26.01.2016 Справа № 367/116/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2015 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Ірпеня матеріали кримінального провадження внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000018 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ірпінь Київської області, є громадянином України, українець, із професійно-технічною освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий: 14.12.2010р. Ірпінським міським судом Київської області за ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України; 07.09.2011р. Ірпінським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, 25.07.2014р. звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про Амністію у 2014 р», проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
02.01.2016 приблизно об 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи в автомобілі «Daewoo Lanos» д/н НОМЕР_1 по вул. Нове Шосе у м. Буча Київської області, скориставшись неуважністю водія вказаного автомобіля ОСОБА_4 , а також тією обставиною, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, повторно, таємно вчинив крадіжку мобільного телефону марки «NOKIA 107», який належить ОСОБА_4 , вартість якого відповідно до висновку спеціаліста щодо вартості викраденого майна від 04.01.2016 року складає 558,00 гривень. Після вчинення вказаної крадіжки, ОСОБА_5 залишив місце скоєння злочину та розпорядився вказаним мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріальний збиток на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразились у незаконному таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, вчинив кримінальний злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

11 січня 2016 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 було укладено угоду про примирення, яку обвинувачений надав через канцелярію суду для доручення до матеріалів справи, щоб затвердити у судовому засіданні.
Згідно умов угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України сторони погодились, про те, що ОСОБА_5 повністю визнає свою винуватість за пред`явленим обвинуваченням, сторони погоджуються, що його дії за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковано вірно, також зазначено, що сторони угоди дійшли згоди з приводу відшкодування шкоди завданої злочином та обвинуваченим така шкода була компенсована у повному обсязі у сумі 558 гривень.

Крім того, сторони угоди погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 , а саме за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки. Також сторони досягли домовленості щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування узгодженого ними покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України із іспитовим строком на 3 роки.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив суду, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив суд затвердити угоду про примирення від 11.01.2016 року і призначити йому узгоджену в ній міру покарання, при цьому в підготовчому судовому засіданні беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Також обвинувачений ОСОБА_5 зазначив, що вони із потерпілим примирилися, він вибачився за вчинений кримінальний злочин та повністю відшкодував спричинену шкоду. Пояснив, що наслідки укладання угоди йому відомі.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтвердив суду, що угода про примирення укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Просив суд затвердити угоду про примирення, призначити узгоджену в ній міру також повідомив, що обвинуваченим повністю відшкодовано матеріальну шкоду.

У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Суд, заслухавши прокурора, потерпілого, обвинуваченого, дослідивши угоду про примирення, матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про примирення з огляду на наступне.

Відповідно до з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно із ч. 3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Відповідно до ст. 471 КПК України в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, які обвинувачений зобов`язаний вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Перевіривши угоду про примирення укладену між обвинуваченим та потерпілим на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні вимоги, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, узгоджене покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості. Крім того, дії обвинуваченого за вказаною статтею кваліфіковано правильно.

Суд вважає, що при узгодженні, в угоді про примирення, міри покарання обвинуваченому, а саме за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки та звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування узгодженого покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України із іспитовим строком на 3 роки, сторонами враховано особу обвинуваченого, який раніше судимий останній раз 07.09.2011р. Ірпінським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, 25.07.2014р. звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про Амністію у 2014 р», не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, та обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , яким є його щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлено.
Крім того, судом встановлено, що угода про примирення від 11 січня 2016 року укладена між потерпілим та обвинуваченим відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, укладання угоди не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, наявні фактичні підстави для визнання винуватості, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

При цьому в судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, свої права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

За таких підстав суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

На підставі ст. 76 КК України суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази мобільний телефон марки «Нокіа 107», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_4 повернути власнику.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 374-376, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Угоду про примирення від 11 січня 2016 року укладену у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000018 між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 - затвердити.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 3 (три) роки не вчинить нового злочину.

На підставі статті 76 УК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази мобільний телефон марки «Нокіа 107», який переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_4 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1