Справа № 183/4920/15
№ 1-кп/183/623/15
В И Р О К
іменем України
23 жовтня 2015 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000737 від 06.05.2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
05 травня 2015 року приблизно о 21.30 годин ОСОБА_5 знаходився поблизу Новомосковського кооперативного коледжу економіки та права ім.. ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_2 , де розмовляв з ОСОБА_4 . В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону, який належить ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно з корисливих мотивів, ОСОБА_5 05 травня 2015 року приблизно о 21.33 години, знаходячись в вищезазначеному місці, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, шляхом ривку вирвав з руки ОСОБА_4 мобільний телефон «НТС Explorer», який положив до своєї кишені та, ігноруючи прохання ОСОБА_4 повернути йому телефон, з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на суму 1.135 грн. 60 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, повідомивши суд про те, що дійсно 05.05.2015 року він знаходився в районі кооперативного коледжу та в нього виник умисел на відкрите викрадення чужого майна. Він став погрожувати потерпілому, а потім вихватив з його рук мобільний телефон, з яким пішов. Потерпілий просив його повернути телефон, але він не погодився. В скоєному розкаюється.

В судовому засіданні були досліджені докази вини обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме:

- показання потерпілого ОСОБА_4 про те, що 05.05.2015 року ОСОБА_5 із застосуванням погрози насильством, вихопив з його рук мобільний телефон та втік. Він кричав, щоб той повернув телефон, але ОСОБА_5 його не слухав;

- витяг з кримінального провадження № 0000737 від 06.05.2015 року, згідно якого 05.05.2015 року приблизно ор 21.30 годин невідома особа, знаходячись поблизу вул.. Радянської м. Новомосковська, відкрито заволоділа мобільним телефоном «НТС» у ОСОБА_4

(а.п. 18);

- протокол огляду місця події від 06.05.2015 року, згідно якого була оглянута територія біля будинку АДРЕСА_3 , де стався злочин

(а.п. 19);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17.07.2015 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_4 на фотознімку № 2 впізнав особу, яка 05.05.2015 року відкрито заволоділа його мобільним телефоном. Під № 2 знаходиться фотознімок ОСОБА_5

(а.п. 20-22);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.07.2015 року, згідно якого свідок ОСОБА_8 на фотознімку № 4 впізнав особу, яка 05.05.2015 року відкрито заволоділа мобільним телефоном ОСОБА_4 .. Під № 4 знаходиться фотознімок ОСОБА_5

(а.п. 23-25);

- висновок судово-товарознавчої експертизи № 3208-15 від 16.07.2015 року, згідно якої ринкова вартість мобільного телефону «НТС» станом на 05.05.2015 року складає 1.135 грн. 60 коп.

(а.п. 26-29);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.07.2015 року, згідно якого свідок ОСОБА_9 на фотознімку № 2 впізнав особу, яка 06.05.2015 року взяв кредит під заставу телефону «НТС». Під № 2 знаходиться фотознімок ОСОБА_5

(а.п. 30-32);

- протокол слідчого експерименту від 28.07.2015 року, в ході проведення якого потерпілий ОСОБА_4 показав та розповів про обставини скоєння відносно нього злочину 05.05.2015 року

(а.п. 38-39).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначені ст.. 67 КК України не встановив. Обставинами, які пом`якшують покарання, визначені ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття, добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Також суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно, займається суспільно-корисною працею.

Санкція ч. 2 ст. 186 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі. З урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, його наслідків, позиції потерпілого, який вважав, що обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити не суворе покарання без реального позбавлення волі, а також обраної позиції обвинуваченого, суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді мінімального покарання сприятиме виправленню його та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому суд вважає, що призначення максимального покарання, визначеного санкцією вказаної статті, буде занадто суворим. Суд з підстав, зазначених раніше, вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, тобто з іспитовим строком.

Потерпілим ОСОБА_4 подана позовна заява про відшкодування матеріальних збитків в сумі 1.135 грн. 60 коп. В судовому засіданні потерпілий уточнив свої позовні вимоги, зазначивши, що обвинувачений ОСОБА_5 частково відшкодував йому завданий матеріальний збиток, а тому просив стягнути на його користь 635 грн. 60 коп. Суд вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню.

Крім того, в позовній заяві потерпілий ОСОБА_4 просить суд стягнути з ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 2.000 грн. Суд вважає, що потерпілому ОСОБА_4 дійсно діями ОСОБА_5 спричинено моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України, ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїздити за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця свого проживання, а також періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування матеріальних збитків - 635 грн. 60 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 2.000 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1