АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10-108/2010Головуючий у 1-й інстанції Берегуляк Ф.Г.
Провадження № 10-108/2010 Доповідач - Кунець І.М.
Категорія - зпобіжні заходи
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2010 р. м.Тернопіль

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - Кунця І.М.

Суддів - Гавриш Г. П., Максимович Ю. А.,

з участю : прокурора-Зварича В.Б.

слідчого-Гончарука С.М.

обвинуваченого-Свиста О.В.

ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали за апеляціями обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 на постанову Тернопільського міськрайонного суду від 23 вересня 2010 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 23 вересня 2010 року ОСОБА_2 замінено міру запобіжного заходу з підписки про невиїзд на взяття під варту.

Органом досудового слідства ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружений, ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимий, з його слів працюючий різноробочим Петриківського будинку для перестарілих обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.І ст. 309, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 315 КК України.

В апеляціях обвинувачений ОСОБА_2 та його захисник ОСОБА_3 просять скасувати вказану постанову суду, відмовити йому в обранні міри запобіжного заходу в виді взяття під варту, звільнити його з під варти та обрати запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, оскільки постанова суду не є мотивована, стверджування, що ОСОБА_2 в ході розслідування перешкоджає встановленню істини по справі, здійснюючи тиск на свідків нічим не підтверджене, при винесенні постанови суд не керувався статтями КПК, які регулюють зміну міри запобіжного заходу. Також апелянти вважають, що слідчим та судом порушено право на захист ОСОБА_2, оскільки про розгляд справи не був повідомлений його захисник, мимо його волі йому надали іншого захисника, який не був судом призначений до участі згідно вимог КПК.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3, які підтримали подані апеляції, пояснення слідчого, який пояснив, що умов підписки про невиїзд ОСОБА_2 не порушував, даних що він може продовжувати займатися злочинною діяльністю, скритися від органів досудового слідства та суду, та що він чинив тиск на свідків в справі немає, про це, що ОСОБА_2 працює він заявив при розгляді подання в судді, цих даних ще не перевіряв , захисника ОСОБА_4 до участі в справі він не допускав, постанови про це не виносив, думку прокурора, який вважає постанову суду законною і обгрунтованою, ознайомившись з матеріалами справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_2 25 серпня 2010 року обрано органом досудового слідства міру запобіжного заходу в вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

Згідно ч.2 ст. 151 КПК України ця міра запобіжного заходу може бути замінена більш суворим запобіжним заходом в тому випадку, якщо підозрюваний або обвинувачений порушить дану ним підписку.

Ні в поданні слідчого, ні в постанові суду нічого не вказано про те, що ОСОБА_2 порушив дану ним підписку про невиїзд і в засіданні апеляційного суду слідчий пояснив, що таких даних в справі немає.

Відповідно до ч.І ст.155 КПК України та роз'яснень, що містяться у п.З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 року № 4 « Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту на стадіях дізнання і досудового слідства» взяття під варту на стадіях дізнання і досудового слідства застосовується лише в справах про злочин, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад три роки та коли є достатні підстави вважати, що особа може ухилятися від слідства й суду або виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжувати злочинну діяльність.

В поданні слідчий вказує, що перебуваючи на волі, ОСОБА_2 може продовжувати займатися злочинною діяльністю, скритися від органів досудового слідства та суду, та стверджує, що в ході розслідування він перешкоджає встановленню істини у справі, здійснюючи тиск на свідків з метою зміни показів, але жодним чином це не мотивує.

Крім того, в поданні слідчий вказує, що ОСОБА_2 ніде не працює, що виходячи із пояснень апелянтів, не відповідає дійсності.

Наведене свідчить про те, що в порушення вимог ст.ст. 148, 150 КПК України подання слідчого є недостатньо мотивованим та обгрунтованим в ньому наведені неперевірені дані щодо особи обвинуваченого, на що повинен був звернути увагу суд першої інстанції розглядаючи справу по суті.

Як видно із протоколів судових засідань, в процесі розгляду справи жодних даних про це, що ОСОБА_2 може ухилитися від дізнання, слідства чи суду, або буде перешкоджати встановленню істини у кримінальній справі, або може вчинити інші злочини , або не буде виконувати процесуальні рішення, та даних щодо його особи, що суд не досліджував, що зобов'язаний був зробити згідно ст. ст.148, 150 КПК України .

Тому і в постанові необхідність зміни міри запобіжного заходу ОСОБА_2 суд мотивував так само, як і в поданні слідчий. Крім тогоҐ, він обгрунтував обставини, що перебуваючи на волі ОСОБА_2 буде продовжувати злочинну діяльність та ухилятися від слідства і суду і негативно вплине на всебічність і повноту справи тому, що він не працює, що є не перевіреною ообставиною і сама по собі вона не може бути підставою для такого висновку.

Необхідність виконання по справі ряду слідчих дій, на що наголошується в поданні слідчого і в постанові судді, не є законною підставою для зміни міри запобіжного заходу і це не повинно братися до уваги при вирішенні цього питання.

Отже, ні слідчим, ні судом не наведено жодних підстав, які б давали можливість вважати, що ОСОБА_2 перебуваючи на волі може ухилятися від слідства й суду, або виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжувати злочинну діяльність , а тому не було підстав змінювати йому міру запобіжного заходу з підписки про невиїзд на взяття під варту.

Крім того, в процесі вирішення цих матеріалів допущено інші порушення кримінально процесуального закону.

Так, згідно протоколу судового засідання ( а.с. 4) від 23 вересня 2010 року, яке розпочалося в 14 годині 30 хвилин і закінчилось в 14 годин 45 хв. в цей же день, обвинувачений ОСОБА_2 заявив клопотання про участь в справі його захисника, який захищає його на досудовому слідстві, тобто ОСОБА_3 Постановою головуючого було вирішено розгляд подання відкласти до 16 годин 30 хвилин 23 вересня 2010 року для забезпечення явки захисника оббвинуваченого у судове засідання.

Даних про це, що захисник ОСОБА_3 повідомлявся про дане судове засідання в справі немає.

Згідно протоколу судового засідання від 23 вересня 2010 року, яке розглядалося в 16 годин ЗО хвилин і закінчилось в 17 годин 15 хвилин та ордера №936 участь в засіданні приймає захисник ОСОБА_4, про що немає постанови суду, що є порушенням вимог ст.44 КПК України.

Згідно вказаного протоколу судового засідання ОСОБА_2 від дачі показів відмовився, чому не вказано. Захисник ОСОБА_4 в захист свого підзахисного нічого не сказав і при вирішенні питання послався на думку суду.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку було порушено право обвинуваченого ОСОБА_2 на захист, оскільки суд не дивлячись на його клопотання, розглянув справу без участі його захисника, який не був належно повідомлений про час та місце розгляду справи.

Виносячи постанову про зміну міри запобіжного заходу, суд не керувався ст. ст. 165,165-1 КК України, які регулюють загальні положення щодо порядку застосування, скасування і зміни запобіжного заходу, та щодо постанови, (ухвали ) про застосування, скасування чи зміни запобіжного заходу.

Відповідно до ст.150 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім обставин, зазначених у ст. 148 КПК України, враховуються також обставини, що характеризують особу підозрюваного або обвинувачуваного ( його вік, стан здоров'я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання, тощо )

Ні з протоколу судового засідання, ні з постанови суду не вбачається, що при вирішенні цього питання судом враховано ці обставини.

Виходячи із наведеного, постанова суду підлягає до скасування, а матеріали про зміну ОСОБА_2 міри запобіжного заходу з підписки про невиїзд на взяття під варту закриттю.

ОСОБА_2 обрана міра запобіжного заходу органом досудового слідства в вигляді підписки про невиїзд і обирати її ще раз, як це просить в апеляції захисник ОСОБА_3, не потрібно . Також, скасовуючи постанову суду про зміну ОСОБА_2 міри запобіжного заходу в вигляді арешту, як це просить ОСОБА_3С, немає підстав відмовляти йому в обранні запобіжного заходу в вигляді арешту. Тому подані по справі апеляції підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції обвинуваченого ОСОБА_2 та його захисника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду від 23 вересня 2010 року стосовно ОСОБА_2 скасувати, а матеріали про заміну ОСОБА_2 міри запобіжного заходу з підписки про невиїзд на взяття під варту провадженням закрити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з-під варти негайно з зали суду.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_5