Справа №705/2334/14-к
1-кп/705/47/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.11.2015 м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань Черкаської області кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР за № 0000028 по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Умань Черкаської області, українця, громадянина України, з вищою освітою , одруженого, має на утриманні 2-х малолітніх дітей , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15 , ч.1 ст.201, ч.2 ст.15, ч. 1 ст.359 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 , органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що він 18 квітня 2013 року, не маючи дозволу ( ліцензії) на розроблення, виготовлення спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв?язку, інших засобів негласного отримання інформації, торгівлю спеціальними технічними засобами для зняття інформації з каналів зв?язку , іншими засобами негласного отримання інформації, знаходячись за місцем своєї роботи за адресою : АДРЕСА_2 , використовуючи власний комп?ютер, на Інтернет сайті « www. KeeLog.com», незаконно придбав на своє ім?я десять апаратних кейлогерів PS/2 з внутрішньою пам?яттю флеш до 2 Гб, що відноситься до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації , проте свій злочинний умисел не довів до кінця з причин , що не залежали від його волі , так як ці пристрої 26.04.2013 року були вилучені Київською регіональною митницею Державної митної служби України у ході митного огляду міжнародного експрес відправлення .

Він, же у квітні 2013 року, реалізуючи свій злочинний умисел , направлений на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації , не маючи дозволу ( ліцензії) на розроблення, виготовлення , придбання спеціальних технічних засобів для зняття інформації з каналів зв?язку, інших засобів негласного отримання інформації, торгівлю спеціальними технічними засобами для зняття інформації з каналів зв?язку, іншими засобами негласного отримання інформації , знаходячись за місцем своєї роботи за адресою : АДРЕСА_2 , використовуючи власний комп?ютер , на Інтернет сайті « www. KeeLog.com», достовірно знаючи, що товар , який пропонується на вказаному сайті знаходиться в Республіці Польща, незаконно придбав на своє ім?я десять апаратних кейлогерів PS/2 з внутрішньою пам?яттю флеш до 2 Гб, що відноситься до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, проте свій злочинний умисел не довів до кінця з причин , що не залежали від його волі , так як ці пристрої 26.04. 2013 року були вилучені Київською регіональною митницею Державної митної служби України у ході митного огляду міжнародного експрес відправлення.

Таким чином орган досудового розслідування інкримінує обвинуваченому ОСОБА_5 - « … Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 359 КК України закінчений замах на незаконне придбання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 201 КК України закінчений замах на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації.. ….» .

Прокурор в суді, підтримав вказане обвинувачення та вказав, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 359, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 201 КК України є вірною, а факт вчинення ним кримінальних правопорушень є доведеним під час досудового та судового слідства доказами.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які, передбачена ч.2 ст. 15 , ч.1 ст.201, ч.2 ст.15, ч. 1 ст.359 КК України, не визнав повністю.

Захисник обвинуваченого вважає, що його підзахисного слід виправдати за даним обвинуваченням із-за недоведеності пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення та із-за відсутності в його діях складів злочину.

