Комінтернівський районний суд м.Харкова
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8

за участю обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000124 за обвинуваченням

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця , розлученого ,маючого двох дітей, раніше не судимого, обіймаючого посаду заступника начальника установи з охорони начальника відділу охорони Качанівської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області (№54), проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України ,одруженого ,маючого неповнолітню дитину ,раніше не судимого,обіймаючого посаду першого заступника начальника виховної колонії заступника начальника виховної колонії з режиму і охорони та оперативної роботи Куряжської виховної колонії іменя А.С. Макаренка Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області ,проживаючого за адресою АДРЕСА_2 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст. 365 КК України,суд

В С Т А Н О В И В:
Відповідно до статей 1, 3 Конституції України, в Україні як демократичній, правовій державі, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Статтями 21, 22 Конституції України передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Відповідно до статті 28 Конституції України ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, до статті 49 - кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.
Згідно статті 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу; кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частини 3 статті 63 Основного Закону України, засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду.
Вимогами статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст.1 Кримінально-виконавчого Кодексу України кримінально-виконавче законодавство регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданням кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків.

ОСОБА_9 , наказом начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області № 129 о/с від 25.11.2011 року призначений на посаду першого заступника начальника установи з нагляду і безпеки та оперативної роботи Качанівської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області (№54), наказом № 96 о/с від 30.11.2009 року йому присвоєне спеціальне звання майор внутрішньої служби.

ОСОБА_13 наказом начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області № 5 о/с від 19.01.2011 року, призначений на посаду заступника начальника установи з охорони начальником відділу охорони Качанівської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області № 54, наказом № 96 о/с від 30.11.2009 року йому присвоєне спеціальне звання майор внітрішньої служби .

Відповідно до ст.11 Кримінально-виконавчого кодексу України виправна колонія є установою виконання покарання.

Пунктом 1 Положення про Державну пенітенціарну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 394/2011, визначено, що Державна пенітенціарна служба України (далі - ДПтС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якої спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра юстиції України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів" органи і установи виконання покарань є правоохоронним органом України.

Таким чином, ОСОБА_9 та ОСОБА_13 є працівниками правоохоронного органу України, представниками влади, оскільки вони перебувають на службі в державному органі, а саме Державній кримінально-виконавчій службі України, до складу якої входить установа виконання покарання Качанівська виправна колонія (№54), діяли від її імені, здійснювали в межах своєї компетенції владні функції цього органу.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» посадові та службові особи органів і установ виконання покарань зобов`язані забезпечувати дотримання прав людини і громадянина, реалізацію законних прав та інтересів засуджених і осіб, узятих під варту, вимог законодавства щодо виконання і відбування кримінальних покарань; створювати належні умови для тримання засуджених і осіб, узятих під варту, їх комунально-побутового і медико-санітарного забезпечення.

Згідно з пунктом 3 Положення про Качанівську виправну колонію управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 54) (далі Качанівська виправна колонія)() КВК №54), затвердженого наказом Державної пенітенціарної служби України від 27.04.12 № 262, Качанівська виправна колонія є кримінально-виконавчою установою закритого типу і її основними завданнями є організація виконання покарань у вигляді позбавлення волі на певний строк та дотримання прав осіб, які тримаються у виправній колонії, вимог законодавства щодо виконання та відбування кримінальних покарань, реалізації їх законних прав та інтересів.

Відповідно до п.1.3 посадової інструкції першого заступника начальника установи з нагляду і безпеки та оперативної роботи Качанівської виправної колонії (№54), затвердженої начальником Качанівської виправної колонії (№54) 25.11.2011 року та погодженої першим заступником начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області 02.12.2011 року, з якою 25.11.2011 року ознайомлено ОСОБА_9 , останній у своїй діяльності керується чинним законодавством України, нормативно-правовими актами Державної пенітенціарної служби України, наказами і розпорядженнями начальника установи, посадовою інструкцією та дорученнями начальника Качанівської виправної колонії (№54), відповідно п.1.4. за відсутності начальника установи виконує його обов`язки з набуттям відповідних прав і відповідальності.

Відповідно до п.1.5 посадової інструкції ОСОБА_9 повинен знати: Конституцію України, Закони України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», Кримінально-виконавчий кодекс, інші діючі законодавчі, відомчі нормативно-правові акти, які регламентують діяльність Державної пенітенціарної служби України; порядок та підстави застосування зброї, спеціальних засобів та фізичної сили.

Відповідно до п.2.2 посадової інструкції ОСОБА_9 зобов`язаний забезпечити належний стан правопорядку на закріплених об`єктах оперативного обслуговування.

Відповідно до п.3.10 посадової інструкції ОСОБА_9 має право застосувати засоби фізичного впливу, спеціальні засоби та вогнепальну зброю на підставах і в порядку, встановлених діючим законодавством України.

Відповідно посадової інструкції ОСОБА_9 несе відповідальність: згідно п. 4.1. - за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, що передбачені посадовою інструкцією; згідно п. 4.6. - за порушення дисципліни і законності, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності.

Відповідно до п. 1.3 посадової інструкції заступника начальника установи з охорони начальника відділу охорони Качанівської виправної колонії (№54), затвердженої начальником Качанівської виправної колонії (№54) 20.03.2011 року та погодженої першим заступником начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області, з якою 20.03.2011 року ознайомлено ОСОБА_13 , останній у своїй діяльності керується чинним законодавством України, наказами і розпорядженнями начальника установи (керівника) та посадовою інструкцією.

Відповідно до п.2.1 посадової інструкції ОСОБА_13 організовує виконання заходів з охорони установи, в тому числі зобов`язаний організовувати професійну підготовку працівників відділу охорони, підтримувати службову дисципліну серед особового складу відділу, щоденно вивчати стан охорони об`єктів, систематично проводити роботу з особовим складом варт з питань дотримання законності та володіння правилами особистої безпеки; проводити індивідуально-виховну роботу з підлеглими щодо виховання в них сумлінного ставлення до своїх обов`язків; контролювати стан дисципліни та законності серед підлеглих.

Відповідно до п.п. 4.2, 4.6 заступник начальника установи з охорони начальник відділу охорони несе персональну відповідальність за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, що передбачені посадовою інструкцією; порушення дисципліни та законності, скоєні в процесі здійснення своєї діяльності.

Підстави застосування заходів фізичного впливу, спеціальних засобів і зброї до осіб позбавлених волі, що передбачені ст.106 Кримінально-виконавчого кодексу України, а саме фізична сила, спеціальні засоби, гамівна сорочка та зброя застосовуються до осіб позбавлених волі, якщо вони чинять фізичний опір персоналу колонії, злісно не виконують його законні вимоги, проявляють буйство, беруть участь у масових заворушеннях, захваті заручників або чинять інші насильницькі дії, а також у разі втечі з-під варти з метою припинення вказаних протиправних дій, а також запобігання заподіянню цими особами шкоди оточенню або самим собі.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 Кримінально-виконавчого кодексу України лікувально-профілактична робота в місцях позбавлення волі організовується і проводиться відповідно до законодавства про охорону здоров`я; адміністрація колоній зобов`язана виконувати необхідні медичні вимоги, що забезпечують охорону здоров`я засуджених.

У відповідності до ст. 117 Кримінально-виконавчого кодексу України, примусове лікування застосовується до засуджених до позбавлення волі осіб, які мають хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб, та тих які не пройшли повного курсу лікування і відмовляються від нього; якщо під час відбування покарання буде встановлено, що засуджений має хворобу, яка становить небезпеку для здоров`я інших осіб, та відмовляється від лікування, адміністрація колонії вносить до суду подання про застосування до такої особи примусового лікування.

Згідно «Розпорядку дня засуджених Качанівської виправної колонії (№54)», затвердженого наказом № 278 від 13.10.2010 року начальника Качанівської ВК (№54), в колонії передбачений з 21 години 30 хвилин до 5 годин сон (безперервний).

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 11.10.2011 року ОСОБА_14 була засуджена до позбавлення волі строком на 7 років за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 365 КК України.
Після набрання вироком суду законної сили, 30.12.2011 року ОСОБА_14 , у супроводі медичних працівників у зв`язку з наявністю ряду захворювань, що не становлять небезпеку для здоров`я інших осіб, була переміщена з Київського слідчого ізолятора до Качанівської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 54) для відбування покарання.

ОСОБА_9 та ОСОБА_13 будучи службовими особами, працівниками правоохоронного органу наділеними владними повноваженнями, ОСОБА_9 ,перебуваючи на посаді першого заступника начальника установи з нагляду і безпеки та оперативної роботи Качанівської виправної колонії (№54), маючи спеціальне звання майора внутрішньої служби, та ОСОБА_13 перебуваючи на посаді заступника начальника установи з охорони начальника відділу охорони Качанівської виправної колонії (№54), маючи спеціальне звання майора внутрішньої служби, перебуваючи на службі в Качанівській виправній колонії (№54), розташованій за адресою: м.Харків, пров. Вишневий, 16, 20.04.2012 року близько 21 години 30 хвилин, тобто після відбою, встановленого «Розпорядком дня засуджених Качанівської ВК(№54)», затвердженого наказом № 278 від 13.10.2010 року начальника вказаної колонії, прибули до ОСОБА_14 , яка на той час відбувала покарання у вигляді позбавлення волі в Качанівській виправній колонії (№ 54) та знаходилась в приміщенні кімнати № 1, розташованої на 2-му поверсі відділення № 10 ресоціалізації Качанівської виправної колонії (№ 54).

Діючи за вказівкою начальника Качанівської виправної колонії (№ 54) ОСОБА_15 , наданою на підставі Акту комісійного огляду засудженої ОСОБА_14 від 20.04.2012 року, згідно якого комісія, прийнявши до уваги об`єктивні дані, отримані від медичних працівників Качанівської ВК (№ 54) про відсутність погіршення стану здоров`я засудженої, врахувавши також, що при спілкуванні не отримано додаткових скарг від неї на стан здоров`я, рекомендувала госпіталізацію для проведення комплексного лікування та дійшла висновку, що існує об`єктивна можливість її транспортування до місця проведення лікування, а також рапорту начальника медичної частини Качанівської виправної колонії (№ 54) ОСОБА_16 з проханням надати дозвіл на вивіз 20.04.2012 року з охороняємої території виправної установи засудженої ОСОБА_14 , ОСОБА_9 запропонував ОСОБА_14 зібрати речі та прослідувати до Державного лікувально-профілактичного закладу «Центральна клінічна лікарня «Укрзалізниця». При цьому, ОСОБА_9 повідомив, що у разі її відмови добровільно прослідувати до лікарняного закладу, до неї буде застосована сила. На вказане ОСОБА_14 не надала своєї згоди, мотивувавши це необхідністю скористуватись своїм законним конституційним правом поспілкуватись із своїм захисником, та повідомила, що примусова її доставка до лікарні з застосуванням сили буде порушенням її законних прав.

