АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №642/7802/15-к Слідчий суддя 1-ї інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/790/1352/2015 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.197 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.09.2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 діючого в інтересах ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 08.09.2015року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_9 за матеріалами кримінального провадження № 0002410,-

ВСТАНОВИЛА:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотанням слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного за ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з професійно-технічною освітою, перебуваючого у шлюбі без офіційної реєстрації, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2012 року народження, не працюючого, в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимого, без визначеного місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 08.09.2015 року клопотання було задоволено та застосовано у відношенні підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 11.00 год. 06.11.2015 року з визначенням суми застави у розмірі 80 мінімальних заробітних плат у сумі 110240 грн., які підлягають внеснню на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (розрахунковий рахунок 0164, МФО 851011, ), отримувач ТУ ДСА, банк отримувача ГУ ДКСУ в Харківській області, призначення платежу запобіжний захід, до сплину терміну тримання під вартою. У разі внесення застави слідчим суддею постановлено ОСОБА_9 з-під варти звільнити, та покласти на нього обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою; не відлучатися населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя вважав доведеним існування ризиків, передбачених п. п.1, 4, 5, ч.1 ст. 177 КПК України : переховування від органів досудового розслідування; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, враховуючи наявність зазначених ризиків, вагомість доказів вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, ті обставини, що підозрюваний не має офіційних джерел існування та постійного місця проживання на території, де здійснюється досудове розслідування, тому прийшов до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Крім того, слідчий суддя відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України визначив розмір застави, що дорівнює 80 мінімальних заробітних плат, а саме 110240 грн. з розрахунку мінімальної заробітної плати 1378 грн.

З таким рішенням не погодився захисник ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_8 , який подав апеляційну скаргу і просить ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 08.09.2015 року про обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого відмовити, та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Доводи апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що незважаючи на визнання підозрюваним своєї вину, все ж підозра є необгрунтгованою, оскільки вона ґрунтується лише на зміст протоколів огляду місяця події та допиту потерпілого. Таких доказів апелянт вважає недостатнім, оскільки слідчим не проводилось впізнання особи.

Апелянт також вважає недоведеними існування зазначених в ухвалі ризиків, оскільки а на прокурор, а ні слідчий не довели, що ОСОБА_9 може вчинити новий злочин, перешкоджати досудовому розслідуванню, або ухилятись від слідства та суду, і вважає, що в ухвалі слідчого судді не обґрунтовано, чому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти цим ризикам враховуючи, що підозрюваний співпрацює зі слідством та дає свідчення, які його викривають його у вчиненні злочину.

Крім того, автор апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання, що підтверджується договором купівлі-продажу та довідкою з місця проживання підозрюваного, на його утриманні перебуває малолітня дитина ОСОБА_10 2012 року народження, підозрюваний дотримувався обраний раніше стосовно нього запобіжний захід підписку про невиїзд по іншій кримінальній справі, він має позитивні характеристики, за час навчання в школі неодноразово нагороджувався грамотами за участь у змаганнях з футболу, олімпіад з історії та географії, де займав призові місця.

Крім того апелянт зазначає, що розмір застави є неспіврозмірним з обставинами кримінального правопорушення, слідчим суддею не враховувався майновий та сімейний стан підозрюваного.

Апелянт ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з заявою про розгляд його апеляційної скарги за участю іншого захисника ОСОБА_7 .

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ухвали, яка оскаржується, вбачачається, що ОСОБА_9 підозрюється у тому, що 02.09.2015 року близько 02 години 30 хвилин, знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Золочівська, 6 маючи умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, підійшов ззаду раніше малознайомому йому ОСОБА_11 та реалізуючи свій злочинний намір, впевнившись у тому, що за його діями ні хто не спостерігає, своєю правою рукою наніс кулаком правової руки удар в область правової щелепи останнього, від якого ОСОБА_11 , впав на землю.

В подальшому ОСОБА_9 , продовжуючи свої з дії, сів на спину потерпілому і правою рукою охопив його за шию та таким чином не дав можливості чинити опір. Після чого, ОСОБА_9 сказав потерпілому дістати свій мобільний телефон та грошові кошти. Від болі потерпілому дістав із кишені мобільний телефон «Нокія 305», вартість якого складала 900 гривень та передав ОСОБА_9 .. Потім останній, продовжуючи свої злочинні дії дістав із правої зовнішньої кишені брюк грошові кошти в сумі 500 гривень та поклав їх до своєї кишені, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1400 гривень. Після цього ОСОБА_9 із майном яке належить ОСОБА_11 , зник з місця скоєння кримінального правопорушення.

