Справа №470/281/15-к 14.09.2015 14.09.2015 14.09.2015
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000039, за апеляційними скаргами прокурора прокуратури Березнегуватського району Миколаївської області ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 на вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 18 травня 2015 року, яким
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Володимирівка Казанківського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Добровільське Казанківського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_3 ,
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Володимирівка Казанківського району Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_4 ,
визнано винними у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_10 ,
обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисник ОСОБА_11 ,
потерпілий ОСОБА_6 ,
представник потерпілого ОСОБА_12 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги прокурора.
Прокурор просить вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області скасувати в частині звільнення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 засудженими за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. У строк покарання зарахувати попереднє ув`язнення ОСОБА_8 і ОСОБА_9 з 30.01.2015 р. по 18.05.2015 р.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_6 .
Потерпілий ОСОБА_6 просить вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 та ОСОБА_8 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, а ОСОБА_9 із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 18 травня 2015 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнано винними у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі кожному.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи та періодично з`являтись в ці органи на реєстрацію.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 9 місяців з покладенням, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи та періодично з`являтись в ці органи на реєстрацію.
Ухвалено стягнути на користь держави в солідарному порядку з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 736,56 грн.
Вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Узагальнені доводи апелянтів.
В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій та доведеності вини обвинувачених, вважає вирок в частині звільнення обвинувачених від відбування покарання з випробуванням незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Вважає, що суд, приймаючи рішення про можливість виправлення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без відбування покарання, не врахував положень п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України та належно не вмотивував своє рішення відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, формально врахував характер суспільної небезпеки та ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченими злочину, який є тяжким.
Так, ОСОБА_7 звільнившись у 2012 році з місць позбавлення волі, не вжив заходів до працевлаштування, з метою забезпечення себе законним джерелом доходу, знову став на шлях незаконного збагачення, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 засуджувались відповідно у 2012 році та 2011 році за вчинення корисливих злочинів. У обвинувачених відсутні стійкі соціальні зв`язки, про що свідчить постійна зміна місць проживання, роботи або навчання, завдані злочином збитки відшкодовані частково.
В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій та доведеності вини обвинувачених, вважає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим в наслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Вказує на те, що суд не в повній мірі врахував того, що вчинений злочин відноситься до категорії тяжких, підвищену суспільну небезпечність злочину та обставини, що характеризують обвинувачених всі обвинувачені будучи працездатними, не працюють та неодружені тобто не мають моральних цінностей та факторів, які б стримували їх вчиняти такі злочини, в добровільному порядку не відшкодували завдані ними збитки.
В судовому засіданні він підтримав думку прокурора про можливість застосування до обвинувачених покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Узагальнений виклад позиції захисника ОСОБА_11 в запереченні на апеляційні скарги.
В запереченні на апеляційні скарги захисник ОСОБА_11 вважає вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 18.05.2015 р. законним та обґрунтованим.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є сиротами та особами молодого віку, на час вчинення злочину їм було відповідно 22 і 19 років, до адміністративної відповідальності не притягувались, на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебувають. За місцем мешкання та попередньої роботи ОСОБА_8 характеризується позитивно. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є не судимими особами, на досудовому слідстві та в суді першої інстанції давали правдиві показання, вину визнали в повному обсязі. Обвинувачені в судовому засіданні просили вибачення у потерпілого ОСОБА_6 та здійснили спробу відшкодувати майнову шкоду, але потерпілий принципово відмовився, при цьому будь-які майнові вимоги до обвинувачених потерпілий не заявляв.
Майже все майно повернуто потерпілому, до того ж тітка ОСОБА_8 . ОСОБА_13 зверталась до ОСОБА_6 з пропозицією відшкодувати завдану майнову шкоду, але останній відмовився від цього.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
В ніч з 29 на 30 січня 2015 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою викрадення чужого майна, зламавши коробку вхідних дверей проникли до сараю, розташованого на території двору домоволодіння АДРЕСА_5 , звідки таємно викрали 2 алюмінієвих бідони, ємністю 10 та 40 літрів, вартістю 67,50 грн. та 220 грн. відповідно, 2 електродвигуни БЦМ-4, вартістю 1 500 грн. кожний, 50 метрів мідного кабелю вартістю 1 900 грн., 3 качки, вартістю 150 грн. за кожну. З викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим за власним розсудом та спричинивши потерпілому майнову шкоду в розмірі 5 787,50 грн.
Дії обвинувачених кваліфіковані за ч. 3. 185 КК України, ОСОБА_7 як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане із проникненням в приміщення, а дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в приміщення.
Судом також встановлено, що ОСОБА_7 неодноразово судимий, за місцем мешкання характеризується позитивно, має дитину ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 не судимий, за місцем мешкання та роботи характеризується позитивно, за місцем навчання посередньо, мав статус дитини-сироти, ОСОБА_9 раніше не судимий, за місцем навчання характеризується посередньо, обвинувачені каються у вчиненому, вчинили злочин в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 має рецидив злочинів.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційних скарг, потерпілого та його представника, які просили скасувати вирок та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд, обвинувачених та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг і просили залишити вирок без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
Висновки суду, щодо доведеності вини ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчинені злочину за обставин, встановлених судом, є обґрунтованими, відповідають дослідженим в судовому засіданні доказам, які викладені у вироку. Дії ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 судом кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України вірно та апелянтами не оспорюються.
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинуваченими вчинено злочин, який, із врахуванням положень ст. 12 КК України, є тяжким.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 є раніше судимою особою, ОСОБА_8 вважається таким, що не має судимості, ОСОБА_9 є не судимою особою.
З довідки-характеристики Маліївського сільського голови вбачається, що ОСОБА_7 характеризується позитивно та громадського порядку не порушував (а. п. 118), на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а. п. 114-116), має на утримані малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_4 та працює за домовленістю.
Обвинувачений ОСОБА_8 за місцем мешкання зарекомендував себе з позитивної сторони, скарг не мав, спокійний врівноважений, спиртні напої не вживає, громадській порядок не порушував (а. п. 41), фермерським господарством «Рассвет» характеризувався позитивно, як знаючий свою справу працівник (а. п. 43), раніше мав статус дитини-сироти, у зв`язку зі смертю матері та батька (а. п. 40, 45, 46).
Обвинувачений ОСОБА_9 директором Очаківської загальноосвітньої школи-інтернат характеризується як учень, що мав здібності, але не бажав вчитись, легко піддавався впливу, через що попадав у неприємні ситуації (а.п. 134), дільничним інспектором Казанківського РВ УМВС України в Миколаївській області характеризується позитивно, як такий, що навчається в Казанківському аграрному ліцеї та до кримінальної і адміністративної відповідальності не притягувався (а.п. 135).
Крім того в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді обвинувачені запевняли, що відшкодують завдану ними потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду в повному обсязі.
Врахувавши ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд першої інстанції призначив покарання відповідно до вимог ст. 65-67 КК України.
Що стосується звільнення обвинувачених від відбування покарання, то відповідно до положень ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, що має бути належним чином вмотивовано у вироку.
Наведених вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Суд належним чином мотивував рішення про звільнення обвинувачених від призначеного покарання.
На думку апеляційного суду щире каяття обвинувачених, їх позитивні характеристики, молодий вік, відшкодування майнової шкоди свідчать про доцільність призначення покарання із застосуванням ст. 75 КК України.
Натомість доводи прокурора та потерпілого ОСОБА_6 про неврахування судом колишніх судимостей обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відсутність в останніх стійких соціальних зв`язків, спростовується даними відображеними у вироку, де дана оцінка всіх зібраних у справі даних, що характеризують обвинувачених.
Посилання прокурора на те, що в суді першої інстанції потерпілий ОСОБА_6 стверджував що обвинувачені ведуть антигромадській спосіб життя та зловживають спиртними напоями, а також посилання потерпілого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що обвинувачені не вперше скоюють пограбування його домоволодіння є лише припущеннями, які не підтверджується матеріалами кримінального провадження.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги прокурора та потерпілого не підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.
Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційні скарги прокурора прокуратури Березнегуватського району Миколаївської області ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 18 травня 2015 року відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

_____________________ ________________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3