Після відмови ОСОБА_14 в добровільному порядку прослідувати до ДЛПЗ «Центральна клінічна лікарня «Укрзалізниця», ОСОБА_9 , з ОСОБА_13 та особою матеріали відносно якого виділені в окреме провадження пізніше зайшли до кімнати, де перебувала ОСОБА_14

ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , та з собою матеріали відносно якого виділені в окреме провадження , діючи умисно та протиправно, із кар`єристських спонукань справити враження сумлінних та дисциплінованих працівників переслідуючи мету будь-яким способом, незважаючи на незгоду ОСОБА_14 , здійснити її перевезення до лікарняного закладу, грубо порушуючи вимоги ст.ст.1, 3, 21, 22, 28, 63 ч.3, 68 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України», ст.ст. 1, 106, 116, 117 Кримінально-виконавчого кодексу України та вимоги посадової інструкції, явно виходячи за межі наданих їм прав та владних повноважень, ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та особа матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, в період з 21 години 30 хвилин до 21 години 55 хвилин 20.04.2012 року у приміщенні кімнати № 1, розташованому на 2-му поверсі відділення № 10 ресоціалізації Качанівської виправної колонії (№ 54), не маючи будь-яких законних підстав, передбачених ст.106 КВК України та законодавством України, при відсутності медичних показань ургентної (екстреної) госпіталізації, а також для передбаченого ст. 117 КВК України примусового транспортування до лікувального закладу, незаконно та протиправно застосували до ОСОБА_14 фізичне насильство.

Так, ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та особа матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, діючи умисно та протиправно, за попередньою змовою застосовуючи фізичну силу, примусово загорнули ОСОБА_14 в ковдру, на якій вона лежала на спині на ліжку, після чого ОСОБА_13 насильно утримував ОСОБА_14 за плечі та захоплював за руки, ОСОБА_9 за тулуб, а особа матеріали якого виділені в окреме провадження , утримував її ноги в області щиколоток. Від завданого діями останніх фізичного болю, ОСОБА_14 почала кричати та намагалась звільнитись з-під ковдри. В цей час ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та особа матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, діючи умисно та протиправно, порушуючи конституційні права ОСОБА_14 на повагу до гідності та особисту недоторканість, передбачені ст.ст. 1, 21, 22, 28 Конституції України, ображаючи особисту гідність потерпілої, явно виходячи за межі наданих йому прав та владних повноважень, ОСОБА_13 утримував з силою та захоплював ОСОБА_17 за руки ,а ОСОБА_9 наніс їй удар кулаком в праву нижню область живота. При цьому, вказані дії ОСОБА_9 та ОСОБА_13 носили болісний характер для потерпілої ОСОБА_14 , спричинювали їй фізичні та моральні страждання, принижували її особисту гідність.

Продовжуючи спільні узгоджені протиправні дії, після завдання удару, подавивши волю ОСОБА_14 , ОСОБА_9 разом з ОСОБА_13 винесли загорнуту у ковдру ОСОБА_14 сходами з другого поверху відділення № 10 ресоціалізації колонії та поклали на ноші до автомобіля швидкої медичної допомоги д.н. НОМЕР_1 , який очікував на території охороняємої зони установи біля прогулянкового дворику, а особа відносно якого матеріали виделені в окреме провадження виніс особисті речі ОСОБА_14 до цього ж автомобіля. О 21 годині 55 хвилинах автомобіль швидкої допомоги д.н. НОМЕР_1 , з пізнавальними знаками швидкої медичної допомоги, виїхав за межі охороньованої зони Качанівської виправної колонії ( КВК № 54).

Вказаними протиправними діями ОСОБА_9 вчиненими за попередньою змовою в группі з ОСОБА_13 та особою матеріали відносно якого виділені в окреме провадження , потерпілій ОСОБА_14 відповідно до висновків судово-медичних експертиз ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» № 176/14 від 04.07.2014 року та № 274/14 від 12.08.2014 року спричинені тілесні ушкодження: в правій здухвинній ділянці згрупіровані два синці овальної форми 1,5х2,5см в розмірі синьо-червоного кольору з елементами петехіальної висипки навколо; у верхній третині латеральної поверхні лівого передпліччя синець в діаметрі приблизно 6x3 см (синього кольору) з елементами набряку м`яких тканин в зазначеній ділянці, які відносяться як кожне окремо, так і в сукупності, до легких тілесних ушкоджень.

Своїми протиправними діями ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та особа матеріали відносно якої виділені в окреме провадження завдали істотну шкоду охоронюваним законом конституційним правам ОСОБА_14 , що передбачені ст.ст. 1, 3, 21, 22, 28, 63 ч.3 Конституції України та істотну шкоду інтересам держави як в особі Державної пенітенціарної служби України, так і установи виконання покарань Качанівської виправної колонії (№ 54), у вигляді підриву авторитету державних органів. Спричинення зазначеної істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, в особі ОСОБА_14 , а також державним інтересам в особі Державної пенітенціарної служби України, перебувають в прямому причинному зв`язку зі злочинними діями ОСОБА_9 та ОСОБА_13 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_13 винним себе в скоєнні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 20.04.2012 року перебуваючи на посаді заступника начальника установи з охорони начальника відділу охорони Качанівської виправної колонії № 54 (КВК № 54), приблизно о 20 годині від керівника установи ОСОБА_15 , отримав розпорядження, що він призначений начальником караула по супроводу засудженої ОСОБА_14 до Центральної клінічної лікарні «Укрзалізниця» та при необхідності надати ОСОБА_14 допомогу при її транспортуванні, в зв`язку з чим необхідно було переодягнутися в цивільний одяг та чекати його розпоряджень. ОСОБА_13 продовжував виконувати свої функціональні обов`язки, на контрольному посту пропуску на охоронювану територію колонії, перевіряв проходження на територію прокурора ОСОБА_18 .

Приблизно о 20 .20 20 .40 год. начальник колонії ОСОБА_15 наказав йому прибути до місця перебування ОСОБА_19 для супроводу її до лікарні. Прибувши до будівлі де перебувала ОСОБА_14 побачив машину швидкої допомоги, двері якої були відкриті, ноші висунуто. В прогулянковому дворі біля даного приміщення були ОСОБА_20 та ОСОБА_21 ..

Він піднявся на 2 поверх, до приміщення де відбувала покарання ОСОБА_14 ,біля дверей вже знаходилися ОСОБА_22 та ОСОБА_23 . Співробітник ОСОБА_24 відкрила їм двері кімнати ОСОБА_14 , остання знаходилася посеред кімнати, він привітався із нею та запитав де її сумки, на які вона вказала, ОСОБА_23 зайшов в приміщення та виніс сумки, ОСОБА_13 запропонув їй допомогу від якої вона відмовилась та почала рухатись самостійно опираючись на ходунки, а ОСОБА_13 під руку її підтримував. ОСОБА_14 самостійно йшла по сходах, самостійно опираючись на перила правою рукою, а за її ліву руку під лікоть підтримував ОСОБА_13 , під час руху по сходах, за її згоди він взяв її на руки, та поніс до машини швидкої допомоги. В прогулянковому дворі ОСОБА_9 накрив ОСОБА_14 ноги пледом, при цьому ОСОБА_14 однією рукою трималась за ОСОБА_13 , а інша рука була на ковдрі (пледі).

ОСОБА_13 поклав ОСОБА_14 на ноші машини швидкої домопоги, після чого її було поміщено в машину і в складі співробітників колонії по охороні, медичних співробітників колонії та співробітників машини швидкої допомоги вирушили до Центральної клінічної лікарні «Укрзалізниця», де в приймальному відділенні, ОСОБА_13 разом з зі співробітниками приймального відділення перенесли ОСОБА_17 на ноші лікарні, після чого доставили на 9 поверх, де проходила лікування ОСОБА_14 , де ОСОБА_13 знову допоміг ОСОБА_14 перелягти на ліжко, яке вона особисто вибрала .

Під час всіх дій пов`язаних з перенесенням чи перекладанням ОСОБА_17 20.04.2012 року він ушкоджень їй не завдавав, а навпаки ОСОБА_14 дякувала йому за вказані дії.

В його присутності будь хто фізичного насилля до неї не застосовував, жодних криків 20.04.2012 року до часу виїзду ОСОБА_14 з колонії він не чув.

В подальшому протягом близько двох років він неодноразово, безпосередньо допомагав ОСОБА_14 пересуватися по медичній установі, а саме переносив її на своїх руках, спілкувався з різними особами які її відвідували. За що вона дякувала йому. Вказав, що ніколи не вибачався перед ОСОБА_14 , бо всі дії які ним вчинялись відносно неї були виключно з її згоди, навпаки ОСОБА_14 дякувала йому за його ставлення до неї. Допомогу в перенесенні на руках ОСОБА_14 під час її лікування, здійснював виключно у зв`язку з такою необхідністю .

Обвинувачений ОСОБА_25 винним себе в скоєнні кримінального правопорушення не визнав та пояснив, що 20.04.2012 року перебуваючи на посаді першого заступника начальника установи з нагляду і безпеки та оперативної роботи Качанівської виправної колонії (№ 54), приблизно о 19.00 годині за розпорядженням керівника установи ОСОБА_15 разом з ОСОБА_26 та ОСОБА_16 прибув до ОСОБА_14 , яка перебувала в своїй камері разом з ОСОБА_27 , була одягнена в халат і волосся було не в косі, повідомити про можливість проведення її лікування за межами колонії в зв`язку з рекомендаціями німецьких лікарів та медичної комісії, ОСОБА_14 в зв`язку з цим було запропоновано зібрати речі, на це вона дала розпорядження сусідці ОСОБА_27 зібрати її речі, отримавши згоду ОСОБА_14 , щодо проведення лікування в умовах Центральної клінічної лікарні Укзалізниця» та на її виїзд до медичного закладу. Співробітники установи покинули її приміщення.

ОСОБА_9 доповів ОСОБА_15 про згоду ОСОБА_14 їхати до медичного закладу і за його розпорядженням почав підготовку особового складу до здійснення її перевезення.

Приблизно о 21.00 годині він разом з ОСОБА_23 , якого взяв для необхідності переносити важкі сумки, які як йому було відомо завжди при зміні місць проживання були у ОСОБА_14 , прибули на 2 поверх до камери де перебувала ОСОБА_14 , почекавши декілька хвилин до них приєднався ОСОБА_13 , після чого співробітник установи ОСОБА_24 відкрила їм двері і ОСОБА_9 запитав де її речі, ОСОБА_14 вказала на сумки, які виніс ОСОБА_23 до машини швидкої допомоги, ОСОБА_9 в зв`язку з прохолодною погодою взяв ковдру (плед) для ОСОБА_14 , яка була легко одягнена. ОСОБА_14 в цей час рухаючись за допомогою ходунків з допомогою ОСОБА_13 вийшли з кімнати та піщли по коридору до сходів, рухаючись по сходах в якийсь час ОСОБА_13 взяв ОСОБА_14 на руки і так виніс спочатку в прогулянковий двір, а потім поклав на ноші швидкої допомоги. Під час руху в прогулянковому дворі ОСОБА_9 вкрив ОСОБА_14 ковдрою, бо було прохолодно.

Після чого ОСОБА_14 була поміщена в машину швидкої допомоги та разом з ОСОБА_16 , ОСОБА_13 та ще двома співробітниками колонії виїхала до лікарні.

Будь якого фізичного насилля до ОСОБА_14 ні він , ні будь хто в його присутності не застосовував, за час підготовки до транспортування чи під час транспортування жодних криків, прохань про допомогу в колонії він не чув.

В подальшому неодноразово спілкувався з ОСОБА_14 , надавав їй допомогу під час її перебуванні в лікувальному закладі, а саме особисто переносив її на своїх руках, вона ніколи не зауважувала, щодо негативного ставлення її до нього.

Невизнання вини обвинуваченими ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , як суд вважає формою захисту,однак не спростовує наявності в їх діях складу кримінального правопорушення, а їх вина доводиться сукупністю досліджених в судовому засіданні доказами, а саме.

Показами потерпілої ОСОБА_14 , яка вказала ,що станом на 20 квітня 2012 року була засуджена та знаходилась в КВК № 54.

20.04.2012 року приблизно в 17.30 до неї зайшов керівник медично-санітарної частини Качанівської колонії ОСОБА_16 і пред`явив їй для ознайомлення документ, підписаний німецькими лікарями, зі змісту якого вбачалось, що німецькі лікарі не можуть бути задоволені тими лікувальними умовами, які їй пропонувала Українська влада в лікарні «Укрзалізниця».

Пізніше ближче до вечора, до неї зайшли керівники колонії на чолі ОСОБА_25 та прокурор ОСОБА_28 , та повідомили її, що вона повинна переїхати до лікарні «Укрзалізниця». ОСОБА_9 безапеляційно заявляв, що її будуть вивозити в лікарню «Укрзалізниця» і за 15 хвилин вона повинна зібрати речі і бути готовою до вивезення.

ОСОБА_14 їх повідомила, що лікування, в тому числі ув`язнених, може відбуватися тільки за згодою ув`язненого. Ніхто не може насильно лікувати людину, навіть якщо вона знаходиться в неволі. Сказала про те, що німецькі лікарі, які за домовленістю з Урядом України мусили проінспектувати клініку «Укрзалізниці», дали негативний на її думку висновок щодо її лікування в цій клініці.

Крім того, заявила адміністрації виправної колонії, що поки з приводу цього висновку німецьких лікарів не поспілкуюся зі своїми захисниками, вона не може прийняти рішення про переїзд в лікувальний заклад і що нікуди не поїде. І просила відкласти це до того моменту, поки можна буде запросити її захисника, і по телефону захисникам зв`язатись з німецькими лікарями.

Після того делегація керівництва колонії покинула її камеру, через певний час адміністрація дала наказ співробітникам які працювали в той час в караулі, та ОСОБА_27 зібрати будь-які речі на їх розсуд та підготувати для транспортування.

А коли ОСОБА_14 сказала, що вони не знають, які речі збирати, то ОСОБА_9 відповів, що потім довезуть те, що вони не складуть.

ОСОБА_14 ще раз категорично відмовилась їхати, назвала ще раз всі причини і попросила щоб до неї прийшов прокурор ОСОБА_28 ..

Коли пізніше прийшов прокурор ОСОБА_28 , вона йому виклала повністю свою позицію, сказала йому, що прокуратура зобов`язана захищати права ув`язнених. Тоді, коли люди позбавлені свободи, вказала, що він як прокурор це та людина, на кого ув`язнені покладаються в дотриманні законності відносно кожного з ув`язнених. Повідомила йому про ситуацію стосовно неї вказалала на Конституцію, статті Кримінального виконавчого кодексу, які забороняють людину примусово лікувати. Повідомила, що насильно лікувати не можна, що вона відмовляється і не тому що це її забаганка, а тому, що є висновок німецьких лікарів, які визначені Українським Урядом, як лікуючі лікарі, які відповідають за стан її здоров`я і за результат її лікування. На дане звернення до прокурора ОСОБА_28 , він красномовно очими і жестами показав їй, що таке питання він не вирішує, і що є команди зверху, які ніхто не може не виконати, які всі зобов`язані виконувати і тихо покинув камеру.

Після того, керівники колонії, на чолі з ОСОБА_9 , зайшли, вивели співробітників які чергували в караулі навпроти її камери, вивели ОСОБА_27 ..

До цих подій, до неї в камеру заходив ОСОБА_13 , він підходив до неї, дуже просив погодитися їхати, бо її будуть вивозити силою, і що йому така команда надійшла, і що він не може виконати цей злочинний наказ але він в той же час людина, яка є підлегла, яка є офіцер, який мусить підпорядковуватися командам вищого керівництва, і він сказав, що він або буде звільнений з роботи, або йому доведеться цю команду виконати, але у нього ця робота єдина, яка у нього є, що у нього дві донечки, які він виховує самостійно, один, без матері, і що він не може цю роботу втратити.

На це ОСОБА_17 йому сказала, що в принципі він мусить так поводитись, як йому підказує його совість, але виконувати злочинні накази він, насправді, не має права, і що вибір йому треба робити на користь Закону і на користь моралі і честі офіцера.

Пізніше коли зайшов ОСОБА_25 разом з ОСОБА_13 і ОСОБА_23 , також працівник колонії, вони підійшли до її ліжка, на якому вона лежала, тому що вона практично постійно лежала, була накрита ковдрою-пледом.

Підійшов ОСОБА_13 , посередині став ОСОБА_9 і біля ніг став ОСОБА_23 .. І вони, практично, синхронно, ОСОБА_9 дав команду, вони синхронно накинули їй цей плед на плечі, на ноги, на руки, плотно так замотали цей плед і почали застосовувати силу для того, щоб перенести до машини швидкої допомоги, яка стояла внизу.

Раніше ОСОБА_14 попереджала, що якщо до неї буде застосовуватися сила, враховуючи хворобу хребта, яку вона мала це може призвести до того, що вона може стати інвалідом назавжди.

І тому, коли ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 підішли і почали застосовувати силу, це, по суті, дало їй і зрозуміти, що це зовсім не транспортування до лікарні подумавши, що вони мають намір покласти кінець її життю, і що люди, які знають, що вона залишеться потім в живих, не можуть так грубо, так нахабно, так цинічно застосовувати фізичну силу до жінки, до ув`язненої, яка абсолютно не може їм протистояти і не може протидіяти цьому, і внаслідок того, що фізично слабша, і внаслідок того, що була дуже тяжко хвора. Але вони , не дивлячись ні на що, почали силоміць стягувати її з ліжка. Вона на скільки це було в її силах, почала опиратися. Це була справжня боротьба, де вона з обмеженими можливостями руху із-за болю якось намагалася зупинити цей процес насилля. ОСОБА_14 відштовхувала їх руками, намагалася якось ухилитися від того, що вони її стягували з ліжка. Це була справжня фізична боротьба, але дуже нерівна.

ОСОБА_14 вказала, що під час вказаних дій ОСОБА_13 намагався, наскільки вона відчувала, діяти обережно. Але застосовуючи фізичну силу до людини, яка не може відповісти -- це виходить за всі межі. Замість того, щоб захищати, охороняти, офіцери наносили їй тілесні ушкодження і застосовували грубу фізичну силу. І в той момент, коли вони відчули, що вона все ж таки хоч якось опирається, її просто, з усією силою, якою можливо, її ОСОБА_9 вдарив в живіт. Після того вона вже опиратися просто не могла. Вона не могла вже далі продовжувати хоч якось протидіяти такому фізичному насиллю.

В той час, коли ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ОСОБА_23 почали стягувати з ліжка і застосовувати фізичну силу, вона просто зі страху, з болю, почала дуже сильно кричати, тому що, ну, це було просто неможливо витримати, ні фізично, ні психологічно.

Але коли її вдарили, вже кричати не могла, тому що перекрило дихання і вона не могла вже нічого робити і це був вже практично напівпритомний стан.

Після того вони вже безперешкодно потягнули її по коридору, потім вниз по сходах, в дворі установи ,коли її винесли на подвіря ,вона почала розуміти що відбувається ,бачила також і інших представників керівництва колонії, далі її затягнули в карету швидкої допомоги .Хто знаходився біля не в машині швидкої допомоги та в лікарні не пам`ятає.

При чому ніхто не звертав уваги, що після застосовування до неї насилля, в неї був сильний біль.

Після вказаних дій відносно неї ,вона знаходилася в важкому психологічному стані , який, в тому числі, супроводжувався больовим шоком. В лікарні в зв`язку з перенесеним стресом вона практично, не розмовляла, не спілкувалась, нічого не робила, не розділяла ні день, ні ніч.

Вранці в неділю прийшла комісія МОЗу на чолі з ОСОБА_29 і запитали її щодо лікування в лікарні «Укрзалізниця», на що ОСОБА_14 їх повідомила , що її грубо фізично побили, застосували фізичне насилля, позбавили спілкування з її захисником і з лікарями, яких за нею закріпив в тому числі і Уряд України і повідомила, що поки вона не поспілкуюся з адвокатом ні з ким розмовляти не буде.

Пізніше дізналася, що тоді було прийнято рішення про її повернення до колонії, яке вже відбулося за її згодою.

Після повернення її до колонії до камери де вона відбувала покарання повернули ОСОБА_27 , яка їй розповіла, що вона, а також медичні працівники, які біля неї були після того, як її з камери перевели в інший лікувальний корпус за декілька десятків метрів від вікон камери де була ОСОБА_14 не думали вже її побачити живою.

ОСОБА_27 повідомила, що чула страшні крики, які доносилися з камери де була ОСОБА_14 , це були її крики, і вона подумала разом з медичним персоналом, що її або б`ють, або позбавляють життя, і вони вже не розраховували її живою побачити. Вона плакала та обіймала її.

ОСОБА_14 в Качанівській колонії наполягати на негайній зустрічі з захисниками, не довіряла жодному представнику влади, хотіла, щоб її захисники залучили незалежну судово-медичну експертизу, яку може надати Європейський Союз, щоб цю експертизу можна було отримати негайно, і щоб вони встановили тяжкість нанесення тілесних ушкоджень, і щоб вони дали оцінку всім наслідкам фізичного насилля.

Однак щоб приховати всі ці обставини, приховати всі наслідки, її позбавили зустрічі з захисниками.

