СМВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :

26.10.2015 року представник скаржника ОСОБА_3 діючого в інтересах ОСОБА_5 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми зі скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, в якій він зазначила про те, що він ОСОБА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

02.09.2015 року вночі, приблизно з 01 години 00 хвилин до 01 години 30 хвилин в їхній квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , співробітниками міліції в приміщенні їхньої квартири було проведено обшук. Співробітниками правоохоронних органів було повідомлено про те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні крадіжки та є гостра необхідність у виявленні певних речей, що можуть мати відношення до події злочину. Згідно ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді. Згідно ч. 1 ст. 235 КПК України ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи з підстав, зазначених у клопотанні прокурора, слідчого, надає право проникнути до житла чи іншого володіння особи лише один раз. Як вони пам`ятають, жодних ухвал слідчого судді, які б надавали співробітникам міліції право на проникнення до їхнього житла та обшуку їхньої квартири, їм для ознайомлення надавалося. Їм залишається й досі невідомо, на якій правовій підставі відбуло проникнення правоохоронців до їхнього житла. Також, в результаті зазначеного обшуку, співробітниками міліції було вилучено з їхнього житла майно, а саме: відеореєстратор, навігатор, панель до автомагнітолі, ароматизатори для автомобіля, чотки та інше. Чіткий перелік вилученого майна зазначити неможливо, оскільки співробітниками міліції протокол обшуку їм не зачитувався, для прочитання їм не надавався.

03.11.2015 року представник скаржника ОСОБА_3 уточнив скаргу на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна та прохав зобов`язати слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 негайно повернути ОСОБА_5 тимчасово вилучене майно, а саме: лупа, чотки, панель до авто магнітоли, навігатор, яке 02.09.2015 року було вилучене під час огляду місця події в приміщенні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

У відкритому судовому засіданні представника скаржника, адвокат ОСОБА_3 просив суд задовольнити скаргу.

У відкритому судовому засіданні слідчий СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області старший лейтенант міліції ОСОБА_4 вважав скарга не підлягає задоволенню.

Розглянувши скаргу, заслухавши доводи учасників, перевіривши додані до скарги документи, не вирішуючи питання, що можуть стати предметом судового розгляду в цьому кримінальному провадженні, суд дійшов до наступного висновку.

З аналізу чинного міжнародного, конституційного, кримінального процесуального законодавства України з урахуванням рекомендацій та роз`яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вбачається наступне.

Згідно ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, прийнятої та підписаної 04.11.1950 року, ратифікованої 17.07.1997 року (із заявами та застереженнями) , яка набула чинності 11.09.1997 року (із змінами і доповненнями) , кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

Згідно ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Із змісту п. 9 ч. 1 ст. 7 КПК України вбачається, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: недоторканність права власності.

Згідно ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Із змісту ч. 2 ст. 21 КПК України вбачається, що ухвала суду, що набрала законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Із змісту п. 16 ч. 3 ст. 42 КПК України вбачається, що підозрюваний, обвинувачений має право оскаржувати рішення, дії та бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 12 ст. 100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

Із змісту п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України вбачається, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Згідно абз. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, якщо у визначений цією частиною термін прокурор не звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна або якщо в задоволенні такого клопотання було відмовлено, попередній арешт на майно або кошти вважається скасованим, а вилучене майно або кошти негайно повертаються особі.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Згідно ч. ч. 3, 6 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна. Ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Із змісту п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України вбачається, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна.

Із змісту ч. 5 ст. 532 КПК України вбачається, що ухвали слідчого судді, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Із змісту ч. 1 ст. 533 КПК України вбачається, що ухвала суду, які набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Отже, оскільки слідчий СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області старший лейтенант міліції ОСОБА_6 дійсно тимчасово вилучив майно, а саме: лупа, чотки, панель до авто магнітоли, навігатор, яке 02.09.2015 року було вилучене під час огляду місця події в приміщенні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; оскільки ані слідчий СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області старший лейтенант міліції ОСОБА_6 , ані слідчий СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області старший лейтенант міліції ОСОБА_4 не подали до Ковпаківського районного суду м. Суми не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, відтак суд вважає за доцільне, можливе та необхідне скаргу представника скаржника ОСОБА_3 діючого в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СВ СМВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, задовольнити та зобов`язати зобов`язати слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 негайно повернути ОСОБА_5 тимчасово вилучене майно, а саме: лупа, чотки, панель до авто магнітоли, навігатор, яке 02.09.2015 року було вилучене під час огляду місця події в приміщенні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного керуючись ст. ст. 19, 55 Конституції України; ст. ст. 303 310, 376, 392, 424, 532 КПК України; листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12; листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання порядку здійснення судового провадження з перегляду судових рішень у суді апеляційної інстанції відповідно до Кримінального процесуального кодексу України від 21.11.2012 року № 10-1717/0/4-12; листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження № 223-559/0/4-13 від 05.04.2013 року; роз`ясненням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 року, -

У Х В А Л И В :

Скаргу представника скаржника ОСОБА_3 діючого в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого СВ СМВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Зобов`язати слідчого СВ Сумського МВ УМВС України в Сумській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_4 негайно повернути ОСОБА_5 тимчасово вилучене майно, а саме: лупа, чотки, панель до авто магнітоли, навігатор, яке 02.09.2015 року було вилучене під час огляду місця події в приміщенні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого оскарженню не підлягає і заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала слідчого судді, яка не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1