Номер провадження 1-кп/201/31/2015
УХВАЛА

про продовження запобіжного заходу

23 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного в рамках кримінального провадження до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Івано-Франківська, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 393 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт з матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 393 КК України.

В судовому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України судом поставлено на обговорення питання доцільності продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_11 у вигляді тримання під вартою до спливу двомісячного терміну.

Прокурор ОСОБА_5 вважала за доцільне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність будь-яких даних, які б свідчили про зменшення ризиків, що враховувалися судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, зазначила, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а інше, пов`язане із обвинуваченням останнього у вчиненні дій, спрямованих на втечу з-під варти, а тому є всі підстави вважати, що останній може переховуватися від суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. При цьому, звернула увагу суду на той факт, що по даному кримінальному провадженню під час досудового розслідування ОСОБА_11 вже було не дотримано умов застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді застави та з урахуванням всіх перелічених обставин просила суд відмовити у задоволенні даного клопотання.

Представник потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 підтримав позицію прокурора у повному обсязі, вважаючи заявлені обвинуваченим ОСОБА_11 та його захисником ОСОБА_9 клопотання про зміну запобіжного заходу необґрунтованими і просив суд відмовити у їх задоволенні.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 та його захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 заперечували проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що по-перше, зазначений запобіжний захід відносно обвинуваченого був обраний незаконно з метою рейдерського захвату підприємств ОСОБА_11 , наявна не обґрунтована підозра відносно останнього і його вина у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень до теперішнього часу не доведена, відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України і підстав для подальшого тримання обвинуваченого під вартою не має, а також з урахуванням погіршення стану здоров`я останнього, необхідності оперативного втручання та надання кваліфікованої медичної допомоги, які ОСОБА_11 не може отримати в умовах слідчого ізолятора, просили суд змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши відповідь з Дніпропетровського слідчого ізолятора УДПтС України в Дніпропетровській області, колегія суддів приходить до висновку про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю мотивованою ухвалою скасовує, замінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Розглядаючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , колегія суддів приходить до висновку про те, що на час здійснення судового провадження продовжують мати місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні та подальшому продовженні останньому запобіжного заходу, зокрема, можливість обвинуваченого переховуватися від суду і незаконно впливати на свідків сторони обвинувачення, які ще не допитані у суді.

На підтвердження цих ризиків вказує той факт, що обвинувачений ОСОБА_11 вже переховувався від органів досудового розслідування, у зв`язку із чим, оголошувався у розшук, а отже є схильним до можливості переховуватися від суду.

Крім того, при встановленні наведених ризиків, колегія суддів, насамперед виходить з таких обставин, як ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_11 , вагомість наявних доказів про вчинення кримінальних правопорушень останнім та тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим за вчинення інкримінованих правопорушень, а також недотримання обвинуваченим умов застосування запобіжного заходу, який до нього застосовувався раніше.

Зокрема, під час досудового розслідування у відношенні підозрюваного ОСОБА_11 відповідно до ухвали слідчого судді обирався такий запобіжний захід, як тримання під вартою із можливістю внесення застави, право на яку підозрюваним було використано у подальшому. Проте, підозрюваним ОСОБА_11 умови перебування під заставою були не дотримані, у зв`язку із чим, органом досудового розслідування ініціювалося питання щодо звернення застави в дохід держави та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Більш того, після обрання зазначеного запобіжного заходу стосовно ОСОБА_11 , останній вчинив дії, які органом досудового розслідування інкримінуються ОСОБА_11 у обвинуваченні за ч. 2 ст. 393 КК України, що у свою чергу, колегія суддів, не може не врахувати, як вагому обставину, яка вказує на існування наведених вище ризиків.

Разом із цим, колегія суддів враховує, що на існування перелічених ризиків, вказує розмір майнової шкоди у завданні якої обвинувачується ОСОБА_11 , яка становить понад 26 000 000 гривень.

При цьому, доводи сторони захисту щодо наявності необґрунтованої підозри та недоведеності вини ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, як на підставу для зміни запобіжного заходу, колегія суддів вважає непереконливими та розцінює їх, як обраний спосіб захисту, оскільки суд вирішує питання щодо доведеності вини у висунутому обвинуваченні на відповідній стадії за результатами судового розгляду, а тому не сприймає такі доводи до уваги.

Доводи сторони захисту про необхідність оперативного втручання і проведення відповідного лікування обвинуваченого поза умовами слідчого ізолятора, у зв`язку із погіршенням його стану здоров`я, що на їх думку, є безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки по-перше, сам по собі факт наявності у обвинуваченого відповідного діагнозу не є підставою для зміни ОСОБА_11 запобіжного заходу на більш м`який, по-друге, така позиція є непереконливою, так як відповідно до положень Наказу Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту» № 239/5/104 від 10 лютого 2012 року, перебуваючи в умовах слідчого ізолятора обвинувачений мусить отримувати відповідну медичну допомогою, в тому числі, пов`язану із госпіталізацією у відповідний медичний заклад з орієнтовного переліку, у разі такої необхідності.

Більш того, як вбачається із відповіді з Дніпропетровського слідчого ізолятора УДПтС України в Дніпропетровській області за підписом начальника ДСІЗО та начальника медичної частини ДСІЗО від 18 грудня 2015 року за № 3/19 22489 15 грудня 2015 року ОСОБА_11 на виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2015 року був вивезений до КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» та консультований завідувачем травматологічного відділення даного медичного закладу після серії рентгенологічних знімків, відповідно до висновку лікаря-травматолога встановлений зрісшийся перелам лівої п`яткової кістки, пост операційний анкілоз після трьох суглобної резекції лівої стопи, хронічний посттравматичний остеомієліт п`яткової кістки в стадії не стійкої ремісії та для уточнення тактики подальшого лікування рекомендовано до обстеження в умовах травматологічного відділення цього закладу. У зв`язку із чим, госпіталізацію ОСОБА_11 до зазначеного закладу вже заплановано.

Отже, обвинуваченим ОСОБА_12 та його захисником ОСОБА_9 не наведено переконливих підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, а тому з урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання сторони захисту є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Тому, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, 331 КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, враховуючи, що строк дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_11 колегія суддів приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 строком на 60 днів, тобто до 20 лютого 2016 року.

В той же час, продовжуючи обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи тяжкість інкримінованих ОСОБА_11 кримінальних правопорушень, конкретні обставини останніх, майновий стан обвинуваченого, характер ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також розмір завданої згідно обвинувального акту матеріальної шкоди, суд вважає, що розмір застави, визначений у попередньому судовому рішенні у межах 26 273 розмірів мінімальної заробітної плати, що дорівнює 32 000 514,00 гривень, належним чином забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 194, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Обраний під час досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити строком на 60 днів, до 20 лютого 2016 року.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_11 під вартою, є 20 лютого 2016 року.

В разі внесення обвинуваченим ОСОБА_11 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № 6709, отримувач територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, ОКПО № 26239738 в ГУГКСУ в Дніпропетровській області, МФО № 805012, застави у розмірі 32 000 514 гривень (тридцять два мільйони п`ятсот чотирнадцять тисяч гривень) 00 копійок, ОСОБА_11 підлягає звільненню з-під варти.

Зобов`язати ОСОБА_11 у разі внесення застави та звільнення його з-під варти, прибувати за кожною вимогою суду та покласти на останнього обов`язки

у вигляді: прибувати до суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_11 , що у разі не з`явлення його за викликом до суду без поважних причин або не повідомлення про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3