В понеділок її захисники, народні депутати прибули до Качанівської колонії, вони розуміли, що щось відбулося тому що пролунало безліч заяв від влади, про перевезення до лікарні «Укрзалізниця», про інші події, але не змогли потрапити до ОСОБА_14 , бо було встановлено санітарний день.

І коли вона зрозуміла, що до неї нікого не допустять вона в присутності співробітників медичної частини, адміністрації колонії, ОСОБА_27 ,пред`явила ті тілесні ушкодження, які їй були нанесено, примусила занести в медичну картку всі ті наслідки фізичного насилля, які залишилися на її тілі і повідомила,що судово-медичну експертизу буде проходити лише незалежну.

Коли прибули експерти , вона вимагала присутності незалежних експертів.

Щодо вказаних подій її позбавили права на телефонний дзвінок .

Пізніше до неї прибув представник Уповноваженого з прав людини, якому вона розповіла про обставини які мали місце під час її доставляння в лікарню,останній повідомив що повернеться до Уповноваженої з прав людини, щодо необхідності її втручання в дану справу .

Уповноваженій з прав людини ОСОБА_30 , разом з помічником в присутності начальника колонії ОСОБА_14 повідомила про обставини її доставляння до лікувального закладу та показала наявні у неї тілесні ушкодження.

ОСОБА_31 сфотографувала наявні у неї тілесні ушкодження, та повідомила її ,що прокурор Харківської області провів прес-конференцію, на якій сказав, що згідно 106-ї статті Кримінальний виконавчий кодекс, адміністрація мала право застосовувати до ОСОБА_17 фізичну силу і вони її застосували, але застосували згідно закону.

Після того, ОСОБА_32 провела відкриту зустріч з дипломатами всіх країн, які представлені в Україні, пред`явила фотокартки, розповіла всю цю ганьбу, яка відбувається в Качанівській колонії, після чого стали говорити, що вони взагалі до неї не торкалися.

ОСОБА_17 вказуючи на роль осіб під час вказаних подій зазначила, що було три людини, ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та Зимогляд. Вказала ,що вони підійшли і всі втрьох силоміць, всупереч її волі, всупереч її протестам, всупереч опору, застосовуючи фізичну силу, витягували її з ліжка і переміщували до машини швидкої допомоги для того, щоб проти її волі доставити лікарню «Укрзалізниця».

Вказала, що біля плечей знаходився ОСОБА_35 , зазначила, що він не застосовував якусь абсолютно садистську фізичну силу, але коли вона опиралася, коли вона відштовхувала, коли вона намагалася звільнитися від цього фізичного насилля, безумовно він тримав її, тримав за руки, тримав за плечі, намагався підняти, це була його роль. З особливою жорстокістю діяв ОСОБА_34 , з особливою жорстокістю. Він заходився посередині між ОСОБА_36 і ОСОБА_37 , і він не рахувався ні з тим, що у неї болить спина, ні з тим, що вона жінка, ні з тим, що вона беззахисна, він просто застосовував грубу, нахабну чоловічу силу на повну потужність, а саме наніс удар кулаком в живіт. І саме він наносив їй ті тілесні ушкодження, які потім були зафіксовані, в тому числі, і лікарями, і експертами, яких залучила ОСОБА_32 . У неї були тілесні ушкодження на руках та на животі. Саме він поводив себе просто наджорстоко. Що стосується ОСОБА_38 , особи, якої на відміну від постаті ОСОБА_39 і ОСОБА_40 вона практично не бачила, але знала, що він там робить певні дії з ногами, для того, щоб вона не мала можливості опиратися. Він тримав її ноги, закутував ноги пледом і намагався утримати всіма силами. Але також особливої жорстокості з його боку, вона не відчувала. Зазначила, що вважає ОСОБА_9 натхненником всіх протиправних дій стосовно неї.

Удар в область живота наніс ОСОБА_9 ,вона це бачила та відчувала , після цього вона вже практично втратила можливість опиратись.

Тілесні ушкодження вона побачила коли перший раз в Качанівській колонії змогла прийняти душ та роздяглася,в цьому їй допомагала ОСОБА_41 , вони побачили ці синці на животі, на руках,раніше в лікарні «Укрзалізниця» не могла нічого робити, так як була в дуже важкому шоковому, стресовому стані, крім того посилився біль у спині .

З заявою до правоохоронних органів про застосування до неї насилля звернулась 23.04.2012 року ,після того як зрозуміла, що захисника до неї не допустять.

В лікарні вимагала зустрічі зі своїм адвокатом для справедливого дослідження того, що відбулося під час її транспортування в лікарню «Укрзалізниця», а до спілкування з захисником відмовлялась від спілкування будь с ким .

Комісії яка відвідувала її в лікарні вона говорила , що було застосування грубої фізичної сили при її перевезенні, що їй завдали болю, що завдали серйозного психологічного стресу, і що не буде ні з ким спілкуватися, поки не прийде її захисник.

В лікарні лежала в ліжку і знаходилася в важкому психологічному стані і з дуже сильним фізичним болем .

Зазначила ,що ОСОБА_13 особисто робив все щоб унеможливити фізичне насилля стосовно неї , в подальшому після подій під час спілкування з ОСОБА_13 , вона зясувала для себе, що дії повязані з застосуванням до неї насилля нанесли йому моральні страждання .

Сама вона собі жодних ушкоджень не завдавала.

Заява яку вона написала вважає повинен був допомогти скласти адвокат ,а написання заяви самостійно це був крок відчаю, тому що думала, що до неї захисника взагалі не допустять вже більше,щоб приховати факт фізичного насилля проти неї.

Вона , як ув`язнена,не читала медичних документів, і що записали лікарі їй не відомо ,але вони в присутності заступника начальника колонії по режиму, в присутності начальника колонії, прокурора, лікарі лінійкою заміряли розмір синців, подивилися на їх вигляд, зафіксували розміри, і більше вони нічого не робили. При ній вони нічого не писали. Але потім, від захисників їй стало відомо , що відомості про наявність синців внесені в медичну картку. Самі лікарі були шоковані побаченими синцями.

Будь яких додаткових діагнозів ,щодо наявності будь якого захворювання повязаного зі встановленими у неї ушкодженнями лікарями колонії не було встановлено.

Показами свідка ОСОБА_42 , який підтвердив покази потерпілої ОСОБА_14 зазначивши ,що в зв`язку з захворюванням ОСОБА_17 , яка відбувала покарання в Качанівській виправній колонії , до її лікування було залучено медичну комісію та іноземних лікарів .

За зверненнями ОСОБА_14 ,щодо необхідності надання їй медичної допомоги в зв`язку з її захворюванням не в установі відбування покарання ,а спеціалізованому медичному закладі , Урядом України було запропоновано медичний заклад , який перевірили іноземних лікарів.

Напередодні 20.04.2012 року німецькі лікарі обстежили лікарню ОСОБА_43 і ОСОБА_17 і він як її захисник чекали цього висновку.

20 квітня 2012 року він спілкувався з ОСОБА_17 як захисник, де обговорювали серед інших і питання яким буде висновок німецьких лікарів, а саме за умови негативного висновку вони домовилися з ОСОБА_14 , що без додаткових консультацій з німецькими лікарями і з захисниками, вона не буде приймати ніяких рішень ,тобто хотіли разом додатково обговорити отримані висновки німецьких лікарів. Обговорили модель поведінки ОСОБА_14 за умови надання цього висновку у вихідні дні .

Покинувши територію колонії в телефонній розмові ,йому стало відомо ,що висновок німецьких лікарів існує і цей висновок негативний , і він мав за намір прибути в понеділок для обговорення з ОСОБА_14 даного висновку німецьких лікарів.

В суботу із засобів масової інформації йому стало відомо ,що ОСОБА_14 перевезли до лікарні Укрзалізниці,а згоди ОСОБА_14 на ці дії не потребувало. Так як це був вихідний день він не мав можливості потрапити, а ні в лікарню Укрзалізниці, а ні в Качанівську колонію,звернувся до народного депутата ОСОБА_44 , харків`янина, для зясування обставин,який після спілкування з лікарями повідомив його,що ОСОБА_14 перевезли, вона в доброму гуморі і вона просто відмовляється від лікування,що викликало у нього занепокоєння .

В зв`язку з чим він 23.02.2012 року з самого ранку прибув до Качанівської виправної колонії для того щоб з`ясувати, що насправді відбувається з ОСОБА_14 , однак в колонії було оголошено санітарний день і він не зміг потрапити до установи,що і підтвердив йому ОСОБА_9 ..

Повернувшись до Києва повідомив народних депутатів про своє занепокоєння станом ОСОБА_17 , до якої з невідомих причин не допускають захисника.

24 квітня 2012 року прибув повторно до Качанівської колонії,де знову було оголошення, щодо санітарного дня та обмеження його пропуску на територію, що підтвердив ОСОБА_9 .

Перебуваючи біля Качанівської колонії , зателефонував народним депутатам і вони з трибуни парламенту заявили, що невідомо що відбувається з ОСОБА_14 , що другий день поспіль з надуманих причин захисників до неї не пускають. Голова Верховної Ради завірив його що зясує це питання з керівництвом Пенітенціарної служби, в зв`язку з його зверненням як народного депутата України.

В цей день ОСОБА_45 направився до прокуратури Харківської області для подачі заяви стосовно даного факту .

В цей час голова Верховної ради його повідомив ,що його в цей же день допустять до ОСОБА_14 , при цьому в цей же час він дізнався, що в обласній прокуратурі буде проходити прес конференція прокурора області ОСОБА_46 , зі слів прокурора йому стало відомо ,що до прокурора Харківської області надійшла письмова заява ОСОБА_47 про її побиття 20 квітня 2012 року співробітниками Качанівської колонії в зв`язку з чим була проведена перевірка та встановлено що до ОСОБА_47 застосовувалась сила, однак як зазначив прокурор Харківської області ця сила застосовувалась в межах статті 106 КВК.

На питання ОСОБА_45 щодо дій ОСОБА_14 за які до неї було застосовано сила,прокурор підтвердив , що сила застосовувалась, але вона застосовувалась в межах статті 106 КВК.

Після спілкування з прокурором він прибув до Качанівської колонії та зайшов до ОСОБА_14 , яка лежала, було очевидно, що людина така змарніла, що людина перебуває у стресовому стані, що людина певний час плакала.

На запитання що сталося ОСОБА_14 показала йому синці, а саме на лікті величезний синець і був синець на животі з правої частини великого розміру приблизно на руку, до 10 см., синець достатньо великий. Визначив для себе, щоб отримати такий синець треба нанести удар з великою силою.

При цьому руки ОСОБА_14 були всі в синцях, її очевидно хапали дуже сильно руками та пальцями за руки. Вона його повідомила ,що до неї 20.04.2012 року після його відїзду прибули ОСОБА_9 та ОСОБА_28 та повідомили про рішення вивезення до її до лікарні, ОСОБА_14 зазначила що без обговорення захистом не буде їхати , на що їй вказали що є наказ доставити її саме ввечері п`ятниці 20.04.2012 року. ОСОБА_14 вказувала ,що це є порушення прав людини, що на перевезення в лікарню потрібна її згода , а саме на цей день вона її не давала, однак її повідомили що її будуть вивозити після цього почали складати її речі проти її волі.

Пізніше вивели із камери її сусідку з ОСОБА_48 , після цього до неї застосували фізичну силу троє співробітників колонії.

ОСОБА_14 описала місце розташування вказаних осіб ,стосовно неї під час зазначених подій , вона лежала на ліжку до неї вони підійшли зліва , серед них ОСОБА_13 був біля голови, ОСОБА_9 був біля тулуба та ще один біля них, обмотали її в ковдру, почалася певна потасовка, під час цієї потасовки пан ОСОБА_9 наніс їй удар у живіт, який призвів до синця на животі , після дуже сильного удару вона знаходилась у шоковому стані, оскільки втратила свідомість, вони її просто знесли у цьому пледі, завантажили в карету швидкої допомоги і привезли в лікарню Укрзалізниці звичайно ж перебуваючи в шоці, перебуваючи в цьому стані, після нанесених ударів, вона відмовилась спілкуватись із лікарями, вона відмовилась спілкуватися із медичним персоналом, а відтак в неділю її перевезли назад, при цьому назад відвозили звичайно коректно,оскільки вона жодним чином не висловлювала своєї незгоди в зворотньому транспортуванні.

Про данні обставини з дозволу ОСОБА_14 він повідомив ЗМІ .

Також йому було відомо ,що 24.02.2012 року до ОСОБА_14 прибув представник офісу Уповноваженої із прав людини,а наступного дня приїхала уповноважена з прав людини ОСОБА_31 , яка мала можливість фотографувати наявні у ОСОБА_14 синці, які в подальшому були розмішені всіма засобами масової інформації та на брифінгу з іноземними омбудсменами , вона розповіла про побачені нею та сфотографовані синці у ОСОБА_14 .

Під час перебування ОСОБА_14 з травня 2012 року в лікарні ,до нього підходив ОСОБА_13 , та заявив ,що хоче вибачитися за те, що відбувалося 20 квітня, та поклявся жодного разу не буде чіпати її пальцем, навіть за наявності наказу це зробити ,що краще він звільниться роботи, вважає це був сміливий крок з боку ОСОБА_13 ,бо ОСОБА_14 була під психологічним , а деколи і фізичним тиском з боку держави .На його запитання де ОСОБА_9 , якого він протягом тривалого часу не бачив, ОСОБА_13 , повідомив, що він був основним під час побиття ОСОБА_14 ,тому не хоче перетинатися з ОСОБА_42 .

ОСОБА_45 вказав, що бачив як ОСОБА_13 декілька разів допомагав ОСОБА_14 під час її перебування в ЦКБ в різний спосіб, і носив на руках і підтримував її під лікоть.

ОСОБА_45 зазначив, що ОСОБА_14 в зв`язку з діями відносно неї, не довіряла ні експертам , ні прокурорам, ні судовій владі, в зв`язку з чим відмовилась проходити судово- медичне обстеження. Однак вважала за необхідне подати заяву до прокурора для фіксування даного правопорушення стосовно неї .

ОСОБА_45 зазначив ,що у висновку европейскої комісії протидії тортурам ,було зазначено, що коли опитували ув`язнених Качанівської колонії,вони повідомили комісію ,що чули крики ОСОБА_14 .

Вона пояснювала, що не давала можливості схопити її за руки,вона висмикувала свої руки, коли ці робив ці спроби ОСОБА_13 , вона не давала можливості схопити її за ноги, вона не давала можливість накрити її пледом захищаючись руками, наскільки це було можливо, це активний захист, вона активно не давала можливості це зробити .

Це був єдиний випадок, який привів всіх в шок. Бо ніхто не очікував таких брутальних речей, ні до не після. жодних скарг на фізичний вплив на неї, звичайно ж не було, тобто психологічний тиск в тюрмі, а фізичного впливу ніколи не було ні до не після.

Показами свідка ОСОБА_28 який вказав,що 20 квітня 2012 року за наказом прокурора Харківської області він супроводжував до Качанівської виправної колонії співробітника Генеральної прокуратури ОСОБА_49 де відбувала покарання ОСОБА_14 .

Перебуваючи на території колонії близько 3-4 годин бачив що на територію прибувало багато автомобілів, і від начальника колонії ,йому стало відомо ,що за його розпорядженням йшла підготовка до вивезення ОСОБА_14 до лікувального закладу ,так як для цього були підстави ,захворювання ОСОБА_14 її вимоги щодо лікування в за межами колонії .,чи був стан ОСОБА_14 необхідний для негайно доставляння до лікарні йому не відомо,за його визначенням була хворою ,так як майже завжди лежала , потребувала лікування.

Пізно ввечері ОСОБА_49 після спілкування з ОСОБА_14 повідомила його ,що вона хоче з ним поспілкуватися, вважає ,що конфлікт розпочався ще в присутності ОСОБА_49 ,так як пізніше він їй зауважив щодо того ,що вона його не повідомила про причину його виклика до ОСОБА_14 , отримавши на ці дії дозвіл прокурора області,за 30 хвилин він пішов до приміщення де знаходилась ОСОБА_14 ,іншої засудженої ОСОБА_27 в камері не було,приблизно після 19.00 год. , ОСОБА_14 була агресивно налаштована, лежала, одягнена була в джинси та светрі, разом з ним в приміщенні зайшов ОСОБА_9 , який був 1 заступником начальника колонії,До цього біля приміщення де була ОСОБА_14 він його повідомив ,що є розпорядження перевезти ОСОБА_14 20.04.2012 р. до ЦКЛ №5 ,однак вона не погоджується і що він сам зараз все побачить.

В камері між ОСОБА_14 і ОСОБА_9 сталася перепалка ,конфлікт ,вони між собою сперечалися , з розмови він зрозумів, що ОСОБА_34 повідомив її про розпорядження начальника установи перевезти її до лікувального закладу саме в цей день ,а ОСОБА_14 відмовляється будь де їхати поки не поспілкується зі своїм адвокатом , з урахуванням обставин ,що на цей день заплановано її віїзд до лікарні . ОСОБА_9 її слухав та не прирікався , та вказував що є розпорядження начальника, та пропонував їй визначитись з переїздом, ОСОБА_14 висловлювала образи в тому числі і в адрес ОСОБА_9 .

ОСОБА_14 була наскільки агресивною відносно ОСОБА_9 , що не вона, а він потребув захисту , був розгублений , мав червоного кольору обличчя .

ОСОБА_28 почав спілкуватися з ОСОБА_14 , підсів ближче до ліжка ,для зясування причини її хвилювання, на що вона пояснила, що вона дійсно потребує лікування ,но з причин які не зазначила йому, вона не збирається нікуди в цей день їхати и вважає ,що її вивезуть силою, не хоче конфлікту, не хоче щоб їїдоставляли з застосування фізичної сили, вимагала його втрутитися в ситуацію, роз`яснюючи що хоче в понеділок поспілкуватися з адвокатом , після чого без конфлікту вирішиться ситуація з лікарнею.

Під час конфлікту вона голосно кричала ,обличчя було червоного кольору,вона взяла дві ручки і показала як вона ними буде оборонятися, а саме наносити ушкодження тим ,хто буде до неї торкатися. Краснолобов визначив своє становище «як в клітці з тигром».

ОСОБА_50 їй пояснив ,що для її перевезення залучено багато людей, техніки ,лікарів проведена велика робота начальника колонїї ,враховуючі всі попередні рекомендацїї, бажання самої ОСОБА_14 її захисників,ї її транспортировання до ЦКЛ вважав законним, вказав на її права і обов`язки як засудженої ,що вона також повинна прийняти міри по недопущенню конфліктної ситуаціїї повязанною з її транспортуванням .

ОСОБА_14 його не слухала , була налаштована агресивно не тільки на ОСОБА_9 , але і на нього, після чого він їй сказав ,що йде, та про конфліктну ситуацію доповість прокурору. З чого він зрозумів, що одні вимагають ,щоб вона збиралась та їхала до лікарні, а ОСОБА_14 заявляла,що не поїде ,в зв`язку з необхідністю її зустрічі з адвокатами.

Під час спілкування з ОСОБА_17 вона вказувала,що до неї можуть застосувати фізичне насилля, на це ОСОБА_51 зазаначив ,що згідно ст.106 Виконавчого кодексу вони мають на це право за певних обставин.

Вважав,що у адміністрації колонії були в зв`язку з її захворюванням для застосувати до неї фізичний вплив,нормативного акту щодо надання нею згоди він не знає,але вказав що 20 квітня 2012го року під час спілкування з ОСОБА_14 , вона не надавала згоду на те щоб її транспортували до лікарняного закладу,саме в п`ятницю ввечері і тільки після спілкування зі своїми захисниками дасть згоду.

Під час вказаного спілкування ОСОБА_14 вимагала від ОСОБА_52 в межах його повноважень чі прокурора області втрутися, а саме дати розпорядження відмінити розпорядження начальника колонії по доставці її до ЦКЛ. Під час такого звернення до нього ОСОБА_17 навіть висловилась,що якщо він піде і не втрутитися тим самим «благословить ситуацію», на це ОСОБА_50 вказав їй в присутності ОСОБА_9 шо їх дії законні .

Коли він вийшов від ОСОБА_14 , він негайно попрямував до КПП де був його телефон та доповів прокурору , про те що склалася конфліктна ситуація і можливо треба перенести її вивіз , прокурор поклав трубку не давши будь яких розпоряджень.

Він залишався біля адміністрації колонії, де він перебував разом з ОСОБА_49 та ОСОБА_53 , та почув дуже сильний жіночій крик протяжністю 3- 4 секунди подібний протяжному «А», раніше він як кричить ОСОБА_14 не чув ,але крик йшов саме з того сектору, ОСОБА_49 та ОСОБА_54 також чули цей крик , він це зрозумів по їх рекції ,через деякий час виїхали машини швидкої допомоги і він отримав наказ прокурора їхати до ЦКЛ для з`ясування обставин, де йому начальник колонії повідомив що все нормально також він зясував оставини у співробітниці лікарні .

Доставляння ОСОБА_14 відбулося без узгодження з її адвокатом ,як вона на цьому наполягала.

В суботу в лікарні ОСОБА_14 відвідала ОСОБА_53 ,повернувшись повідомила,що ОСОБА_17 лежить з нею все нормально, але на контакт не йде та не розмовляє .

В неділю за наказам прокурора він прийшов вранці до ОСОБА_14 , на його привітання, вона кивнула, по її поведінці він зрозумів , що вона образилась.

Саме на події які з нею відбувалися в тому числі і на нього .На його запитання чи буде вона з ним спілкуватися вона очіма показала що ні. На його запитання чи все у неї нормально, вона кивнула .

Пізніше йому стало відомо ,що вона була повернута до Качанівської виправної колонії .

Будь яких відомостей щодо застосування до неї фізичного впливу він не мав.

Після її доставляння в качанівську колонію, ОСОБА_14 його викликала до себе і дала заяву про те,що під час транспортування її до лікарні її побили і без свідомості доставили в лікарню. ОСОБА_14 , лежала на ліжку,вела себе з ним нормально як до подій 20.04.2012 року,вказала що заяви на цей час достатньо, щодо проходження судово-медичної експертизи вона визначиться.

За даною заявою розпочата перевірка в порядку стю.97 КПК України 1960 року .На ранок прокурор наказав до 10 години ранку провести дану перевірку, він залучив багато людей, викликали судово-медичного експерта, до його прибуття ОСОБА_17 показала тілесні ушкодження лікарям установи та хотіла показати йому ушкодження він знаходився на відстані до 3 метрів і бачив зміни на шкірі ОСОБА_14 сині, темно-сині пятна , на животі бачив нерівної, овальної формі розміром до 10 см ,різного кольору , але він зазначив, що прибудуть судово-медичні експерти які засвідчать, однак вона відмовилась від судово медичного обстеження, обумовлюючі свою відмову недовірою до влади.

Показами свідка ОСОБА_55 , яка показала,що працюючи на посаді прокурора Генеральної прокуратури 20.04.2012 року ввечері заходила до ОСОБА_14 поспілкуватись з приводу її перевезення до лікарні.

ОСОБА_49 особисто запропонувала госпіталізацію 20 квітня 2012 року, ОСОБА_14 від лікування не відмовлялась, але виявила бажання до виїзду поспілкуватись з адвокатами.Після її візиту до ОСОБА_14 заходив ОСОБА_50 .

Про вивезення ОСОБА_14 до лікарні дізналась у ввечері 20.04.2012 року будучи на КПП біля адміністративного будинку.

21.04.2012 року ОСОБА_49 провідувала ОСОБА_14 у лікарні, але остання відмовилась з нею спілкуватись,тоді як раніше мала нормальні стосунки.

Показами свідка ОСОБА_53 яка зазначила , що 20.04.2012 року вона прибула до КВК №54 разом з ОСОБА_49 та ОСОБА_28 в цей день в першій половині дня ,постало питання стосовно перевезення ОСОБА_14 в лікувальний заклад міністерства охорони здоровя, а саме ЦКЛ Укрзалізниці в зв`язку з чим залучалась велика кількість автомобілів, людей.

Перебуваючи в установі ій було відомо ,що ОСОБА_49 та ОСОБА_28 спілкувалися з ОСОБА_14 та зясовували чи згодна вона, саме в цей день 20.04.2012 року відбути до лікарні, з їх слів їй стало відомо ,що ОСОБА_17 відмовляється їхати до лікарні саме в цей день 20.04.2012 року ,бо хоче поспілкуватися з адвокатами ,потім прийняти рішення. Їйвідомо ,що з захисником в цей день з даного приводу вона не спілкувалась. Однак цього дня ОСОБА_14 доставили до лікарні, вже піздно у ввечері.Вона, ОСОБА_49 та ОСОБА_50 також були в цей вечір в ЦКЛ Укрзалізниці , ОСОБА_14 відвідувала ОСОБА_55 .

На наступний день ОСОБА_56 . ОСОБА_49 супроводжувала до лікарні де пербувала ОСОБА_14 . ОСОБА_53 з нею не спілкувалась, зі слів ОСОБА_49 , ОСОБА_14 не бажала знею не говорила, мовчала .

В подальшому ОСОБА_14 була повернута в КВК№54, а 23.04.2012 ОСОБА_14 подала заяву про застосуваня до неї сили.
Під час її відвідування ОСОБА_14 після подачі нею заяви , вона встановила,що ОСОБА_14 була незадоволена обставинами які виклала в заяві та діями відносно неї, а саме говорила ,що не думала,що так воно буде, була засмучена , спілкувалась відмінно як спілкування з нею раніше , вказувала що все ж таки дії були проти її волі , що вона не хотіла, що дана подія для неї неприємна.
Крім зазначеної заяви більше ОСОБА_14 щодо застосування до неї протиправних дій збоку представників колонії не зверталась.

Показами свідка ОСОБА_27 , яка вказала,що 20 .04.2012 року , в п`ятницю після спілкування зі своїми захисниками ОСОБА_17 повернулась в кімнату де проживала разом з нею,вони вечеряли коли до приміщення зайшли представники адміністрації серед них ОСОБА_57 який передав ОСОБА_17 висновок німецьких лікарів, після чого вийшли .

ОСОБА_14 ознайомилась і для себе визначилась, що висновок негативний

Пізніше прибула комісія декілька людей, яку очолювала ОСОБА_58 , для зясування у ОСОБА_14 її рішення щодо вивезення її на лікування за цим висновком, але ОСОБА_17 заявила що їй необхідно поспілкуватися з адвокатом ,бо висновок негативний,питання щодо необхідності перевезення 20.04.2012 року не порушувалось. Після її заяви щодо необхідності спілкування з адвокатом члени комісії сказали «добре чекаємо до понеділка», ні вмовлянь ні прохань від них не було.

ОСОБА_14 лежала ,дивилась новини,через деякий час до приміщення прибули ОСОБА_26 , ОСОБА_9 та ще хтось и порушили питання чому ОСОБА_14 відмовляється їхати в лікарню, ОСОБА_14 зауважила ,що про висновок її повідомили після того як пішов захисник, ОСОБА_9 їй показав Кодекс та вказав на те що є стаття коли адміністрація колонії може приняти рішення про вивіз засудженої до лікарні ,при наявності медичних показників .
На що ОСОБА_14 заявила,що сама вона не поїде,поки не поспілкується зі своїм захисником. ОСОБА_14 категорично відмовлялась їхати. В цей вечір до ОСОБА_17 приходили різні люди.
Прийшов ОСОБА_9 і попросив її збирати речі ОСОБА_14 ,вона відмовилась,коли всі вийли ОСОБА_17 попросила зібрати мінімально необхідні речі,які вона зібрала в сумку , потім сумку забрали.
Приблизно о 20 год ОСОБА_27 вивели з камери в сусідню кімнату , з якої вона бачила ОСОБА_13 та ОСОБА_9 які в грайливій ,але не приємній для неї формі демонстрували як вони`відключають» людину, чи б`ють, побачивши ,що ОСОБА_27 їх бачить ОСОБА_9 зачинив двері .

Приблизно о 21.00.год ОСОБА_59 начальник оперативної частини привів її санітарну частину в окремому корпусі ,навстаціонарному відділенн, в палату №3.,всі вікна приміщення виходили в двір , біля прогулянкового двору бачила швидку допомогу .

Перебуваючи в палаті ,почувши крик ,який впізнала як крик ОСОБА_14 залізла на вікно,визирнула ,прогулянковий двір та вікна де вона и ОСОБА_14 утримувалися було видно добре .

Спочатку нічого не бачила, а потім побачила як ОСОБА_13 та ОСОБА_9 виносять ОСОБА_14 , а саме ОСОБА_13 йшов перший тобто він її тримав за плечі та притримуючи голову, яка була відкрита, а ОСОБА_9 був біля ніг. ОСОБА_14 була загорнута в ковдру (плед) яким вона її вкривала на ліжку. Криків в цей час не чула, ОСОБА_14 в руках у ОСОБА_34 та ОСОБА_13 не рухалась. По цим діям,що вона раніше не хотіла їхати , а потім коли її несли вона не пручалась, ОСОБА_27 вирішила, що ОСОБА_14 може без свідомості.

Потім із палати забрали ОСОБА_60 ,а привели іншу засуджену.

В суботу вона допомагала забирали в лікарню сумки ОСОБА_14 .

В неділю її повернули в кімнату де вона проживала раніше.

В її присутності лікар швидкої допомоги заніс ОСОБА_14 на руках в кімнату та поклав на ліжко.

ОСОБА_14 мала опухле обличчя ,заплакані очі, змарнілий вид. При цьому повідомила її що вона такого приниження не очікувала,що з нею могло таке статися та повідомила,що коли її вивозили до неї застосували фізичну силу та сказала , що ОСОБА_34 вдарив її в живіт.Після чого в ванній кімнаті ,вона їй показала синяки на руках як від пальців та великий синяк на животі,нерівної форми червоно-синього кольору,також бачила глибоку подряпину на спині.

В понеділок до них підселили ще одну засуджену. Вранці прибули лікарі ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_14 їм показала тілесні ушкодження,вона була присутня тільки коли почала показувати руки.
Потім вона була переведена на санітарну частину .
Коли приїхала ОСОБА_31 до неї прийшов ОСОБА_59 і вивів її в інше приміщення повідомив, що ОСОБА_31 хоче з нею поспілкуватися,вона повідомила що не проти,але в подальшому написала відмову,за умови що її повернуть до ОСОБА_14 . ОСОБА_59 просив не зустрічатися з ОСОБА_63 , бо його звільнять,якщо вона їй розповість про крики, як виносили тіло ,всім дівчатам говорили,щоб говорили що нічого не чули.
Оперативній відділ говорить засудженим що можна говорити ,що ні , бо це вплине на умовно дострокове звільнення на інші пільги ,або підчиняєшься адміністрації або ні.

Раніше давала покази зі слів адміністрації.

ОСОБА_64 показала ,що станом на 20.02.2012 року відбувала покарання ОСОБА_65 КВК №54 проживала в 5 відділенні, в 52 бригаді , в 2 кімнаті ,на 1 поверсі над нею на 2 поверсі розміщувалось приміщення де відбувала покарання ОСОБА_14 ,вікна з їх приміщень виходили на одну сторону двір колонії .

20 .04. 2012 року ще вранці і протягом дня бачила біля дворика де відбувала покарання ОСОБА_17 машину швидкої допомоги, всі думали ,що з ОСОБА_17 щось сталося, біля авто перебувало керівництво колонії, лікарі ,чергові ,бачила вона це з вікна ,під час виконання своїх обов`язків, їх з відділення не відпускали, безпосередньо ОСОБА_34 бачила як він там знаходився та кудись відходив ,потім повертався .

Ввечері після відбою всі лягли в ліжка ,швидка допомога ще стояла ,вона заснула, пробудилася від крику ,злякалася ,що хтось кричить, кричала жінка ,по голосу сприйняла, що кричить ОСОБА_17 ,бо чула її голос по телевізору , крику її не чула, але коли вона говорила підвищеним голосом чула і тому голос впізнала,крім того їй було відомо ,що в тому приміщення перебуває ОСОБА_14 ..

Крик вона чула з приміщень які розташовано за їх дверима та стіною на сходах які ведуть на 2 поверх, крик був постійно, кричала жінка, кричала весь час «Допоможіть,допоможіть, допоможіть!», таких криків було 10 або й більше.

ЇЇ ліжко було не біля вікна , а ті засуджені хто знаходився біля вікон підглядали в вікно.

Потім ОСОБА_66 зазначила «Чула хлопок ,як щось хтось кинув ,як мішок хтось кинув, потім хлопнули двері та швидка поїхала».

Вказала що крик був постійно до 10 хвилин і закінчився коли закрились двері машини .

Всі 15 жінок , хто був з нею в приміщенні привстали з ліжок,перелякались від крику і що кричить ОСОБА_17 , до вікон не підходили ,було заборонено ,бо був відбій .

На ранок дані обставини обговорювали всі засудженні колонії, але можливо не всі могли чути, чути могли 5 та 7 відділення,бо знаходилися близько .

Вказала що «Від п`ятого до сьомого відділення говорили , що її принесли на руках до швидкої допомоги і вкинули її прямо туди і закрили і повезли, всі бачили це . І бачили і чули . Да таке дійсно було.»,Одна засуджена 5 відділення, на імя ОСОБА_67 бачила в вікно ,як ОСОБА_17 як маленьку дитину принесли і повезли, все було дуже швидко.

Про крики говорила і вона і всі засуджені які перебували в 2 кімнаті.

Пізніше їй стало відомо ,що ОСОБА_17 відвезли до лікарні , а через декілька днів повернули в колонію.

Про дані обставини вказувала і раніше, але що було внесено в її пояснення працівникам правоохоронних органів їй не відомо,не читала, тільки підписалась , пояснення давала в присутності адміністрації.

Показами свідка ОСОБА_68 ,яка вказала, що станом на 20.04.2012 року відбувала покарання в Качанівській виконавчий колонїї в 7 відділенні,вікна її камери виходили в двір колонії ,вікна напіввідкриті , було жарко.Приміщення де відбувала покарання ОСОБА_17 було поруч.

20.04.2012 року після відбою ,який вона визначила о 22 годині, вона і інші засуджені лягли спати , приблизно через під години час почула страшний крик, вважає що крик почули всі. Хто кричав, вона не бачила. Після крику, зразу ж через 2 хвилини відїхала машина.

Описуючи характер крику ОСОБА_69 зазначила «Що кричала як різана », «крепко кричала , «АААА» кричала.»

Пояснювала причину, чому раніше не говорила ,що чула крик, тим, що була засуджена не могла говорити як було насправді ,та хотіла вийти раніше сроку по умовно достроковому звільненню,тому говорила « що нічого не чула,якби сказала, сиділа б до кінця терміну ув`язнення», завжди її допитували в присутності представника адміністрації.

Показами свідка ОСОБА_70 , яка показала, що станом на 20.04.2012 року відбувала покарання в КВК№54 , відбувала покарання в 5 відділенні ,кімната на 1 поверсі але трохи осторонь, відносно приміщень де на 2 поверсі відбувала покарання ОСОБА_17 . В кімнаті проживало 3 засуджених .

Ввечері бачила машину швидкої допомоги, біля входу до приміщень де перебувала ОСОБА_17 . Вікна її приміщення виходили на вулицю.

Після вечері, з 19 по 20 годину всім заборонили виходити з приміщень та закрили їх, а після відбою дуже суворо заборонено навіть всавати з ліжок.

На ранок наступного дня в певному місці «курилці» де вранці збираються всі засуджені , не менше 200 осіб, всі довго обговорювали ,шо засуджені чули крики , коли всі лягли спати і що забрали ОСОБА_17 і що вона кричала .Раніше ,крім цього випадку , вона від засуджених не чула про будь які крики.

Показами свідка ОСОБА_71 яка вказала ,що 20 .04.2012 года перебувала в санітарній частині КВК № 54 , приблизно о 18:00 годині її та інших засуджених які лікувалися в мед. частині перевели з палати №3 в палату № 2 .
В зв`язку з важким станом здоров`я ,вона просила прибуття лікаря , лікар прийшов чи в 20 по 21 год і їй надали лікування (капельницю) приблизно хвилин 40. Разом з нею в кімнаті була ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 .

В цей день в колонії був обмежено рух для засуджених ,це відбувалось коли до ОСОБА_14 хтось прибував чи вивозили ОСОБА_17 .
Засуджені, серед них ОСОБА_76 та ОСОБА_77 , в вікна бачили машину щвидкої допомоги, біля прогулянкового двору до ОСОБА_17 про що повідомили її,сама вона погано почувалась і не дивилась. Вікна їх палати знаходилися напроти підїзду де була ОСОБА_17 .
До них в палату прийшли ,перевірили наявність і вони лягли спати .

В цей час вона чула крики ,але подумала,що це в неї від температури.

Чула крики на допомогу «Допоможіть», «Що ви робите» голос подібний голосу ОСОБА_17 , який чула по телевізору ,для себе визначилась,що кричіть ОСОБА_14 .. З характеру почутих слів ,розуміла ,що вона кликала на допомогу,що їй боляче , як б`ють людину. . Криків було 3-5 разів, з невеликою перервою. Крик йшов з вулиці. Криків інших осіб не чула. Але вони в той момент не могли подумати що з ОСОБА_17 могло щось відбуватися Засуджені,які були булі вікна в палаті зверталися до неї зі словами «Ти що не чуєш?, ОСОБА_78 це ОСОБА_47 голос», на що вона сказала їм злазьте з вікон ,бо вас побочать», в цей час в колонії вже тихо і тому крик було чути нормально. Довго обговорювали дані обставини, думали що могли її витягувати.

В подальшому на неї спричиняли тиск ,а саме восени 2014 року лікар ОСОБА_79 та ОСОБА_21 з`ясовували у неї які вона покази давала правоохоронним органам ,та запитував що вона пам`ятає про ті події, бо сам забув , та просив щоб вона повідомила правоохоронні органи ,що вона була в палаті з ОСОБА_27 ,але вона сказала ,що це буде суперечити її показам які давала раніше , а саме що ОСОБА_27 не бачила та чула крики .
Одного разу ,після того як вона дала покази прокурору ,до неї на роботу прийшов ОСОБА_80 і запитав,»Чому вона така хороша дівчина хоче посадити дядю міліціонера «,вона повідомила його, що не розуміє в чому справа , це її налякало, бо вона засуджена.
Також пояснила, що з вікон палати № 3, де вона до цього часу лікувалась також видно прогулянковий дворик ОСОБА_14 .
Показами свідка ОСОБА_81 ,яка вказала, що станом на 20.04.2012 року відбувала покарання у КВК №54, та знаходилась у санітарної частині. Після відбою вона знаходилась у палаті разом з ОСОБА_82 та ОСОБА_83 та чула крики з улиці.

Було чутно голоса адміністрації, а саме 3 або 4 чоловічих голосів, чула голос ОСОБА_14 , який вона впізнала ,.який був дуже дуже обурений, виражав опір. Вікна палати де вона знаходилась виходили на будівлю де була камера ОСОБА_14 у вікно вона не виглядала.

Після криків ОСОБА_84 почула шум двигуна машини швидкої допомоги. На наступний день 21.04.2012 року на місці для паління ОСОБА_84 від інших засуджених дізналась про те, що вивозили ОСОБА_14 .

Показами свідка ОСОБА_85 , яка показала,що 20.04.2012 року відбувала покарання в КВК № 54 в 7 відділенні, вікна її приміщення були в двір на медичну частину в двір колонії , але з них не було видно вхід до ОСОБА_14 , бо він був огороджений забором .

В цьому ж відділені ,на 2 поверсі ,але на відстані метрів 70 було приміщення де відбувала покарання ОСОБА_14 , а саме їх відокремлювало декілька дверей , 2 коридори.

Відділення де вона перебувала знаходилось відносно далеко до приміщення де була ОСОБА_17 , ближче до неї було 5 відділення та до її коридору та сходів .І їх вікна також виходять в двір колонії ,але вони могли чути , могли щось бачити.

Після відбою , який вважає настає о 22 годині всі лягли спати , а вона чергувала . Ніхто не виходив. Крики не чула, вважає що почути крики з приміщення де була ОСОБА_17 не могла,але якби крики були на вулиці могла б чути. На наступний день від інших засуджених почула ,що ОСОБА_17 захворіла і її відправили в лікарню.

Показами свідка ОСОБА_86 ,яка показала ,що станом на 20.04.2012 року відбувала покарання в КВК№54 і була старшою днівальною 7 відділення ,приміщення де проживала було на 3 поверсі , ОСОБА_17 знаходилась на 2 поверсі .

Приблизно о 15.00 годині і після вечері бачила машину швидкої допомоги, адміністрацією було заборонено переміщення по колонії,вся знаходились по своїм відділенням .

Після відбою, коли всі лягли спати,потім почався шум в відділенні ,вона зобов`язана відреагувати на шум, вона встала і як старша днівальна прийшла в барачне відділення 7 відділення і їй засуджені почали говорити що кричить ОСОБА_14 , 4- 5 засуджених почали лізти та пригати на вікна, які дивились на прогулянковий двір . Інша днівальна також вимагала, щоб засуджені лягли в ліжка, ці події продовжувались близько 3 хвилин .

Криків вона особисто не чула бо її кімната знаходилась на протилежній стороні від інших приміщень,вікна виходили не двір колонії .

І на наступний день в місці для куріння також засуджені говорили, що кричала ОСОБА_17 , але ці розмови днівальні припиняли ,щоб не було зайвих чуток, стосовно необхідності припиняти розмови про ОСОБА_14 з адміністрацією були розмови раніше.

Раніше стосовно криків про які говорили в курилці,не говорила , бо можливо не питали.

Свідок ОСОБА_87 , яка показала ,що станом на 20.04.2012 рік відбувала покарання у КВК№54 була днювальною.

Приміщення де перебувала ОСОБА_87 знаходилась на 3му поверсі в одній будівлі з ОСОБА_14 ,яка знаходилась на 2 поверсі.

Після відбою засуджені почули шум на другому поверсі, там де була камера ОСОБА_14 , та на сходах, почали виглядати у вікна. ОСОБА_87 намагалась заспокоювати засуджених,та чула, як останні розмовляли про крики на 2 му поверху у камері ОСОБА_14 та шум на сходах, зазначали що там були люди і крик був жіночим.

За час перебування ОСОБА_14 у колонії з засудженими проводились бесіди щодо уникнення пліток стосовно ОСОБА_14 .. ОСОБА_87 зазначає, що бесіди проводив ОСОБА_59 , та повідомив що стосовно подій 20.04.2012 року та ОСОБА_14 ні з ким не розмовляти, на питання прокуратури відповідати: «нічого не бачили, нічого не чули». Особисто ОСОБА_59 не цікавився «криками», тільки казав що робити.

