11-сс/775/355/2015(м)

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

заявника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001314 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 9 жовтня 2015 року про арешт майна,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчим управлінням ГУМВС України в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001314 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

7 жовтня 2015 року до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області надійшло клопотання слідчого СУ ГУМВС України в Донецькій області, погоджене з прокурором, про арешт грошових коштів в розмірі 15 000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США, які вилучені під час обшуку 6 жовтня 2015 року за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно клопотання, 18 грудня 2014 року невстановлена особа, знаходячись в приміщенні Маріупольського відділення № 1 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» шляхом надання підроблених документів про нібито зміну директора ВП «Пансіонат Світлана» ДП «Макіїввугілля», переоформила документи на розпорядження розрахунковим рахунком зазначеного підприємства, відкритим в Маріупольському відділенні № ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (380805), після чого заволоділа грошовими коштами, які перебували на рахунку в сумі 8987000 грн. шляхом перерахування на невстановлені розрахункові рахунки.

Згідно наказу Міністра енергетики та вугільної промисловості України від 28.11.2014 року повноваження генерального директора ДП «Макіїввугілля» - ОСОБА_9 припинено, відповідно до п.5 ст.41 Кодексу законів про працю України.

17 грудня 2014 року невстановлені особи від імені генерального директора ДП «Макіїввугілля» ОСОБА_10 (який на той час звільнений з вищевказаної посади) створили наказ на покладання обов`язків директора ВП «Пансіонат Світлана» ДП «Макіїввугілля» на ОСОБА_11 та внесли зміни до ЄДРПО України, картці зі зразками підписів та відбитка печатки від 18.12.2014 року.

29 квітня 2015 призначена судово-технічна експертиза документів для встановлення чи одним кліше виконано печаті ВП «Пансіонат Світлана» ДП «Макіїввугілля» у заяві № 56 від 18.12.2014 року та на документах, які послужили підставою для звільнення від займаної посади директора ОСОБА_12 , а саме: довідці АБ № 568461 з ЄДРПО, картці із зразками підписів та відбитка печатки від 18.12.2014 року, довіреності № 08-081/202д від 17.12.2014 року.

Згідно висновку експерта № 554 від 21.05.2015 року відбитки округлої печатки ВП «Пансіонат Світлана» ДП «Макіїввугілля» в заяві № 56 від 18.04.2014 - в двох примірниках, посадовій інструкції головного бухгалтера, довідці АБ № 568461 з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, картці із зразками підписів та відбитка печатки від 18.12.2014 року, довіреності № 08-81/202д від 17.12.2014 року виконані однією печаткою.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 9 жовтня 2015 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на грошові кошти в розмірі 15 000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США, які вилучені під час обшуку 6 жовтня 2015 року за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 (який є батьком ОСОБА_8 ), просить ухвалу слідчого судді скасувати у зв`язку невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням кримінального процесуального закону, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на грошові кошти. Вказує, що судове рішення ухвалене з порушенням вимог ст.ст.170,173 КПК України. Слідчий суддя наклав арешт на майно без детального з`ясування власника цього майна, що не відповідає засадам розумності і співрозмірності, порушує принцип індивідуалізації застосування будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження. Також звертає увагу, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно не містить чітких підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Судом не було надано належної оцінки тим обставинам, що фактичним власником зазначених грошових коштів є подружжя ОСОБА_13 , які є батьками особи, у якої вони були вилучені під час обшуку, що підтверджується відповідними письмовими доказами, в тому числі й на право їх отримання саме ОСОБА_8 . Кримінальне провадження щодо будь-кого з них не здійснюється, про підозру будь-кому з них на даний час також не повідомлено та відомості до ЄРДР з цього приводу не внесено. Сам обшук було проведено також з порушенням ч.7 ст.236, а вилучені гроші не відповідають критеріям, визначеним ст.ст.167,168 КПК України, речовими доказами не визнані. Також зазначає, що судом не було враховано вимог ст.2, ч.4 ст.173 КПК України, що порушує конституційні права дійсних власників зазначених коштів, які є заощадженнями останніх.

Заслухавши доповідача, захисника та заявника на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав судове рішення законним і обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132,170,171,172,173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Згідно вимог ч.ч.2,3 ст.170 КПК України арешт може бути накладено на майно, яке відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При вирішенні питань про арешт майна слідчий суддя враховує обставини та підстави, передбачені ч.3 ст.170, ч.2 ст.173 КПК України.

Слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого було надано належної оцінки саме тим обставинам, що під час проведення обшуку 6 жовтня 2015 року за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 було вилучено печатку ВП «Пансіонат Світлана», яка була використана для підробки фіктивних документів про зміну директора та переоформлення документів на розпорядження розрахунковим рахунком ВП «Пансіонат Світлана», з подальшим зняттям грошових коштів з рахунку підприємства. А тому з врахуванням цього, обставин та особливостей самого злочину, за яким здійснюється досудове розслідування, розміру знайдених під час обшуку грошових коштів, є об`єктивні підстави вважати, що тимчасово вилучені під час обшуку грошові кошти можуть бути об`єктом кримінального правопорушення в рамках даного кримінального провадження, а сам ОСОБА_8 причетним до його вчинення, а тому доводи у скарзі про невідповідність цих грошей критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, а судового рішення вимогам ч.3 ст.170, ч.2 ст.173 КПК України, не є слушними.

Що стосується доводів скарги в частині того, що ОСОБА_8 не було повідомлено про підозру, не встановлена причетність його родичів ОСОБА_7 та ОСОБА_14 до злочинних дій, то це на даний час не є визначальним з урахуванням специфіки даного кримінального провадження, відповідно до якого об`єктом посягання є кошти підприємства, та у стислі строки в даному випадку є неможливим вирішити питання про підозру, тим більш, що результати обшуку завідомо не були очікувані. Надані ж до суду документи про належність вилучених грошових коштів саме батькам ОСОБА_8 носять лише припустимий характер, їх правова природа буде встановлюватися в рамках даного кримінального провадження. До того ж, арешт майна, відповідно до ст.131 КПК України, є лише заходом забезпечення кримінального провадження, та у разі відсутності підстав для продовження такого заходу він буде скасований, до того ж права іншого власника або володільця майна можуть бути поновлені й в порядку, передбаченому ст.174 КПК України, а тому доводи апелянта в цій частині також не є обґрунтованими.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та доведеність ним необхідності арешту грошових коштів.

Порушень кримінального процесуального закону та підстав для скасування ухвали слідчого судді, передбачених ст.409 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, відповідає вимогам ст.ст.307,370 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.132,170-173, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 9 жовтня 2015 року, якою накладено арешт на грошові кошти в розмірі 15 000 доларів США купюрами номіналом по 100 доларів США, які вилучені під час обшуку 6 жовтня 2015 року за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області