УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/11930/15-к

09.10.2015 року Суворовський районний суд м.Херсона у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

представника Херсонської виправної колонії №61: ОСОБА_4

представника лікарської комісії: ОСОБА_5

засудженого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення його від відбування покарання за хворобою, -

встановив:
Засуджений ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, проживав за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання в Херсонській виправній колонії №61 (далі за текстом - Херсонська ВК №61), звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від відбування покарання за хворобою. Зазначив, що хворіє на туберкульоз легенів, однак належного лікування в колонії не отримує.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник лікарської комісії підтвердив, що засуджений ОСОБА_6 страждає на туберкульоз легенів, захворів на цю хворобу у 2014 році. 26.02.2015 року засудженому поставлено діагноз «РРТБ верхньої частки правої легені (інфільтративний)». Зазначив, що засуджений отримує паліативне лікування, стан його здоров`я є задовільним, рентгендинаміка справа позитивна, зліва без динаміки, ознак прогресування хвороби на даний час не виявлено, про що свідчать дані рентгенологічних та лабораторних досліджень, з огляду на що стан здоров`я засудженого є таким, що не перешкоджає відбуванню покарання. Вказав, що зазначене захворювання не включено до Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року №1348/5/572 (далі - Перелік), оскільки виявлений у засудженого діагноз є одностороннім процесом, тоді як згідно Переліку підставою для розгляду питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання є наявність у засудженого прогресуючого двостороннього туберкульозу легенів.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, мотивуючи свою позицію даними про стан здоров`я засудженого.

Представник ВК №61 просив відмовити у задоволенні клопотання з підстав, аналогічних тим, на які послався прокурор.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши наведені в клопотанні доводи, суд вважає, що заявлене засудженим клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено і це вбачається з наданих суду документів, що засуджений ОСОБА_6 у Херсонській ВК №61 відбуває покарання, призначене вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2008 року, яким він засуджений за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 ст. 70 КК України на 12 років 6 місяців позбавлення волі. Кінець строку 06.05.2019 року.

Відповідно до медичної довідки, дані якої відповідають наданим у судовому засіданні поясненням представника лікарської комісії, засуджений ОСОБА_6 хворіє на РРТБ верхньої частки правої легені (інфільтративний). Зазначено, що загальний стан хворого задовільний, рентгенологічно зліва без динаміки, справа позитивна динаміка в бік часткового розсмоктування інфільтрації, на підтвердження чого наведено результати проведених досліджень.

Відповідно до вимог ст. 84 КК України та роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» №8 від 28.09.73 року, із змінами, звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від дальшого відбування покарання.

За змістом розділу 1 такого Переліку до тяжких хвороб, пов`язаних з захворюванням легенів, віднесено, зокрема, прогресуючий двосторонній туберкульоз легенів.

Отже, наведені дані не дають підстав для прийняття рішення про звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України, оскільки судом встановлено, що хвороба, якою він хворіє, не включена до відповідного Переліку і відомості щодо перебігу його хвороби не дають підстав визнати, що вона набула прогресуючого характеру.

Крім того, за змістом ч. 2 ст. 84 КК України, що кореспондується з роз`ясненнями, які містяться у згаданій вище постанові Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи питання про звільнення особи від подальшого відбування покарання за хворобою, суд враховує також тяжкість і характер вчиненого злочину, особу засудженого, його поведінку під час відбування покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування в період відбування покарання та інші обставини.

Матеріали справи містять дані про те, що ОСОБА_6 є особою, раніше неодноразово судимою, зокрема: вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.06.1999 року за ч. 2 ст. 206 КК України на 1 рік позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16.01.2001 року за ч. 2 ст. 142, ч. 1 ст. 296, ст. 42 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

У характеристиці засудженого вказано, що до праці він не залучався у зв`язку з хворобою та з власного небажання, участі у суспільно корисному житті та благоустрою відділення не приймає.

Крім того, з довідки про стягнення та заохочення, що міститься в матеріалах справи, видно, що за весь період відбування покарання до засудженого ОСОБА_6 один раз застосовувався захід заохочення у виді подяки за сумлінне ставлення до навчання, сім разів застосовувалися заходи стягнення, в тому числі тричі у виді поміщення в ДІЗО, які на даний час погашені і не мають юридичного значення, проте характеризують особу засудженого.

З огляду на наведене, суд не знаходить підстав для задоволення заявленого засудженим клопотання і приходить до висновку, що у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537 - 539 КПК України, ст. 84 КК України, суд
постановив:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення його від відбування покарання за хворобою відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона.

СуддяОСОБА_1