Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/4614/15-к
Провадження № 1-кп/490/381/2015
У Х В А Л А
11 листопада 2015 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу відносно

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України,

ОСОБА_11 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України,

ОСОБА_12 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Мішково-Погорілове, є українцем, громадянином України, відбуває покарання у вигляді позбавлення волі

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України,

та

ОСОБА_13 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Нова Одеса Новоодеського району Миколаївської області, є громадянином України,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186, частиною 1 статті 190 Кримінального Кодексу України -

В С Т А Н О В И В :
В межах цього об`єднаного кримінального провадження ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 звинувачено у вчиненні низки злочинів проти власності.

Так, як зазначено в обвинувальних актах, що надійшли на розгляд суду:

На початку вересня 2012 року ОСОБА_16 шляхом вчинення шахрайських дій заволодів майном ОСОБА_17 .
15 січня 2013 року ОСОБА_4 шляхом вчинення шахрайських дій заволодів майном ОСОБА_18 , а після того - відкрито, з застосуванням насильства, вдруге заволодів майном цього потерпілого.
До того ж, в середині січня 2013 року ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_16 шляхом застосування насильства відкрито заволоділи майном ОСОБА_17 ..
Далі, 5 лютого 2013 року ОСОБА_4 знов відкрито, із застосуванням насильства, заволодів майном того ж потерпілого.
Після того 11 квітня 2013 року ОСОБА_4 таємно заволодів майном ОСОБА_19 .
Після того - 8 лютого 2014 року - ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_15 таємно заволоділи майном ОСОБА_20 , що зберігалось у належному потерпілому автомобілі.
Після того - 21 січня 2015 року - ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_15 таємно заволоділи майном, розташованим у ларьку на перехресті вулиць Комсомольської та Колодязної у місті Миколаєві.
Потім ОСОБА_4 за попередньою змовою із ОСОБА_15 та ОСОБА_5 таємно заволоділи:
-28 січня 2015 року - майном, що зберігалось у ларьку будинку АДРЕСА_3 ;
-16 лютого 2015 року - майном ОСОБА_21 , що зберігалось у належному потерпілому автомобілі;
-23 лютого 2015 року - майном ОСОБА_22 , що зберігалось у належному потерпілому автомобілі.
Перелічені дії обвинувачених органами досудового розслідування та державним обвинуваченням кваліфіковані:

-ОСОБА_4 - за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 186, частиною 2 статті 190 Кримінального Кодексу України;

-ОСОБА_5 - за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України;

-ОСОБА_15 - за частиною 2 статті 185, частиною 3 статті 185 Кримінального Кодексу України;

-ОСОБА_16 - за частиною 2 статті 186, частиною 1 статті 190 Кримінального Кодексу України

Під час судового розгляду кримінального провадження прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_16 та ОСОБА_5 строку тримання під вартою, спираючись про те, що ризики, які зумовили обрання цього запобіжного заходу, наразі не усунуті та не зменшились.

Захисник ОСОБА_7 та її підзахисний ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження вважали, що підстави для повного задоволення цього клопотання є відсутніми.

При цьому вони зазначали, що на цей час ОСОБА_4 є засудженим, має відбувати та фактично відбуває покарання у вигляді обмеження волі. За такого вони вважали за необхідне у задоволенні заявленого прокурором клопотання відмовити, ухваливши натомість на підставі статті 537 КПК України про тимчасове його залишення у слідчому ізоляторі.

Захисник ОСОБА_8 та її підзахисний ОСОБА_5 просили про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 на не пов`язаний із позбавленням волі, спираючись про те, що його належна процесуальна поведінка може бути забезпечена за допомогою менш суворого запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_9 та його підзахисний ОСОБА_16 під час судового розгляду кримінального провадження просили про зміну відносно цього обвинуваченого запобіжного заходу на домашній арешт з забороною залишати приміщення квартири АДРЕСА_4 у нічний час доби.

При цьому вони посилались про те, що ОСОБА_23 вчинив злочини майже три роки тому, за цей час громадський порядок не порушував, має міцні соціальні зв`язки, зокрема, мати, тітку, яка опікується ним та бажає надати своє житло для забезпечення його перебування під домашнім арештом, подругу, з якою має намір створити сім`ю. До того ж, як вказував захист, за час перебування в СІЗО міста Миколаєва ОСОБА_16 повною мірою усвідомив необхідність дотримання своїх процесуальних обов`язків, у їх недотриманні покаявся, зробив для себе належні висновки.

Прокурор під час судового розгляду не заперечувала проти зміни запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_16 , на домашній арешт, але - з покладенням обов`язку перебувати за вказаною захистом адресою цілодобово; проти зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_14 заперечувала.

