Справа № 164/1450/15-к
п/с 1-кп/164/103/2015
Категорія: 52
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2015 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000366 від 13 вересня 2015 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, відбуваючого покарання у виді позбавлення волі в Маневицькій виправній колонії № 42 управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області, раніше судимого 24.11.1999 року Ковельським міським судом Волинської області за ч. 3 ст. 81 КК, ст. 45 КК України (в редакції 1960 року) на 3 роки позбавлення волі, із звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки. Постановою Ковельського міського суду Волинської області від 11.01.2001 року іспитовий строк скасовано та направлено для відбування призначеного покарання в місця позбавлення волі; 19.03.2001 року Ковельським міським судом Волинської області за ч. 1 ст. 178 КК, ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) на 3 роки 3 місяці позбавлення волі; 23.03.2007 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі. Постановою Бердичівського міського суду Житомирської області від 3.09.2009 року від відбування призначеного покарання звільнений умовно-достроково на строк 1 рік 3 місяці 4 дні; 21.04.2010 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК, ст. 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Постановою Машівського районного суду Полтавської області від 18.07.2012 року невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено на більш м`яке покарання у виді обмеження волі. Постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 8.11.2012 року від відбування покарання звільнений умовно-достроково на строк 8 місяців 13 днів; 23.04.2013 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ч. 1 ст. 187 КК, ч. 2 ст. 187 КК, ч. 2 ст. 263 КК, ст. 70 КК, ст. 71 КК, ст. 72 КК України на 8 років 1 місяць позбавлення волі. Вироком апеляційного суду Волинської області від 2.07.2013 року вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.04.2013 року в частині призначеного покарання скасовано, вважати засудженим за ч. 1 ст. 187 КК, ч. 2 ст. 187 КК, ч. 2 ст. 263 КК, ст. 70 КК, ст. 71 КК, ст. 72 КК України на 8 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна, що належало йому на праві власності, покарання не відбув, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 в квітні 2015 року під час етапування з СІЗО м. Львів до Маневицької виправної колонії № 42 управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області для відбування покарання у виді позбавлення волі у невстановлених досудовим розслідування місці та особи придбав подрібнену речовину рослинного походження, зеленого кольору, яка згідно висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів№ 597/597 від 21.09.2015 року являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 11.35 гр., та в подальшому зберігав при собі до 13 вересня 2015 року без мети збуту. 13 вересня 2015 року під час проведення особистого обшуку вказана речовина рослинного походження у ОСОБА_4 була вилучена працівниками Маневицької виправної колонії № 42 управління Державної пенітенціарної служби України у Волинській області на території установи, де ОСОБА_4 відбуває покарання у виді позбавлення волі.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як вчинення незаконного придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Під час досудового розслідування 26 листопада 2015 року між прокурором прокуратури Маневицького району Волинської області ОСОБА_3 , який на підставі ст. 37 КПК України здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000366, та підозрюваним ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, що відповідає вимогам ст. 472 КПК України, за умовами якої ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, зобов`язувався співпрацювати з прокуратурою Маневицького району Волинської області та іншими правоохоронними органами у межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності з метою викриття та виявлення відомих йому правопорушень. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин. Сторонами також узгоджено міру покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , у виді 1 (одного) року позбавлення волі. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2, 4, 5 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_4 про підозру, потерпілих у даному кримінальному провадженні немає, узгоджена сторонами міра покарання передбачена санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України та її умови не суперечать іншим вимогам закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором прокуратури Маневицького району Волинської області ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншоїі призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Остаточне покарання обвинуваченому визначити з урахуванням положень ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом приєднання до покарання за даним вироком частково невідбутого покарання за вироком апеляційного суду Волинської області від 2.07.2013 року.

Речовий доказ: речовину рослинного походження слід знищити.

Керуючись ст.ст. 98, 100, 110, 124, 126, 314, 369-371, 373-374, 395, 468, 471-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 листопада 2015 року, укладену між прокурором прокуратури Маневицького району Волинської області ОСОБА_3 з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 з іншоїв кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000366 від 13 вересня 2015 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, призначивши покарання 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за вироком апеляційного суду Волинської області від 2 липня 2013 року і остаточно визначити до відбування 8 (вісім) років 7 (сім) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного йому на праві приватної власності.
Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу обрати у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі судового засідання.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 30 січня 2013 року.

Речовий доказ: речовину рослинного походження - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави 230 (двісті тридцять) гривень 40 копійок судових витрат за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.

На вирок може бути подана з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, апеляція до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1