Справа № 165/1045/15-к
Провадження № 1-кп/165/5/16
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2016 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області під головуванням
судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

вироком Нововолинського міського суду від 22.06.2009р. за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі, звільненому 16.01.2014р, згідно постанови Миколаївського районного суду Миколаївської області від 08.01.2014р. за ст. 81 КК України, умовно-достроково, не відбутий термін 1 рік 3 місяці 22 дні,
вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 15 травня 2015 року за ч. 2 ст. 186 КК України, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі,

- у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 342, ч.2 ст. 345 КК України, -

встановив:
10.04.2015, близько 12 год. 10 хв., біля буд. № 1 по вул. В.Стуса в м. Нововолинську, під час виконання службових обов`язків на адміністративній дільниці обслуговування дільничним інспектором міліції Нововолинського MB УМВС України у Волинській області лейтенантом міліції ОСОБА_5 , який згідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» являється працівником правоохоронного органу і на якого згідно ст. 10 Закону України «Про міліцію» покладено обов`язок розшукувати осіб, які переховуються від органів розслідування та суду, і який має право вимагати від громадян і службових осіб, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень міліції, а в разі невиконання зазначених вимог має право застосовувати передбачені Законом України "Про міліцію" заходи примусу, затримувати підозрюваних, які переховуються від слідства та суду, було виявлено ОСОБА_6 , який являвся підозрюваним у кримінальному провадженні №0000171 від 14.07.2014р., яке перебувало в провадженні Іваничівського РВ УМВС України у Волинській області, і якого 11.09.2014 оголошеного в розшук та щодо якого судом надано дозвіл на затримання з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про заміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою. Дільничним інспектором ОСОБА_5 було поставлено вимогу ОСОБА_6 , як розшукуваному підозрюваному, пройти з ним в Нововолинський MB УМВС. ОСОБА_7 цю вимогу працівника міліції не виконав та почав тікати. Після того, як дільничний інспектор міліції ОСОБА_8 його наздогнав і намагався фізично затримати, застосовуючи відповідно до ст.13 Закону України "Про міліцію" заходи фізичного впливу по відношенню до правопорушника, що виразилось в намаганні завести йому руки за спину, ОСОБА_6 вчинив фізичний опір законним діям працівника міліції, а саме - відштовхував його від себе, шарпав за форменний одяг, виривався та кусав за руки потерпілого ОСОБА_8 .
Крім того, 10.04.2015, близько 12 год. 10 хв., біля буд. № 1 по вул. В. Стуса в м. Нововолинську, під час виконання службових обов`язків на адміністративній дільниці обслуговування дільничним інспектором міліції Нововолинського MB УМВС України у Волинській області лейтенантом міліції ОСОБА_5 , який згідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» являється працівником правоохоронного органу і на якого згідно ст. 10 Закону України «Про міліцію» покладено обов`язок розшукувати осіб, які переховуються від органів розслідування та суду, і який має право вимагати від громадян і службових осіб, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень міліції, а в разі невиконання зазначених вимог має право застосовувати передбачені Законом України "Про міліцію" заходи примусу, затримувати підозрюваних, які переховуються від слідства та суду, було виявлено ОСОБА_6 , який являвся підозрюваним у кримінальному провадженні №0000171 від 14.07.2014, яке в провадженні Іваничівського РВ УМВС України у Волинській області, і якого 11.09.2014 оголошеного в розшук та щодо якого судом надано дозвіл на затримання з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про заміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою. Дільничним інспектором ОСОБА_5 було поставлено вимогу ОСОБА_6 , як розшукуваному підозрюваному, пройти з ним в Нововолинський MB УМВС. ОСОБА_6 цю вимогу працівника міліції не виконав та почав тікати. Коли дільничний інспектор міліції ОСОБА_8 його наздогнав і намагався фізично затримати, застосовуючи відповідно до ст.13 Закону України "Про міліцію" заходи фізичного впливу по відношенню до правопорушника, що виразилось в намаганні завести йому руки за спину, ОСОБА_6 вчинив фізичний опір цим законним діями працівника міліції, а саме - відштовхував його від себе, шарпав за форменний одяг, виривався та вкусив ОСОБА_5 за руки, чим заподіяв останньому, згідно висновку судово-медичного експерта № 55 від 15.04.2015 тілесні ушкодження у вигляді осаднення в ділянці проекції лівого променево-зап`ястного суглобу, в проекції голівки І-ї п`ястної кістки та подряпини на фоні синця на правому плечі, в середній третині, по передній поверхні, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю визнав себе винним у вчиненні злочинів, в яких він обвинувачується та суду показав, що коли його намагався затримати потерпілий ОСОБА_5 він від нього почав тікати, а коли його потерпілий ОСОБА_5 наздогнав він почав шарпати потерпілого ОСОБА_5 за форменний одяг та кусати за руки. У вчиненому розкаюється.

Враховуючи, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин даного судового провадження, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, потерпілого, захисника, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів судового провадження, які ніким не оспорюються, а обмежився лише допитом обвинуваченого, а також дослідженням характеризуючих особу обвинуваченого матеріалів.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, що йому інкримінуються, доведена в судовому засіданні повністю, а його умисні дії, які виразились в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків суд кваліфікує за ч. 2 ст. 342 КК України.
Умисні дії ОСОБА_6 , що виразилися у заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 345 КК України.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд враховує тяжкість вчинених обвинуваченим злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 суд відносить щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено.

Виходячи з наведеного вище та враховуючи обставини судового провадження, ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_6 злочинів, дані про особу обвинуваченого який є судимим (т. 1 а.с. 83, т. 2 а.с. 43-44, 49-50), має постійне місце проживання (т.2 а.с. 46), посередньо характеризується за місцем проживання (т.2 а.с. 46), на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває (т. 2 а.с. 47-48), здобув професію слюсаря (т. 2 а.с. 52), а також приймаючи до уваги пом`якшуючі покарання обставини, враховуючи думку потерпілого, який не має матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_6 суд вважає, що ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах санкції закону за яким він притягується до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі, яке на думку суду, буде необхідне та достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-

засудив:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, призначивши покарання:

- за ч. 2 ст. 342 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі частини 4 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Іваничівського районного суду Волинської області від 15 травня 2015 року призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 2 (два) місяці.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з 10 квітня 2015 року.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 в такі ж строки і в такому ж порядку з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1