Після вислуховування учасників кримінального провадження та дослідження документів справи суд дійшов такого.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 .
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 7 квітня 2015 року відносно ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в подальшому строк дії цього запобіжного заходу судом продовжувався неодноразово, востаннє - до 12 листопада 2015 року.
Під час винесення цієї ухвали слідчий суддя та суд виходили з того, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та може продовжити займатись протиправною діяльністю.

В зв`язку із цим суд відзначає, що на цей час згадані ризики не усунуті та не зменшились.

Так, матеріали справи свідчать, що обвинувачений вчинив новий злочин під час іспитового строку.

Таке само по собі вказує, що інші запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, не зможуть запобігти ризику того, що обвинувачений зможе вчинити новий злочин.

Отже, підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого суд не вбачає, через що суд вважає за необхідне клопотання прокурора в частині продовження дій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно цього обвинуваченого задовольнити, а у задоволенні клопотання захисту про зміну запобіжного заходу цьому обвинуваченому - відмовити.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 7 квітня 2015 року відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в подальшому строк дії цього запобіжного заходу судом продовжувався неодноразово, востаннє - до 12 листопада 2015 року.
Під час винесення цієї ухвали слідчий суддя та суд виходили з того, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та може продовжити займатись протиправною діяльністю.

Але на цей час ОСОБА_4 є засудженим вироком Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12 червня 2015 року до 1 року 6 місяців обмеження волі.

Порядок забезпечення участі засуджених до цієї міри покарання у розгляді справи судом є вичерпно врегульованим статтями 56-58 Кримінально-виконавчого Кодексу України та пунктом 12 частини 1 статті 537 Кримінально-процесуального Кодексу України, які передбачають, що покарання у вигляді обмеження волі засуджені особи мають відбувати у виправних центрах, куди можуть направлятись в порядку, визначеному для осіб, засуджених до позбавлення волі, а у разі необхідності забезпечення їх участі у суді вони мають бути тимчасово залишені у відповідному СІЗО або етаповані до його; в усіх випадках у строк покарання за правилами статті 72 Кримінального Кодексу України зараховується строк перебування у СІЗО та строк слідування під вартою до виправного центру.

При цьому згадані норми не передбачають можливість застосування до засуджених до обмеження волі запобіжних заходів, зокрема - у вигляді взяття під варту .

За такого відносно обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно, не продовжуючи строк дії відносно його запобіжного заходу, ухвалити про його тимчасове залишення у СІЗО міста Миколаєва в зв`язку з розглядом цієї справи судом на весь період її розгляду, а строк його перебування у СІЗО зарахувати у строк відбування покарання у вигляді обмеження волі за правилами статті 72 Кримінального Кодексу України.

За такого клопотання прокурора у частині, що стосується цього обвинуваченого, підлягає частковому задоволенню.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_16 .
Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 14 вересня 2015 року відносно цього обвинуваченого був обраний запобіжний захід у вигляді взяття під варту.

Під час обрання цього запобіжного заходу суд виходив з того, що обвинувачений може вчинити нові злочини та вживає заходів щодо ухилення від суду, а запобігти цим ризикам інакше, ніж шляхом його ув`язнення, не є можливим.

Проте, на цей час суду надані докази, що свідчать про те, що вказані обставини частково змінились.

Так, на цей час в матеріалах справи є наявними достатні докази того, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, які для його є важливими.

Зокрема, він підтримує міцні зв`язки із ОСОБА_24 , яка працює, веде суспільно-корисний спосіб життя та має вплив на його поведінку.

До того ж, на цей час обвинувачений отримав постійне місце проживання у місті Миколаєві.

Наведені обставини у їх сукупності свідчать про можливість встановлення належного контролю за його поведінкою без його ізоляції від суспільства.

З урахуванням сукупності цих обставин, а також того факту, що з моменту вчинення цим обвинуваченим останнього злочину минуло більше за два роки, суд вважає, що його належна процесуальна поведінка може бути забезпечена шляхом застосування відносно його домашнього арешту.

При цьому враховуючи, що захистом не надано переконливих доказів того, що цілодобовий домашній арешт суттєво обмежить його звичайну життєдіяльність, суд вважає за необхідне обрати відносно обвинуваченого саме цей запобіжний захід.

Отже, клопотання захисника ОСОБА_25 підлягає частковому задоволенню, а обраний відносно цього обвинуваченого запобіжний захід - зміні на цілодобовий домашній арешт.

Керуючись ст.ст. 197, 323 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора та захисника ОСОБА_9 - задовольнити частково
Залишити ОСОБА_10 який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Миколаєві, у СІЗО м. Миколаєва до розгляду цього провадження по суті.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_26 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Миколаєві - строк тримання під вартою до 10 січня 2016 року.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_27 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Миколаєві - запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_5 , заборонивши обвинуваченому залишати це житло цілодобово.

Копію ухвали надіслати до Заводського РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області та СІЗО міста Миколаєва для виконання.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_16 з-під варти з зали суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_1 =

13.11.2015