АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/1778/15 Головуючий 1-ої інстанції ОСОБА_1
Справа №641/5184/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК України
Ухвала
Іменем України
15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

представника потерпілих - ОСОБА_7 ,

потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника - ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.07.2015р. щодо ОСОБА_11 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Указаним вироком

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, громадянин України, з середньою освітою, не працюючий, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2009р.н., проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий:

засуджений за ч.2 ст.286 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1000(одна тисяча) грн.

Згідно вироку, ОСОБА_11 , 07.06.2014р. о 17год. 20хв., керував технічно справним автомобілем «DAEWOO», д.н. НОМЕР_1 , та рухався по вул. Кірова у м. Харкові зі сторони пр.-та Гагаріна в напрямку Площі Повстання зі швидкістю близько 100км/год.

Під час руху по вказаній вулиці в районі будинку №9, ОСОБА_11 діючи зі злочинною недбалістю, порушивши вимоги Правил дорожнього руху України, а саме п.п.1.5, які передбачають, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, інформувати підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган, п.12.3, який передбачає, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зниження швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, п.12.4, який передбачає, що у населених пунктах швидкість транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більш 60км/г., п.12.9«б», які встановлюють, що водію забороняється перевищувати максимальну швидкість, вказану у п.п.12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлені дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлений розпізнавальний знак відповідно з підпунктом «і» п.30.3 ПДД, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_12 , яка перетинала проїжджу частину зліва направо відносно руху його автомобіля.

Внаслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_12 отримавши несумісну з життям поєднану травму тіла, загинула на місці події.

В апеляційній скарзі захисник просить пом`якшити призначене судом покарання до 3(трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортним засобом та застосувати ст.75 КК України. Крім того просить зменшити суми стягнення з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілим.

У долучених до матеріалів кримінального провадження потерпілої ОСОБА_8 спростовуються апеляційні доводи, а сама потерпіла просить вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляцію та просили її задовольнити; думку потерпілих та їх представника, які заперечували проти задоволення апеляційних вимог; з`ясувавши позицію прокурора, який вважали вирок суду законним, обґрунтованим та мотивованим; перевіривши матеріали справи та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається, з вироку обвинувачений повністю визнав свою вину, а вказані фактичні обставини вчинення злочину встановлені судом першої інстанції у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, що позбавляє учасників процесу права їх оскаржувати.

Дії ОСОБА_11 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Звідси, апеляційна інстанція перевіряє вирок суду лише в частині призначеного покарання та розв`язання цивільного позову.

При призначенні покарання районний суд, відповідно до ст.66 КК України, визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого щире каяття та наявність у ОСОБА_11 малолітньої дитини.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому, суд врахував, що диспозиція ч.2 ст.286 КК України передбачає два види наслідків це спричинення смерті потерпілого або заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, а оскільки від скоєного настали тяжкі наслідки смерть потерпілої, то районний суд з урахуванням особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання, прийшов до правильного висновку, що виправлення ОСОБА_11 можливе лише в місцях позбавлення волі.

Звідси, колегія суддів приходить до переконання, що призначене районним судом обвинуваченому покарання, з урахуванням ст.414 КПК України неможна визнати явно несправедливим в наслідок його м`якості.

Що стосується прохання апелянта зменшити суми стягнення моральної шкоди то колегія суддів приймає до уваги, що потерпілі мати та чоловік загиблої ОСОБА_12 , перенесли великі за об`ємом та важкі за характером страждання, у зв`язку зі смертю доньки та дружини, а тому, враховуючи ставлення самих потерпілих з цього приводу, вважає справедливим призначений районним судом розмір стягнення моральної шкоди.

Таким чином, оскільки апеляційною інстанцією не встановлені порушення кримінального закону, не виявлені істотні порушення кримінального процесуального закону, а встановлена безпідставність апеляційних доводів, то колегія суддів вважає, що вирок районного суду слід залишити без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.07.2015р. щодо ОСОБА_11 без змін.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді