Гайворонський районний суд Кіровоградської області
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 23 " листопада 2010 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Поліщука В.В. при секретарі Хмельовському О.М. з участю прокурора Фречки В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайвороні справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, Росія, росіянка, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружена, працює директором ПП ТБ «Кристал», проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судима

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звинувачується в тому, що вона будучи службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими обов'язками щодо прийняття та звільнення працівників та здійснюючи підприємницьку діяльність, протягом травня по 23 липня 2010 року, грубо порушила вимоги законодавства про працю.

06 вересня 2001 року Гайворонською районною державною адміністрацією Кіровоградської області, було зареєстровано Приватне Підприємство ОСОБА_2 (надалі ПП ТБ) «Кристал», основними видами діяльності якого є надання туристичних послуг та оптова і роздрібна торгівля товарами, відповідно до п.п.2.2.2 та 2.2.3. статуту підприємства.

Відповідно до п. 5.3. - п. 5.7. статуту ПП ТБ «Кристал», зареєстрованого 24.09.07 року Гайворонською РДА, визначено що управління підприємством здійснює його директор, який самостійно вирішує всі питання виробничо-господарської діяльності, приймає та звільняє з роботи працівників підприємства, встановлює правила трудової і виробничої дисципліни.

Розпорядженням засновника ПП ТБ «Кристал» № 1 від 01.06.2005 року ОСОБА_1 призначено директором підприємства та вона є службовою особою, яка здійснює організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції.

Так, ОСОБА_1, здійснюючи торговельну діяльність у магазині «Продукти № 57», який розташований в с. Березівка, Гайворонського району, Кіровоградської області, в період часу з травня 2010 року по 23 липня 2010 року, систематично грубо порушувала вимоги трудового законодавства.

Зокрема, ОСОБА_1, в порушення ст.ст. 21, п. 6 ч.І ст. 24, ст.ст. 24-1 та 48 КЗпП України, використовувала найману працю одного робітника, а саме ОСОБА_3, без оформлення з нею трудових відносин шляхом укладення в письмовій формі трудового договору - видачі наказу про призначення на посаду та не включення відомостей про її трудовий стаж у трудовій книжці.

Також, ОСОБА_1 всупереч вимог ст.ст. 95, 96 та 115 КЗпП України, ст.ст. 24, 33 Закону України «Про оплату праці» виплату заробітної плати здійснювала без підтвердження про її отримання, не здійснюючи її індексацію та не виплачуючи два рази на місяць. Окрім цього, оплату роботи у святкові і неробочі дні, відповідно до ст.ст. 107 та 108 КЗпП України не здійснювала, чим порушила права робітника на отримання нею суми заробітної плати у встановленому законодавством розмірі.

Внаслідок не оформлення трудових відносин з найманим працівником ОСОБА_3, ОСОБА_1, не здійснювалось утримання податку з доходу фізичної особи передбаченого Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» та не здійснювалось відрахування коштів на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та пенсійне забезпечення відповідно вимог ст.ст. 253-256 КЗпП України та Законів України «Про загальнодержавне пенсійне страхування», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування в зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами зумовленими народженням похованням».

Вказані дії є порушенням конституційного права особи на отримання заробітної плати, не нижчої від визначеної законом та права на соціальний захист, що включає право на забезпечення її у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, які закріплені у ст. 43 та ст. 46 Конституції України.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_1 визнала себе винною і пояснила, що з травня 2010 року по липень 2010 року в неї в магазині працювала продавцем ОСОБА_3 Заробітну плату вона виплачувала їй регулярно. Трудову угоду з ОСОБА_3 не укладала, запису в її трудовій книжці не робила.

ОСОБА_1 заявила клопотання про закриття справи згідно ст. 45 КК України.

Прокурор Фречка В.В. не заперечує проти закриття справи у зв'язку з дійовим каяттям ОСОБА_1

Заявлене клопотання підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, після вчинення злочину щиро покаялась, активно сприяла розкриттю злочину. Відшкодувала збитки від злочину.

На підставі викладеного та керуючись ст. 45 КК України, ст.ст. 7-2, 282 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ

Закрити кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 172 КК України у зв'язку з дійовим каяттям та звільнити її від кримінальної відповідальності.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 підписку про невиїзд з постійного місця проживання - відмінити.

Постанова може бути оскаржена в Апеляційний суд Кіровоградської області в строк 7 діб з моменту проголошення через Гайворонський районний суд.

Суддя Гайворонського

районного суду ОСОБА_4.