Встановлено, що відповідно до вимог ст. 214 КПК України, 02.09 2015 року були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001410 за ч. 2 ст. 186 КК України.

07.09.2015 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2. ст. 186 КК України.

Про обґрунтованість підозри ОСОБА_9 ,. як правильно посилався суд першої інстанції, свідчать наявні в матеріалах провадження докази - протокол огляду місця події від 07.09.2015 року; протокол допиту у якості потерпілого ОСОБА_11 .

При наявності таких відомостей, враховуючи, що ОСОБА_9 хоча і має погашену судимість, але маються відомості про те, що він був засуджений у 2012 році за вчинення корисливого злочину і підозрюється у вчиненні корисливого злочину з застосуванням насильства, колегія суддів не знаходить підстав вважати необґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції про існування передбачених п. п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення та тяжкості покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним у його вчиненні, враховуючи відсутність у нього постійного місця роботи та офіційних джерел існування, погоджується з висновками слідчого судді про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Приходячи до такого висновку, апеляційний суд хоча і вважає недоведеним існування передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику, оскільки враховуючи позицію підозрюваного, встановлені обставини справи, стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_9 має намір якимось чином впливати на потерпілого або свідків, але наведені вище обставини не свідчать про хибність висновку суду першої інстанції про необхідність застосування запобіжного заходу саме тримання під вартою.

При цьому колегія суддів вважає, що питання, викладені в апеляційній скарзі стосовно достатності доказів, які доводять вину підозрюваного, їх оцінки, підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування та при розгляді кримінального провадження по суті і не можуть свідчити про безумовну необхідність скасування ухвали слідчого судді від 08.09.2015 року.

Між тим, порий маючи рішення про часткове задоволення апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог абзацу 1 частини 4 статті 182 КПК України та абзацу 2 пункту 1 частини 5 статті 182 цього Кодексу, при визначенні розміру застави враховуються обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, данні про його особу, та ризики, передбачені ст. 177 КПК України, і її розмір щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.

Приймаючи рішення про застосування, як альтернативного виду запобіжного заходу заставу, слідчий суддя зазначив, що лише застава у максимальній межі здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. При цьому слідчий суддя не навів жодних обґрунтувань такої позиції, не з`ясував матеріальний стан підозрюваного, не врахував при цьому, що ОСОБА_9 має на утриманні малолітню дитину.

Крім того, застосовуючи заставу, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя визначив її у розмірі 110240 грн. з розрахунку 80 мінімальних заробітних плат та розміру мінімальної заробітної плати у сумі 1378 грн. Такий розрахунок є хибним, оскільки відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік», на час прийняття рішення стосовно ОСОБА_9 , станом саме на 08.09.2015 року, мінімальна заробітна плата складає 1218 гривень.

З урахуванням цих обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого суді від 08.09.2015 року підлягає скасуванню в частині визначення розміру застави, і приймаючи до уваги вимоги абзацу 1 частини 4 статті 182, абзацу 2 пункту 1 частини 5 статті 182 та частини 3 статті 183 КПК України, а також наведені вище обставини, постановляє в цій частині свою ухвалу і визначає заставу у розмірі п`ятдесяти мінімальних заробітних плат, а саме у сумі 60900 грн.

Крім того, апеляційний суд вважає необґрунтованим посилання слідчого судді в ухвалі від 08.09.2015 року на те, що ОСОБА_9 не має постійного місця проживання на території, де проводиться досудове розслідування, оскільки такий висновок зроблений без достатнього з`ясування цих обставин і він спростовується договором купівлі-продажу житлового будинку від 01.07.2011 року, відповідно до якого ОСОБА_9 є одним із покупців будинку АДРЕСА_1 , і у протоколі його допиту він повідомив цю адресу як місце свого постійного проживання.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

постановила

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ленінского районного суду м. Харкова від 08.09.2015 року про застосування запобіжного заходу тримання під вартою у відношенні підозрюваного за ч. 2 ст. 186 КК України ОСОБА_9 з визначенням застави у розмірі 110240 гривень скасувати в частині визначення розміру застави, та визначити її у розмірі п`ятдесяти мінімальних заробітних плат в сумі 60900 грн.

В іншій частині ухвалу від 08.09.2015 року залишити без змін.

Оскарження вказаної ухвали в касаційному порядку не передбачено.

Головуючий

Судді