АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в залі апеляційного суду, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

на ухвалу Бабушкінського районного суд м. Дніпропетровська від 14 грудня 2015 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001163 від 12 грудня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_6 .

В апеляції захисник просить ухвалу суду скасувати, як незаконну, необґрунтовану та таку, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та обрати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник вказує на те, що всупереч вимогам ст.ст. 176, 177 КПК України, прокурором не було надано жодних доказів в обґрунтування заявлених ним в клопотанні ризиків.

Адвокат зазначає, що ОСОБА_7 усіма силами та засобами сприяє повному, швидкому та об`єктивному досудовому розслідуванню, що виключає наявність ризиків, а саме факту та ймовірності переховування останнього від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого та інші перешкоджання кримінальному провадженню.

Таким чином, при винесенні оскаржуваної ухвали, на думку захисника, слідчим суддею не було взято до уваги факт відсутності доведених та обґрунтованих ризиків, що призвело до порушення ним положень ч. 2 ст. 194 КПК України, де вказано, що слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання слідчий не доведе наявність усіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Поряд з цим, на переконання адвоката, слідчий суддя не надав оцінку тим обставинам, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, де мешкає зі своєю законною дружиною, яка не працює, оскільки доглядає за дитиною-інвалідом та малолітньою дитиною інвалідом, яка потребує постійного нагляду. Крім того, слідчий суддя залишив поза увагою й те, що ОСОБА_7 має постійне місце роботи та законне джерело доходів, а саме працює директором ПП «Відродження», допомагає своєму батькові, який прикований до ліжка у зв`язку з хворобою.

На переконання захисника, при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу його підзахисному, слідчим суддею не було оцінено всі обставини матеріалів, наданих стороною захисту в сукупності, зокрема: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, репутацію підозрюваного та наявність в нього судимостей.

Ухвалою Бабушкінського районного суд м. Дніпропетровська від 14 грудня 2015 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави.

Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя визнав, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, є обґрунтованою та посилався на ризики, передбачені п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких перешкоджає застосуванню запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, доводи захисника, який підтримав свою апеляційну скаргу, позицію підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу свого захисника, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів кримінального провадження, в провадженні Прокуратури Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001163 від 12 грудня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

12 грудня 2015 року, о 20.55 годині, в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, затримано ОСОБА_7

13 грудня 2015 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Колегією суддів встановлено, що при обрані запобіжного заходу, у відповідності з вимогами ст.ст. 193, 194 КПК України, слідчим суддею досліджено обставини в обсязі, необхідному для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Так, слідчим суддею об`єктивно взято до уваги дані про особу ОСОБА_7 , вагомість доказів щодо обґрунтованої підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КПК України, перевірено наявність ризиків, визначених у клопотанні слідчого.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів, вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення встановлених судом ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Таким чином, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов вмотивованого висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та наявність ризиків переховування останнього від органів досудового розслідування, знищення ним речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, та перешкоджання кримінальному провадження іншим чином.

При цьому, доводи захисника про те, що слідчий суддя не надав належної оцінки даним про особу підозрюваного, хоча і мають місце, однак самі по собі не є підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає, що порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам встановленим кримінальним процесуальним законом, ухвала є законною, обґрунтованою і вмотивованою та скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бабушкінського районного суд м. Дніпропетровська від 14 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді апеляційного суду :
____________ _______________ ______________ ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3