Судом при проведенні судового слідства було встановлене наступне.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не визнавши своєї вини в інкримінуємих йому кримінальних правопорушень дав наступні показання. Так, він вказав, що за освітою він педагог і вже довгий час працює в магазині «Діавест Комп`ютерний світ» за адресою: м. Умань вул. П.Комуни, 30, керівником відділу продаж. В 2012 році, десь приблизно під новий рік, до нього прийшов чоловік, з проханням замовити пристрої, які назвав «кейлогери». Відрекомендував себе він як ОСОБА_6 . Такі пристрої в магазині не продавались. Він повідомив даного чоловіка, що в їх магазині, таких пристроїв нема і ніколи не було, що він про такі навіть не чув. Чоловік пояснив, що він вже довгий час шукає такі пристрої, однак їх ніде нема і попросив йому хоча б чимось допомогти. Він повідомив йому, що зараз багато роботи в магазині і в нього нема часу. Сказав, що якщо він хоче може підійти після нового року і можливо він зможе йому допомогти. Згодом даний чоловік знову прийшов. Він пошукавши в Інтернеті, та знайшов, те що шукала дана людина. Зробив роздруківку та пояснив, що дані пристрої можна замовити через Інтернет з Польщі. Чоловік взявши дану роздруківку пішов, але згодом повернувся та пояснив, що не володіє комп`ютером, тому просив допомогти йому замовити дані пристрої, через інтернет. Чоловік казав, що працює водієм і його на роботі попросили замовити дані пристрої. Дійсно, він його бачив неодноразово в центрі міста біля податкової. Ніякої підозри він в нього не викликав і тому він допоміг йому замовити те, що його просив даний чоловік, а саме «кейлогери». Гроші чоловік йому дав. Він замовив один. Коли дана річ прийшла, чоловік прийшов і забрав її, сказавши, що якщо підійде, то він прийде знову замовить. Через деякий час даний чоловік ОСОБА_7 зателефонував та повідомив, що звільняється з роботи, але дані «кейлогери» ще потрібні і з ним зв`яжеться інша людина « ОСОБА_8 » і замовляти буде він. Дійсно, цей так званий ОСОБА_8 зателефонував, хоча його голос був дуже схожий на голос ОСОБА_9 , і сказав, що хоче замовити «кейлогери». Він надав йому інформацію, яку він хотів і замовив йому дані речі в кількості 10 шт.. Коли «кейлогери» мали прийти, то до нього в магазин прийшов слідчий та детально розповів йому, що це за «кейлогери» і для чого вони використовуються. Пізніше, коли він разом з захисником був викликаний до слідчого, то в приміщенні СБУ, на стенді де розміщені були фото працівників СБУ, він впізнав того ОСОБА_9 , який приходив до нього, це був працівник СБУ. Він вказував на дані обставини слідчому, однак слідчий лише викликав дану особу і останній повідомив, що його не знає. Коли стало питання щодо допиту працівників магазину, які теж бачили працівника СБУ, то слідчий знехтував даними обставинами. При цьому, дані «кейлогери» він бачив лише на картинці. Для чого призначені дані пристрої йому не було відомо, за свої кошти він нічого не купував.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що він навчався в Уманському педагогічному університеті, його викликав декан і сказав, що треба піти з працівниками СБУ, щоб бути свідком. Слідчий СБУ в магазині пред`явив документи, вони з іншим понятим підійшли до комп`ютера, подивились якісь повідомлення, сфотографували. Протокол він підписував.

Експерт ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що він проводив експертизу (висновок експерта №424/3 від 27 травня 2013 року) по матеріалах даного кримінального провадження. Відповіді на питання, які ставились перед експертом під час призначення експертизи категоричні, а саме надані на дослідження пристрої , знаходяться в робочому стані, відносяться до спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, виконані у вигляді перехідника типу PS/2 «вилка/розетка». При цьому, в судовому засіданні експерт наголосив, що пересічний громадянин, без відповідної освіти та знань подивившись на досліджувані ним пристрої не зможе сказати, що це за пристрої і як їх використовують. Тобто, якщо обвинувачений ОСОБА_5 , не має спеціальної освіти та знань з приводу спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, то він і не може, дивлячись на предмет, що зовні схожий на перехідник, знати, що це за предмет і як він використовується.

Сторона обвинувачення - прокурор в судовому засіданні вказував, що вина ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується наступними на його думку доказами дослідженими в судовому засіданні :

-постановою про призначення групи прокурорів від 23.04.2013 року, постановою про зміну складу групи прокурорів від 22.05.2013 року, постановою про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 04.06.2013 року, постановою про зміну складу групи прокурорів у кримінальному провадженні від 09.09.2014 року (т.1 а.с. 118,120, 123, 124);

-повідомленням про початок досудового розслідування (т. 1 а.с.- 121, 127);

-постановою про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 04.06.2013 року ( т. 1 а.с. 125-126 );

-витягом з кримінального провадження № 0000028 (т. 1 а.с.- 128);

-листом начальника митниці на адресу слідчого в якому зазначено, що 26 квітня 2013 року в зону митного контролю відділу митного оформлення № 3 митного поста «Спеціалізований» з Польщі до України на ім`я ОСОБА_12 надійшло міжнародне експрес-відправлення і в інвойсі зазначено «PS computer PS2 bus logger Flash 2 Gb» у кількості 10 шт..(т. 1 а.с.- 129);

(Сторона захисту в судовому засіданні звертала увагу учасників судового розгляду і суду на той факт, що сторона обвинувачення інкримінує обвинуваченому контрабанду «..переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю..», однак дана обставина доводить той факт, що на ім`я ОСОБА_12 надійшло міжнародне експрес-відправлення саме через митний контроль, а не по за ним, що виключає контрабанду в розумінні КК України).

-ухвалою слідчого судді про дозвіл на обшук іншого приміщення від 16 травня 2013 року (а.с. 130)

( При цьому сторона захисту в судовому засіданні звертала увагу учасників судового розгляду і суду на той факт, що вказана ухвала слідчого судді винесене з порушенням норм КПК України, а тому всі похідні від неї слідчі дії та винесені у зв`язку з цим процесуальні рішення є не законними та такі, що отримані у непередбачений законом спосіб).

-протоколом обшуку від 22.05.2013 року та фото таблицею до нього під час якого були вилучені повідомлення на електронній поштовій скриньці (а.с. -132-158 )

( При цьому сторона захисту в судовому засіданні звертала увагу учасників судового розгляду і суду на той факт, що всі вилучені повідомлення: а саме наявна в них інформація записана невідомою іноземною мовою, тому, як сторона захисту так і суд позбавлений можливості прочитати та зрозуміти, що саме це за інформація, якого вона змісту. При цьому захист також наголосив, що особи поняті, які були присутні при обшуку, також не могли розуміти, що це за повідомлення і який їх зміст. Перекладач чи відповідний спеціаліст до проведення обшуку не залучався).

- рапортом старшого слідчого СВ УСБУ в Черкаській області ОСОБА_13 від 15.07.2013 року, в якому слідчий стверджує, що ним з використанням онлайн інтернет-перекладача здійснено переклад тексту (т. 1 а.с. 159-163);

(Сторона захисту в судовому засіданні звертала увагу учасників судового розгляду і суду на той факт, що даний, так званий переклад, проведений слідчим, є незаконним так як переклад проведений не компетентною особою з порушенням встановлених норм Закону, при цьому захист зауважив, що достовірно ствердити, що перекладено саме зміст електронної скриньки ОСОБА_5 не можливо, крім того, так званий переклад здійснено майже через два місяці після обшуку).

-ухвалою слідчого судді від 16.05.2013 року про тимчасовий доступ до речей і документів (т.1 а.с - 164);

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 21.05.2013 року (т. 1 а.с. 166-168);

(Надані стороною обвинувачення документи на аркушах справи т. 1 а.с.- 170-173 складені іноземною мовою, тому зрозуміти, що саме це за документи і який їх зміст суд позбавлений можливості).

-ксерокопією заяви на відправлення переказу (т. 1 а.с. - 174);

-протоколом огляду речей і документів від 03.06.2013 року з фототаблицею (т. 1 а.с. 175-188);

- рапортом старшого слідчого СВ УСБУ в Черкаській області ОСОБА_13 від 25.07.2013 року, в якому слідчий вказує, що він з використанням онлайн інтернет-перекладача здійснив переклад (т. 1 а.с. 189);

(Сторона захисту в судовому засіданні звертала увагу учасників судового розгляду і суду на той факт, що даний, так званий переклад, як і попередній, що проведений слідчим, є незаконним і не може оцінюватись як такий що відповідає вимогам Закону).

- постановою про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів провадження та передачу їх на зберігання від 06.06.2013 року ;

- протоколом огляду від 23.05.2013 року, згідно якого слідчий одноособово провів огляд інтернет-сайту (т. 1 а.с. 191-200);

- постановою про призначення судового-технічної експертизи від 21.05.2013 року (т. 1 а.с.- 201);

- висновком експерта № 424/3 від 27.05.2013 року (т. 1 а.с 202-207)

( При цьому сторона захисту в судовому засіданні звертала увагу учасників судового розгляду і суду на той факт, що вказана постанова слідчого згідно бланку на якому вона виготовлена виносилась слідчим СВ УСБУ України в Черкаській області ОСОБА_13 в м. Черкаси, однак в самій постанові вказано, що вона винесена в м. Києві. Крім того, на експертизу були надані предмети, які нібито були вилучені 21.05.2013 року, а огляд даних речей проводився 03.06.2013 року вже після проведення експертизи ).

-протоколом огляду речей та фототаблицею до нього від 01.06.2013 року (т. 2 а.с. 3-25). Станом на 01.06.2013 року, згідно висновку експерта від 27.05.2013 року, вказані слідчим в протоколі огляду речей від 01.06.2013 року речі є ідентифіковані, однак слідчий не бере дану обставину до уваги.

-постановою про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів провадження та передачу їх на зберігання від 06.03.2013 року(т. 2 а..с - 26). Тобто, передача на зберігання оглянутих 01.06.2013 року речей, відбулась лише 06.06.2013 року;

Надані суду, в судовому засіданні, стороною обвинувачення характеризуючі дані на особу обвинуваченого ОСОБА_5 вказують, що даний громадянин є порядним, чесним та зразковим сім`янином (т. 2 а.с.- 29-41).

