Бориспільський міськрайонний суд Київської області
Справа № 1-507/2010
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2010 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Вознюка С.М.,

при секретарі Ярмак М.І.,

за участю прокурора Фастова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_3, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого заступником директора ТОВ "Маннол-Логістик", військовозобовязаного, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, -

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 вчинив порушення правил дорожнього руху, що спричинило тілесні ушкодження середньої тяжкості, тобто злочин, передбачений ч.1 ст. 286 КК України, за наступних обставин.

02.01.2010 року, близько 17.30 год., в вечірній період доби, при несприятливих погодних умовах у вигляді засніженого дорожнього покриття, ОСОБА_1, керуючи на правових підставах технічно справним автомобілем «SUZUKI GRAND VITARA», н.з. АІ 9688 СА, який належить ОСОБА_2, рухався зі швидкістю приблизно 40 км/год. по вул. Бориспільській с. Чубинське Бориспільського району Київської області, в напрямку м. Київ.

Під час руху по зазначеній автодорозі, водій ОСОБА_1, проїжджаючи повз готель «Корона», що по вул. Бориспільська в с. Чубинське, проявляючи злочинну самовпевненість, не проявив уваги до дорожньої обстановки, чим грубо порушив п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху (далі ПДР), не вибрав безпечну швидкість руху, чим грубо порушив п. 12.1 ПДР, при виникненні небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, чим грубо порушив п. 12.3 ПДР, не вибрав безпечний боковий інтервал, чим грубо порушив та п. 13.1 ПДР, допустив зіткнення з задньою частиною автомобіля HUNDAI GEDS», н.з. АА 4806 АТ, під керуванням ОСОБА_3, який стояв на правому узбіччі в напрямку м. Київ.

В результаті зіткнення транспортних засобів водій автомобіля «HUNDAI GEDS», н.з. АА 4806 АТ, ОСОБА_3, яка знаходилася в салоні власного автомобіля, отримала тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забою правого плеча, забою грудної клітки із переломом VI ребра справа по пахвинній лінії та забоєм печінки з гематомою, які згідно висновку експерта від 20.10.2010 №165д відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_1, який грубо порушив Правила дорожнього руху, а саме: п. 2.3 ПДР, згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.1 ПДР, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, що мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.3 ПДР, згідно якого у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди; п. 13.1 ПДР, згідно якого водій в залежності від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей перевозимого вантажу та стану транспортного засобу повинен дотримуватися безпечного інтервалу та безпечної дистанції.

Порушення ОСОБА_1 п.п. 2.3 «б», 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному звязку з ДТП та отриманням ОСОБА_3 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Такі дії ОСОБА_1, які виразились в порушенні наведених правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_3 середньої тяжкості тілесне ушкодження, органами досудового слідства кваліфіковані за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому злочині визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному та надав згоду на проведення судового розгляду в порядку, передбаченому ч.3 ст. 299 КПК України, оскільки він не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному висновку. При цьому судом встановлено, що підсудний правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позицій. Тому заслухавши думку підсудного та прокурора, й розяснивши їм положення ст. 299 КПК України, про те що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються за виключенням документів, що характеризують особу підсудного, речові докази та судові витрати в справі.

Підсудний ОСОБА_1 під час судового розгляду показав, що він дійсно 02.01.10 близько 17.30 год. він рухався по вул. Бориспільський, що розташована в с. Чубинське Бориспільського району Київської області, в напрямку м. Київ, на автомобілі «SUZUKI GRAND VITARA», який належить його матері ОСОБА_2, та згідно відмітки у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу яким він має право керувати. Проїзна частина дороги була неосвітлена, покрита вкатаним снігом. В автомобілі він рухався сам. Виїжджаючи із с. Чубинське, зі швидкістю приблизно 40 км/год., з ввімкненим ближнім світлом фар, попереду, на відстані близько 50-70 м від нього він помітив автомобіль, який стояв в попутному напрямку руху ближче до правого краю проїжджої частини з увімкненим габаритним світлом. Він вирішив його об'їхати по зустрічній смузі руху. Коли відстань між ними зменшилась приблизно до 30 м, то в стоячому автомобілі засвітилися задні габаритні вогні «стопи» та світло заднього руху автомобіля. В цей час він втратив керування та намагався уникнути зіткнення, однак останнього уникнути не вдалось. Після цього він вийшов з автомобіля та побачив, що з автомобіля HUNDAI GEDS», з яким він зіткнувся, вийшла жінка, а із-за передньої частини даного автомобіля вийшов чоловік. Спочатку він оглянув автомобілі, а потім місце пригоди, після чого посередині проїзної частини він помітив, що на даній дорозі вибоїни, оскільки дорогу не чистили. Вину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, просив врахувати, що у нього на утриманні є малолітня дитина, а він сам працює у відрядженнях, тому просив не вилучати у нього права. Зазначив також, що сплатив потерпілій відшкодування в розмірі 34000 грн., що підтверджується матеріалами кримінальної справи.

Враховуючи покази підсудного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 в інкримінованому органами досудового слідства злочині доведена повністю, а його дії за ч. 1 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно, оскільки останній вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілій ОСОБА_3 тілесні ушкодження середньої тяжкості. Злочин вчинено за обставин, зазначених в обвинувальному висновку.

З цього приводу у суду відсутні сумніви з приводу призначення ОСОБА_1 покарання за ч.1 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, дані про особу підсудного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання, у звязку з чим суд прийшов до висновку про відсутність підстав для обрання ОСОБА_1 покарання, повязаного з ізоляцією від суспільства та арешту. Суд вважає за можливе застосувати до підсудного покарання у виді штрафу.

Визнання вини підсудним, його щире каяття у скоєному, активне сприяння ним розкриттю злочину та відшкодування завданої шкоди, суд визнає обставинами, які помякшують його відповідальність.

Крім того, потерпіла просила закрити кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за примиренням, однак судом відмовлено у задоволенні такого клопотання.

Обтяжуючих відповідальність обставин судом не встановлено, про них не зазначив і прокурор.

Раніше ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягався, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину.

Таким чином суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України, у виді мінімального штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Крім того, зважаючи на наявність помякшуючих відповідальність обставин, та необхідність збереження права керування транспортними засобами у ОСОБА_1, оскільки робота повязана з керуванням транспортним засобом, та необхідністю утримання ним малолітньої дитини, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення підсудного та попередження скоєння ним нових злочинів.

Речові докази у справі відсутні. Судових витрат у справі не встановлено, про них не зазначив і прокурор.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_1 (а.с. 46) слід залишити у виді підписки про невиїзд, після набрання вироком законної сили, - скасувати.

Керуючись ст.ст. 322, 323, 324, 328 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп. без позбавлення права керування транспортними засобами.

Засуджений ОСОБА_1 зобовязаний в місячний строк сплатити суму штрафу з моменту набрання вироком суду законної сили.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу ОСОБА_1 залишити підписку про невиїзд з постійного місця проживання. Після набрання вироком законної сили запобіжний захід скасувати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області на протязі 15 діб через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляції.

Суддя С.М.Вознюк