Справа № 131/854/15-к
В И Р О К
"09" вересня 2015 р. м. Липовець
Липовецький районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллінці, Іллінецького району, Вінницької області, українця, громадянина України, учня - екстерну ЗОШ 1-3 ступенів № НОМЕР_1 м. Іллінці, Вінницької області, судимого 16.09. 2013 Іллінецьким районним судом Вінницької області по ч. 1 , ч.2, ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого від покарання, призначеного вироком Іллінецького районного суду від 16.09.2013 року по ухвалі Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.05.2014 року про звільнення на підставі ст..1 п. «а», ст..2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та 2 ст. 185 КК України
за участю сторін кримінального провадження:
зі сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6
зі сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8
інших учасників судового провадження : представника кримінальної міліції у справах дітей Липовецького РВ УМВС ОСОБА_9 , представника служби у справах дітей Липовецької райдержадміністрації ОСОБА_10
В С Т А Н О В И В:
18 червня 2013 року о 23.00, неповнолітній ОСОБА_3 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, прийшов до домогосподарства ОСОБА_11 , яке розташоване в АДРЕСА_1 ., переліз через паркан на подвір`я даного домогосподарства та підійшовши до скутера марки «Хонда», за допомогою кухонного ножа відкрив багажне відділення, звідки таємно та умисно викрав майно належне ОСОБА_5 , а саме: гроші в сумі 400 гривень, номіналом по 200 грн. кожна купюра, гроші в сумі 80 гривень мілкими купюрами по 1, 2, 5 та 10 грн., мобільний телефон «Sony Ericsson» К 750, бувший у використанні, вартістю 250 грн., та викраденим розпорядився на власний розсуд, завдавши майнової шкоди ОСОБА_5 на загальну суму 730 грн.
15 жовтня 2014 року неповнолітній ОСОБА_3 , о 12.00 годин допомагав по домогосподарству, ОСОБА_12 , що проживає в АДРЕСА_2 , та під час паління гілок дерев, в нього виник умисел на крадіжку грошей з автомобіля «Фольцваген Т4» ОСОБА_6 , який стояв на подвір`ї даного домогосподарства. Реалізовуючи свій умисел, ОСОБА_3 таємно підійшов до зазначеного автомобіля та відкривши передню пасажирську дверку, з-під пасажирського сидінням вийняв сумку синього кольору, яка була заповнена грішми, з якої умисно та повторно викрав частину грошей, які відразу сховав до свого одягу і пішов далі палити гілки дерев. Після виконаних робіт в даному домогосподарстві, ОСОБА_3 пішов додому і по дорозі перерахував суму грошей, яку викрав, а саме: гроші в сумі 5600 грн. номіналом по 200 грн., 1 купюра номіналом 100 грн., 1 купюра номіналом 50 грн. та 1 купюра номіналом 20 грн., якими розпорядився на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди ОСОБА_6 на загальну суму 5770 грн.
22 травня 2015 року неповнолітній ОСОБА_3 , о 3.00 год., знаходячись на території водонапірної вежі, що розташована в АДРЕСА_3 , де рвав цвіт рослини лікарської бузини, побачив металеву кришку каналізаційного люка і в нього виник умисел її викрасти. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , повторно, таємно та умисно, викрав металеву кришку каналізаційного люка, яку в подальшому реалізував на пункт прийому металобрухту за гроші в сумі 40 грн., які витратив на власні потреби. Таким чином, неповнолітній ОСОБА_3 завдав матеріальної шкоди ДП Іллінціводоканал» на загальну суму 230 грн.
Обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю та повністю підтвердив фактичні обставини справи. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини вчинення кримінальних правопорушень та щиро розкаявся в їх вчиненні, не піддавши сумніву обставини справи, викладені в обвинувальному акті. . Суду також пояснив, що в червні 2013 року, ще до вироку суду від вересня 2013 року, в вечірній час прийшов до домогосподарства в м. Іллінціях., переліз через паркан на подвір`я даного домогосподарства та зі скутера , за допомогою кухонного ножа відкрив багажник, звідки викрав 400 гривень та мобільний телефон «Sony Ericsson» К 750, які належали ОСОБА_5 . Після звільнення з місць позбавлення волі, в жовтні 2014 року, з автомобіля, що належав ОСОБА_6 , через відкриту передню пасажирську дверку, викрав з сумки, в якій було багато грошей їх частину, в сумі 5770 грн.. А в травні цього року біля водонапірної вежі викрав металеву кришку каналізаційного люка, яка лежала на землі, здав її в металобрухт за 40 грн. Суду пояснив, що сам не розуміє, що змусило його вчинити дані крадіжки. Надзвичайно жалкує про вчинене і запевнив суд, що своєю бездоганною поведінкою доведе серйозність намірів щодо свого виправлення. Просить дати шанс на виправлення.
Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує. На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому встановлено, що неповнолітній обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій. Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Дії обвинуваченого органами досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за кваліфікуючою ознакою - крадіжка, вчинена повторно.
При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступцінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
У відповідності до ст.12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 та 2 ст. 185 КК України, відносяться до злочинів середньої тяжкості.
До пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставин суд відносить щире каяття, визнання своєї вини, активне сприяння розкриттю злочину (добровільно надавав допомогу в з`ясуванні тих обставин вчинення злочину, що мали істотне значення для повного його розкриття).
Крім цього, ОСОБА_3 є неповнолітнім (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , а.с.54), що суд також визнає пом"якшуючою його покарання обставиною.
Обставин, що визнаються як обтяжуючі покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується негативно, оскільки неодноразово вчиняв крадіжки з домогосподарств жителів м.Іллінці, та притягався до кримінальної відповідальності. За місцем навчання характеризувався посередньо. Не виявляв зацікавленості до навчання, через відсутність мотивацій. Має хорошу пам`ять, добре запам`ятовує учбовий матеріал, більш схильний до вивчення гуманітарних предметів. До виконання громадських доручень та чергування в класі ставився дбайливо та відповідально. Має конфліктний характер, легко піддається чужому впливу. Батьки приділяють увагу вихованню сина, але не знаходять з ним спільної мови. Був переведений на екстернатну форму навчання. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Раніше судимий. Проживає разом з матір`ю, вітчимом та молодшим братом в приватному будинку, в благополучній родині, де мати займається вихованням сина. Разом з молодшим братом має окрему кімнату, забезпечений всіма необхідними речами для проживання та навчання. Соціально-побутові умови проживання ОСОБА_3 задовільні. Згідно з заключенням, викладеним у акті обстеження житлово-побутових умов сім`ї неповнолітнього ОСОБА_3 від 05.06.2015 року, останній може перевиховуватись у своїй родині.
За час перебування в місцях позбавлення волі характеризувався, як такий, що став на шлях виправлення. За час перебування у Ковельській виховній колонії до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Здобув кваліфікацію слюсар з механоскладальних робіт другого розряду, одержавши по навчальним предметам оцінки від 8 до 10.
Потерпілі претензій матеріального характеру до обвинуваченого не мають., але просять призначити йому сувору міру покарання..
Приймаючи до уваги зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 заслуговує покарання у виді арешту по ч.1 ст.185 КК України та у виді позбавлення волі по ч.2 ст.185 КК України.
При цьому, враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України вчинено до постановлення вироку Іллінецького районного суду від 16.09. 2013 року (18.06.2013р.), остаточне покарання за сукупністю злочинів слід призначити за правилами ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Та , приймаючи до уваги, що ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.05.2014 року він був звільнений від покарання на підставі ст..1 п. «а», ст..2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року , слід вважати його таким, що звільнений від покарання по ч.1 ст.185 КК України по Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року.
Приймаючи до уваги наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, відсутність обтяжуючих його покарання обставин, молодий вік ОСОБА_3 , якому 03.05.2015 року виповнилось лише 16 років, ставлення обвинуваченого до вчиненого, його запевнення, що своєю бездоганною поведінкою він доведе серйозність намірів щодо свого виправлення, перебування під вартою з 09.06.2015 року, суд прийшов до переконання у можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.. Тому суд дійшов до висновку про можливість виправлення та перевиховання неповнолітнього ОСОБА_3 без відбування покарання, у зв`язку з чим його необхідно звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.ст.75, 104 КК України з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2,3 ч.1 ст.76 КК України.
Суд вважає дане покарання необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.
Запобіжний захід обвинуваченому обрано у вигляді утримання під вартою, починаючи з 09.06.2015 року.
У відповідності до вимог ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Але, оскільки судовий розгляд проведено у спрощеному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, речові докази і документи суду не надавались, в судовому засіданні не досліджувались, тому їх доля вироком не вирішується.
Керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 369-371, 373-376,485, 487, 488, 496 КПК України,
суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 45 ( сорока п`яти) діб арешту.
Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, враховуючи вирок Іллінецького районного суду від 16.09. 2013 року, остаточне покарання обвинуваченому призначити шляхом поглинення менш суворого покарання - більш суворим, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Визнати ОСОБА_13 таким, що звільнений від зазначеного покарання на підставі ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28.05.2014 року, якою він був звільнений від покарання, призначеного вироком Іллінецького районного суду від 16.09.2013 року, на підставі ст..1 п. «а», ст..2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року.
ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 ( одного) року 6( шести) місяців позбавлення волі..
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням , якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1 ( один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України , наступні обов`язки:
-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід,у вигляді утримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти із залу суду.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Липовецький районний суд. Після закінчення цього строку, вирок набирає законної сили , якщо не буде подано апеляційної скарги на вирок суду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1