Справа № 738/1808/15-к
№ провадження 1-в/738/448/2015
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року Менський районний суд
Чеpнiгiвської областi
в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2
за участю
прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника установи ОСОБА_5

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена із застосуванням відеоконференції з Менською виправною колонією № 91 клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А H О В И В:
У листопаді 2015 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування до нього пільги, передбаченої ст. 81 КК України, а саме: умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Клопотання мотивовано тим, що вироком колегії суддів судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду Одеської області за ст. 185 ч. 5, 187 ч. 4, 70 ч. 1 КК України до 12 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим по даному і вироку Апеляційного суду Одеської області від 30.03.2007 року остаточно призначено покарання 15 років позбавлення волі. Строк відбування покарання рахується з 12.06.2004 року.

Засуджений вважає, що він став на шлях виправлення, характеризується позитивно, відбув відповідну частину строку покарання, тому наполягав на застосуванні до нього пільги, передбаченої ст. 81 КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав свої вимоги та просив звільнити його умовно достроково від подальшого відбування покарання.

Представник Менської виправної колонії № 91 в судовому засіданні показав, що засуджений ОСОБА_4 в Менській ВК № 91 відбував покарання з 19.11.2012 року. Рішенням апеляційної комісії ДПтС України з питань розподілу направлення та переведення для відбування покарання осіб засуджених до позбавлення волі від 19.10.2013 року з виправної колонії середнього рівня безпеки переведений до ПКТ колонії максимального рівня безпеки строком на два роки. З 20.10.2013 року відбував покарання в Житомирській ВК № 4. З 04.11.2015 року і по теперішній час відбуває покарання в Менській ВК № 91. На даний час не працевлаштований, бажання працевлаштуватись не виявляє, участі в роботі по благоустрою установи не приймав. За час відбування покарання зарекомендував себе негативно: за порушення режиму утримання отримав 16 дисциплінарних стягнень, з яких 13 правами начальника установи, двічі поміщався в ДІЗО, один раз переводився до ПКТ. Засуджений ОСОБА_4 не заслуговує умовно дострокового звільнення, оскільки він не довів свого виправлення, потребує подальшого контролю за його поведінкою.

Прокурор заперечував проти задоволення вимог засудженого ОСОБА_4 .

В судове засідання представник спостережної комісії Менської РДА не прибув, але відповідно до вимог ст.539 ч.4 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання засудженого, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Заслухавши пояснення засудженого ОСОБА_4 та представника адмiнiстрацiї установи, думку прокурора, який вважає клопотання не обґрунтованим, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно ч. 3 ст. 81 КК України, умовно дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.

Підставою для умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку, а й активна форма його поведінки: активна участь в суспільному житті, сумлінне виконання громадських доручень, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Під сумлінним ставленням до праці слід розуміти постійну свідому участь в суспільно корисній праці, систематичне виконання і перевиконання виробничих завдань, якість виконання роботи, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи, додержання правил охорони праці й техніки безпеки.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання. Хоча ст. 81 КК України не наказує враховувати при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки та ставлення до праці, висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Судом було встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в Менській ВК № 91, призначене вироком колегії суддів судової палати по кримінальним справам Апеляційного суду Одеської області від 11.08.2008 року, яким його було засуджено за ст. 185 ч. 5, 187 ч. 4, 70 ч. 1 КК України до 12 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим по даному вироку і вироку Апеляційного суду Одеської області від 30.03.2007 року остаточно призначено покарання 15 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог чинного законодавства, при розгляді питання щодо застосування до засудженого пільги, зокрема ст. 81 КК України, на якій наполягав в судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 , суд зобов`язаний звернути увагу на поведінку засудженого за весь період відбування покарання.

Враховуючи грубі порушення режиму утримання засудженим ОСОБА_4 , його небажання працювати, підтримання ним товариських зв`язків із засудженими негативної спрямованості, суд не вбачає в діях засудженого динаміки, яка б свідчила про його виправлення та перевиховання, та приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 не готовий до самокерованої правослухняної поведінки за межами установи, потребує подальшого контролю за ним, а його клопотання про умовно дострокове звільнення подано передчасно.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 81 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.
Суддя ОСОБА_1