Версія обвинуваченого з приводу не вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, не спростована дослідженими в судовому засіданні доказами, не спростована, така версія і прокурором при його виступі в судових дебатах, в яких прокурор обмежився виключно переліком наданих ним доказів, та пропозицією призначення обвинуваченому покарання. Стороною обвинувачення жодних клопотань з приводу виклику для допиту як свідків інших осіб, які б могли спростувати версію обвинуваченого не заявлялось.
В той же час докази, подані стороною обвинувачення, яка проти закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, які були досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні, не заперечувала, на думку суду, не доводять причетність ОСОБА_5 до злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується.
Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведення її вини, а обвинувальний вирок може ґрунтуватися тільки на переконливих та безспірних доказах.

Оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх допустимості, достовірності і достатності, суд приходить до висновку що пред`явлене ОСОБА_5 обвинувачення в скоєнні ним кримінальних правопорушень, які передбачені ч.2 ст. 15 , ч.1 ст.201, ч.2 ст.15, ст.359 ч.1 КК України, не знайшло свого підтвердження під час судового слідства, а тому, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.201, ч.2 ст.15, ч. 1 ст.359 КК України, підлягає виправданню за відсутності в його діях складу кримінальних правопорушень .

Згідно ст.. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. За ст.. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини 1950 року , ратифікованою Верховною Радою України Законом від 17.07.1997 року №457/97/ВР, при визначенні кримінального обвинувачення кожному гарантовано право на справедливий розгляд справи щодо нього незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону, та застосування презумпції невинуватості. Тобто відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини 1950 року, кожна людина, обвинувачена у вчиненні кримінального злочину, вважається невинуватою доти, доки її вину не буде доведено згідно з законом. Аналогічні гарантії містить і Міжнародний пакт про громадянські і політичні права 1966 року, ратифікований Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 19.10.1973 року.

П. 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини, вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. (Рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).
Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У ст.. 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплено, зокрема, такі, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення обвинуваченому права на захист.

Зазначені конституційні положення та положення чинних міжнародних договорів відображені в кримінально-процесуальному законодавстві України

Так, в статті 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини. Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципів верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. В статті 17 КПК України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. При цьому, згідно ст.. 22 ч.6 КПК, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженню наряду з іншим підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого та прокурора.
Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні злочину. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про практику застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта та на підставі доказів, наданих суду сторонами кримінального провадження.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України. Суд зазначає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України, тобто при наявності об`єкту та об`єктивної сторони (об`єкт, діяння, наслідки, причинний зв`язок, а іноді, крім того, час, спосіб, місце, обстановка вчинення злочину, розмір заподіяної шкоди) і суб`єкту та суб`єктивної сторони (суб`єкт, вина, крім того, у ряді випадків, мотив, мета), ознак, які характеризують діяння як злочин. Сукупність таких ознак має назву - "склад злочину". Відсутність хоча б одного елементу із вище перелічених судом виключає склад кримінального правопорушення, а, відповідно, виключає саму підставу для притягнення до кримінальної відповідальності.

За таких обставин, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_5 до злочинів, в яких він обвинувачується. Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності в межах пред`явленого обвинувачення, суд приходить до переконання про недоведеність причетності обвинуваченого до закінченого замаху на незаконне придбання спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації та закінченого замаху на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, тобто до вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 359, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 201 КК України. У зв`язку з недоведеністю вчинення кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , суд приходить до переконання, що ОСОБА_5 необхідно визнати невинуватим та виправдати у відповідності до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.
При цьому суд приймає до уваги, що кримінальне провадження перебувало на розгляді в суді досить тривалий час і прокурор мав можливість надати відповідні докази на підтвердження пред`явленого обвинувачення або ж відмовитись від нього, проте цього не зробив.
Питання про процесуальні витрати, а саме витрати на проведення експертизи підлягає вирішенню в порядку ст. 124 КПК України.
Питання щодо речових доказів перед судом не порушувалось, жодні речові докази сторонами кримінального провадження суду не надавались..

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , - не обирався.

Керуючись ст..ст. 368-371, 373-374, суд -

В И Р І Ш И В :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинним по пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.201, ч.2 ст.15, ч. 1 ст.359 КК України та виправдати .

Судові витрати за проведення експертизи №424/3 від 27.05.2013 року в сумі 1467,84 грн. - віднести за рахунок держави.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Черкаської області протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно: Суддя: