Справа № 373/3427/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1479/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 22.12.2015

УХВАЛА
Іменем України
22 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого-судді - ОСОБА_2

суддів- - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001016 за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15.10.2015р., яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Переяслав Хмельницького Київської області, громадянина України, з професійно технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати в розмірі 98 грн. 28 коп.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 09 жовтня 2014 року, близько 22-00 години, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , де проживали його знайомі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , під час вживання спиртних напоїв з останніми у веранді квартири, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, пов`язаних із зникнення його мобільного телефону, умисно, кулаком правої руки наніс ОСОБА_10 один удар в область лівої нижньої повіки, від чого остання, не втримавшись на ногах, впала на підлогу. Опираючись на ліву руку, ОСОБА_10 почала підійматися з підлоги, але ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння їй тілесних ушкоджень, носаком правої ноги у взутті, наніс два удари по тілу ОСОБА_10 та залишив помешкання, у якому вона перебувала.
Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_10 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми черева з численними розривами печінки, ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді закритої тупої травми грудної клітки з переломами ребер, легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на нижній повіці лівого ока, крововиливу в м`які тканини правої сідничної ділянки, крововиливу в підколінній ямці праворуч. Смерть ОСОБА_11 настала від закритої травми черева з численними розривами печінки, що супроводжувалось внутрішньою кровотечею та ускладнилось розвитком малокрів`я.
Не погоджуючись з вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15.10.2015 в частині призначеного ОСОБА_7 покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років. Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що призначене покарання є явно несправедливим через м`якість, оскільки не виконує функцію загальної превенції, що може призвести до вчинення аналогічних злочинів іншими особами та викличе почуття безкарності у самого обвинуваченого.
На вказаний вирок обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15.10.2015 року змінити. Перекваліфікувати дії з ч.2 ст.121 КК України на ст.124 КК України та призначити покарання в межах санкції вказаної статті.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не вірно зазначив, що в нього раптово виникли неприязні відносини через зникнення його мобільного телефону. Вказує на те, що удари наніс ОСОБА_10 , оскільки захищався від неї, коли побачив її з сокирою та сприйняв її дії як реальну загрозу. Також вказує на те, що сліди крові, які виявлені на його спортивному взутті не належать ОСОБА_10 , а можуть належати і йому самому, так як він в той день на роботі розбив собі повіку. Дану рану було зафіксовано при огляді судмедекспертом. Крім того, вказує на те, що після нанесення ударів ОСОБА_10 , вона ще випила горілки з ними, і коли він пішов додому, вона була жива, а що відбувалося після того як він пішов, він не може знати. Наявність великої кількості алкоголю в крові ОСОБА_10 пояснює тим, що вона могла випити горілку і після того, як вони з братом пішли додому.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого потерпіла ОСОБА_12 просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 10 років позбавлення волі. Вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України повністю доведена, судом при ухваленні вироку надано належну оцінку всім наявним доказам. Разом з тим, призначене судом ОСОБА_7 покарання не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого і є надто м`яким.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який подану апеляційну скаргу підтримав та заперечував щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, думку обвинуваченого та його захисника, які подану обвинуваченим апеляційну скаргу підтримали та заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг колегія суддів приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вимоги вказаної норми закону повністю дотримані судом першої інстанції при постановленні вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 в умисному нанесенні тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і грунтуються на повно та об`єктивно досліджених у судовому засіданні і належним чином оцінених та наведених у вироку доказах, а саме, показаннях самого обвинуваченого, свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протоколах огляду місця події від 10.10.2014р., від 13.10.2014р., висновку судово медичної експертизи №172 від 05.12.2014р., протоколах проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_7 від 13.10.2014р. та свідка ОСОБА_16 від 11.12.2014р., висновках експертиз №262 від 21.11.2014р., №263 від 25.11.2014р., №20 від 09.12.2014р., показах експерта ОСОБА_17 та інших доказах, досліджених в судовому засіданні.

Так, з показань обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що він 09.10.2014р. близько 19 год. разом з братом ОСОБА_18 та товаришем на ім`я ОСОБА_19 зайшли увечері до своїх знайомих ОСОБА_9 та його співмешканки ОСОБА_10 з метою вжити алкогольні напої. Через деякий час товариш на ім`я ОСОБА_19 пішов додому, а він з братом залишились. Між ним та ОСОБА_10 виникла суперечка у зв`язку зі зникненням його мобільного телефону. Під час суперечки ОСОБА_20 вийшла на кухню, звідки повернулась із сокирою в руках та почала на нього замахуватись. Злякавшись за своє життя він відштовхнув ОСОБА_10 та випадково влучив їй рукою в обличчя, від чого ОСОБА_10 впала на сідниці, однак сокиру з рук не випустила. Коли ОСОБА_20 з сокирою в руці почала підійматись з підлоги, він, намагаючись вибити сокиру з її руки, вдарив її двічи ногою по тулубу та сокира випала з рук потерпілої і він ногою відштовхнув сокиру в кухню. Після цього потерпіла піднялась з підлоги, вони з нею ще випили трохи горілки, після чого розійшлись по домівках. Наступного дня він дізнався, що ОСОБА_10 померла. Не заперечує того факту, що він наносив удари потерпілій, однак стверджує, що наносив їх не умисно, а з метою захиститись від нападу.

Вказані показання обвинуваченого ОСОБА_7 були підтверджені ним під час проведення слідчого експерименту від 13.10.2014р., за результатами якого складено протокол (т.1 а.с. 112-117), з якого вбачається, що обвинувачений підтвердив механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 .

З висновку судово медичної експертизи №172 від 05.12.2014р. (т. а.с. 86-91) вбачається, що при експертизі трупа ОСОБА_10 виявлено: закрита тупа травма черева- синці на передній черевній стінці, крововиливи в м`які тканини передньої черевної стінки, 3000 мл рідкої крові та дрібних згортків у черевній порожнині, численні розриви печінки з поодинокими лейкоцитами по периферії, у жировій тканині, прилеглій до капсули підшлункової залози великовогнищеві крововиливи, місцями з пошкодженням на капсулу, крововилив на стінці шлунка. Закрита тупа травма грудної клітки, переломи ребер ліворуч, великовогнищеві крововиливи по периферії у м`яких тканинах навколо переломів ребер, крововилив на лівій легені. Синець на нижній повіці лівого ока, крововилив в м`які тканини правої сідничної ділянки, крововилив в підколінній ямці праворуч. Смерть ОСОБА_10 настала від закритої тупої травми черева з численними розривами печінки, що супроводжувалось внутрішньою кровотечею та ускладнилось розвитком малок рів`я. Ушкодження у вигляді закритої тупої травми черева з численними розривами печінки прижиттєве, спричинене за деякий час до настання смерті та має ознаки тяжкого тілесного ушкодження. Ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки з переломами ребер прижиттєве, має ознаки ушкодження середнього ступеня тяжкості, ушкодження у вигляді синця на нижній повіці лівого ока, крововиливу в м`які тканини правої сідничної ділянки, крововиливу в підколінній ямці праворуч мають ознаки легких тілесних ушкоджень. При судово токсикологічному дослідженні крові з трупа виявлено етиловий спирт в концентрації 4,47%, що стосовно живих осіб може відповідати тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння.
Згідно з висновком судової імунологічної експертизи №263 від 25.11.2014р. (т.1 а.с.122) кров потерпілої ОСОБА_10 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти А та анти В. На парі спортивних туфель, які були вилучені 11.10.2014р. під час ОМП та які належать ОСОБА_7 , виявлена кров людини. При визначенні групової приналежності крові на парі спортивних туфель виявлений антиген Н, відповідно ця кров могла походити від потерпілої ОСОБА_21 .

Згідно з висновком судової імунологічної експертизи №262 від 21.11.2014р. (т.1 а.с.125) кров потерпілої ОСОБА_10 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти А та анти В. На тенісці, яка була вилучена 12.10.2014р. під час ОМП та яка належать ОСОБА_7 , виявлена кров людини. При визначенні групової приналежності крові на тенісці виявлений антиген Н, відповідно ця кров могла походити від потерпілої

ОСОБА_22 показів свідка ОСОБА_16 вбачається, що він 09.10.2014р. близько 19 год. разом з братом ОСОБА_23 та товаришем на ім`я ОСОБА_19 зайшли увечері до своїх знайомих ОСОБА_9 та його співмешканки ОСОБА_10 з метою вжити алкогольні напої. Через деякий час товариш на ім`я ОСОБА_19 пішов додому, а вони з братом вийшли на вулицю, де постояли деякий час. ОСОБА_7 повернувся до будинку, він також зайшов до будинку через кілька хвилин. Зайшовши в будинок він побачив, що ОСОБА_10 замахується на брата сокирою. Брат ударив її в обличчя рукою і вона впала на сідниці, але сокиру з рук не випустила. Коли ОСОБА_20 з сокирою в руці почала підійматись з підлоги, ОСОБА_7 вдарив її ногою по тулубу пару разів, а сокиру, яка випала, відштовхнув ногою в кухню. Після цього потерпіла піднялась з підлоги, вони з нею ще випили трохи горілки, після чого розійшлись по домівках. Наступного дня він дізнався, що ОСОБА_10 померла.

Вказані показання свідка ОСОБА_16 були підтверджені ним під час проведення слідчого експерименту від 11.12.2014р. (т.1 а.с.95), в ході якого свідок підтвердив обставини та механізм нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 .

Доводи обвинуваченого про те, що умислу на заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень у нього не було, а удари він наніс ОСОБА_10 , оскільки намагався вибити в неї з рук сокиру, тобто з метою захисту свого життя, є безпідставними та спростовуються протоколом огляду місця події від 10.10.2014р. (т.1 а.с.57-73), з якого вбачається, що при огляді квартири АДРЕСА_2 , де було вчинено злочин, детально оглядалось приміщення кухні та предмети, які там знаходились, однак сокири виявлено не було. З протоколу огляду місця події від 13.10.2014р. (т.1 а.с. 80) вбачається, що при проведенні огляду квартири АДРЕСА_2 , в одній з кімнат будинку було виявлено шафу, на полиці якої знаходились будівельні інструменти, серед який була сокира з дерев`яною ручкою, довжиною 37 см. Кінець дерев`яної ручки обмотаний ізолентою синього кольору.
З показів свідка ОСОБА_14 вбачається, що 10.10.2014р., коли дізналась про події, вона приїхала до будинку АДРЕСА_3 , власницею якого вона є. Зайшовши у будинок вона побачила, що ОСОБА_9 був п`яний та лежав на дивані. Поруч було тіло ОСОБА_21 . Сокири ні на веранді, ні на кухні вона не бачила.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_15 показали, що сокира була виявлена під час огляду місця події 13.10.2014р. в одній з кімнат будинку у шафі разом з іншим будівельним інструментом. Сокира була у пилюці.
Доводи обвинуваченого про те, що він намагався лише вибити сокиру з рук потерпілої спростовуються висновком судово медичної експертизи №172 від 05.12.2014р., з якого вбачається, що при дослідженні трупу потерпілої ОСОБА_10 будь яких тілесних ушкоджень на руках у неї не виявлено. З вказаного висновку також вбачається, що при судово токсикологічному дослідженні крові з трупа ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт в концентрації 4,47%, що стосовно живих осіб може відповідати тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння. Вказаний стан сп`яніння потерпілої дає підстави зробити висновок, що вона не мала можливості вчиняти дії, спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень дорослому чоловікові.
Колегія суддів критично оцінює доводи ОСОБА_7 про те, що він відчував загрозу своєму життю, коли потерпіла напала на нього з сокирою, оскільки, враховуючи обставини вчинення злочину, а саме те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_16 є дорослими чоловіками, знаходились в приміщенні разом з потерпілою, при цьому співмешканець потерпілої ОСОБА_9 перебував у стані алкогольного сп`яніння та спав, після того, як ОСОБА_7 наніс потерпілій удар кулаком в обличчя і вона впала, він не припинив своїх протиправних дій, натомість наніс потерпілій декілька ударів по тулубу ногою у взутті. Крім того, коли ОСОБА_7 (з його слів), вибив сокиру з рук потерпілої, він вказану сокиру з будинку не виніс, а продовжував вживати з потерпілою алкогольні напої.
Таким чином, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи, правильно і обґрунтовано надав оцінку доказам, належним чином перевірив їх у сукупності в ході судового розгляду та прийшов до вірного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, правильно кваліфікувавши його дії за ч.2 ст.121 КК України.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного обвинуваченому покарання, то вони не ґрунтуються на матеріалах справи.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 повністю дотримався вимог вищезазначених норм кримінального закону. Так, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України є умисним тяжким злочином, тяжкі наслідки у виді смерті потерпілої, дані про особу обвинуваченого, який ніде не працює, посередньо характеризується по місцю проживання, з 2008р. перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання алкоголю, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, думку потерпілої щодо міри покарання, те, що даний злочин обвинувачений вчинив у стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до ст.67 КК України є обтяжуючою обставиною, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, а тому суд вірно призначив йому покарання, яке за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого.

Таким чином призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за даний злочин за своїм видом та розміром відповідає тяжкості злочину, особі обвинуваченого та досягненню мети, передбаченої ст. 50 ч.2 КК України. Підстав для призначення більш суворого покарання прокурором в апеляційній скарзі не наведено і колегія суддів не вбачає.

За таких обставин вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, тому вирок слід залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора без задоволення.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

На вирок суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4