Допит ОСОБА_88 яка станом на 20.04.2012 року віддубувала покарання КВК№54 в7 відділенні ,про крики не чула.

Допит ОСОБА_15 який вказав ,що 20 квітня 2012 року ,був начальником КВК№54, до установи прибула комісія МОЗ, яка оглянула ОСОБА_14 , та рекомендувала вивіз ОСОБА_14 до медичного закладу, після спілкування з медичною комісією ОСОБА_15 прийняв рішення, щодо транспортування ОСОБА_89 до ЦКЛ №5.

Приблизно о 18.00 він викликав ОСОБА_9 , ОСОБА_16 та ОСОБА_26 та дав розпорядження піти до ОСОБА_14 і вмовити її їхати до лікарні для проходження огляду та лікування, які після поверненння від неї , його повідомили про те, що вона дала усну згоду на виїзд.

Йому відомо з їх слів ,що ОСОБА_9 та ОСОБА_13 допомогли ОСОБА_14 зібрати речі для виїзду до лікарні, ОСОБА_13 допомагав при вивозі ОСОБА_14 . ОСОБА_16 не приймав участі в транспортуванні ОСОБА_14 .

Йому було відомо про спілкування ОСОБА_14 до від`їзду лікарню з ОСОБА_90 . Про її заперечення щодо госпіталізації в цей день йому не було відомо, за таких умов він відмінив би її відїзд.

Показами свідка ОСОБА_91 який зазначив, 20.04.2012 року був помічником чергового по Качанівській виправній колонії, і виконуючи свої функціональні обов`язки складав ряд документів необхідних для вивозу ОСОБА_14 до лікарняного закладу, також вказав ,що під час вивозу він повинен пересвідчитись , кого саме вивозять за межі установи, в зв`язку з чим він поставив питання засудженій назвати відомості стосовно себе і в нього було відмічено ,що. вибуває ОСОБА_17 .Вказав ,що дані відомості та відомості ,щодо часу виїзду машини швидкої допомоги фіксуються в спеціальних документах.

Показами свідка ОСОБА_24 ,яка займала посаду молодшого інспектора відділу безпеки, була на чергуванні з 08:30 ранку, та спостерігала за ОСОБА_17 в монітор , та супровід ОСОБА_17 та її відвідувачів.

За час чергування ОСОБА_14 відвідували адвокат ОСОБА_45 у другій половині дня, після нього були представники МОЗ близько 18:00, через невеликий проміжок часу представники адміністрації ОСОБА_9 , ОСОБА_92 , ОСОБА_57 .

На прохання ОСОБА_93 ОСОБА_24 вивела з камери ОСОБА_94 для розмови, через 5 хвилин ОСОБА_59 повернув ОСОБА_94 до камери.

ОСОБА_24 получив вказівку від ОСОБА_91 близько 20:00 години вивела з камери та перевела до стаціонару ОСОБА_27 , де її зустрів черговий лікар ОСОБА_79 , після цього ОСОБА_24 повернулась на місце чергування та бачила у дверей машину швидкої допомоги.

Показами свідка ОСОБА_95 , який показав,що 20.04.2012 рік був начальником оперативного відділу і знаходився на території колонії до пізнього вечора, приблизно з 20:00 до 21:00 години переводив ОСОБА_94 сусідку по камері ОСОБА_17 з чергової частини до медичної частини,де передав лікарю ОСОБА_96 .

До кімнати ОСОБА_14 . ОСОБА_59 не заходив, особисто з нею не спілкувався.

Показами свідка ОСОБА_16 , який показав ,що 20 квітня 2012 року заходив до ОСОБА_14 повідомити , щодо висновку німецьких лікарів стосовно лікарні, в якому зазначили, що лікарня відповідає вимогам. ОСОБА_17 підписувати висновок відмовилась.

Пізніше ОСОБА_16 прийшов до ОСОБА_17 разом з ОСОБА_97 та ОСОБА_98 запропонувати госпіталізацію 20 квітня 2015 року,вона погодилась на госпіталізацією, але зазначила що датою визначиться після спілкування з адвокатами.

Пізніше ОСОБА_16 прийшов разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_92 до ОСОБА_17 і повідомили про висновок медичної комісії МОЗ про те, що протипоказань щодо госпіталізації немає, після чого ОСОБА_14 попрохала ОСОБА_94 зібрати речі .

Цюра, ОСОБА_9 та ОСОБА_92 вийшли з кімнати та він направився писати рапорт щодо госпіталізації ОСОБА_14 ..

Близько 17:00 18:00 ОСОБА_16 особисто прийшов до Первушкіна з доповіддю та рапортом, на який останній поставив резолюцію «до виконання ОСОБА_9 ».

Після чого ОСОБА_16 перебував в машині карети швидкої допомоги та супроводжував ОСОБА_14 до лікарні. Очікували близько півтори години, машина швидкої знаходилась задніми дверми до входу, ОСОБА_16 сидів на боковому сидінні спиною до майбутніх відкритих дверей,вмашиніграламузика,криківнечув.

У кареті швидкої допомоги під час руху ОСОБА_14 була укрита пледом, руки були поверх пледа, одяг та зачіска були охайні, знаходилась у пригніченому стані, не розмовляла, на запитання не відповідала, скарг від неї не надходило.

У вівторок 24.04.2012 року, з ранку чергова зміна доповіла про скарги ОСОБА_14 на побої.

ОСОБА_16 разом з ОСОБА_99 та ще одним черговим провели візуальний огляд ділянок тіла на які вказала ОСОБА_14 . На оглянутих частинах тіла, а саме на животі та руках виявили змінені кольором кожні покрови коричнево-жовтого кольору, які ОСОБА_16 визначив як крововилив . Під крововиливом розуміє порушення цілісності тканини шляхом здавлювання. Все побачене документально відобразили у тому числі розміри, детальну локалізацію. Також ОСОБА_16 зазначив ОСОБА_17 , що всебічно надати оцінку побаченому не може, необхідно викликати експертів. У подальшому показувати експертам ушкодження ОСОБА_14 відмовилась. Про тілесні ушкодження ОСОБА_16 доповів курівництву та склав рапорт.

Показами свідка ОСОБА_46 який вказав,що 20.04.2012 року був черговим лікарем і разом з ОСОБА_99 та ОСОБА_100 у 17:00 заходили до камери ОСОБА_14 для вручення витягу з висновку німецьких лікарів. Після ознайомлення з витягом ОСОБА_14 повідомила що хоче отримати повне рішення, у зв`язку з чим ОСОБА_101 , ОСОБА_102 та ОСОБА_57 повернулись до медичної частини для роздрукування повного тексту. Близько 18:00 годині ОСОБА_101 , ОСОБА_102 та ОСОБА_57 повернулись до камери ОСОБА_14 та вручили їй повне рішення комісії німецьких лікарів. ОСОБА_14 підписувати відмовилась, повідомила, що хоче показати рішення адвокату ОСОБА_103 . Особисто ОСОБА_101 з висновком німецьких лікарів не ознайомлювався.

У вечорі близько 21:05 години ОСОБА_59 привів до медичної частини де він чергував ОСОБА_27 . ОСОБА_101 з ОСОБА_104 не спілкувався, огляд не проводив за вечів декілька разів приходив до неї в палату.

У 21:30 ОСОБА_101 виглянувши у вікно з 3го поверху медичної частини побачив швидку допомогу, лежачу на ношах ОСОБА_14 одягнену у світлий верх та вкриту ковдрою, ОСОБА_14 поправивши косу на голові склала руки на грудях.

24 квітня 2012 року ОСОБА_14 скаржилась на синці та попросила провести огляд ОСОБА_105 куди він прибув разом з лікарем ОСОБА_99 та медичною сестрою ОСОБА_106 ,Було проведено огляд ОСОБА_14 . Огляд проводили у кімнаті для побачень. Огляд проводила ОСОБА_102 , ОСОБА_107 знаходився на відстані до 1 метра. ОСОБА_101 побачив на передпліччях та на правій здухвинній ділянці плями схожі на синці, різних кольорів. На передпліччі приблизно розміром 2-3 см., на правій здухвинній ділянці 5-7 см. у вигляді полумісяца.

Показами свідка ОСОБА_58 , яка показала, що 20 квітня 2012 року вона була головою міжнародної медичної комісії ,до якої були залучені німецькі лікарі,які оцінили матеріально технічну базу, фаховий потенціал Укрзалізниці центральної клінічної лікарні №5, і дали в цілому позитивну відповідь для можливості в ній лікування ОСОБА_14 , яке їй було надано для ознайомлення.

ОСОБА_108 в складі комісії прибула КВК №54 ,де вони щодо даного висновку поспілкувались з ОСОБА_14 , вона сиділа за столиком ,на кухні ,була в сірій кофті , в футболці теніска, була в доброму гуморі, нормальному настрої, нормально виходила на контакт ,під час їх візиту працювала з якимись документами і вона дала згоду на свою госпіталізацію в даний медичний заклад , але зазначила що ще не визначила дату відїзду, бо мала ще вирішити якісь питання ,подумати. Дату 20.04.2012 їй пропонували,повідомили, що для цього всі готові ,але вона з датою не визначилась. Екстреної ситуації для термінової госпіталізації у ОСОБА_14 не було.

За наслідками візиту до ОСОБА_14 було складено акт та передано до КВК№54, в якому зазначили ,що вона не відмовляється від госпіталізації ,згоду дала, але не визначилась з датою госпіталізації.

В КВК №54 в цей день була готовність до вивезення і їм стало відомо про вивезення 20.04.2012 року ОСОБА_14 до лікарні .

Пізніше вона і ОСОБА_109 були ЦКЛ Укрзалізниці, приблизно о 23 годині , де зясували у лікарів, що ОСОБА_14 під час транспортування на контакт не виходила ,не спілкувалась. В ЦКЛ лікарі її повідомили, що вона відмовилась від спілкування, від медичного огляду ,від лікування, була дуже схвильована, просила її не турбувати ,від лікарів відверталася і не хотіла говорити, історія хвороби в ЦКЛ №5 в цей день ОСОБА_14 також не була підписана.

На наступний день її повідомили,що ОСОБА_14 відмовляється від госпіталізації, від будь яких оглядів і стало відомо,що вона не хотіла госпіталізації.

Пізніше вона була у ОСОБА_14 в ЦКЛ разом з ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , також були присутні лікарі ЦКЛ і ОСОБА_17 ще раз відмовилась від лікування, лікарями не спілкувалась і вона категорично відмовилась від госпіталізації, вона взагалі відмовлялась будь що говорити без присутності її захисників ,вона була зовсім замкнена, лежала в ліжку, як завжди дуже зібрана, дуже категоричною .

Відносно того стану який був у ОСОБА_14 коли вона її бачила 20.04.2012 року він змінився,вона категорично не хотіла спілкуватися, була засмучена,адекватно реагувала, з урахуванням того ,що за її словами її госпіталізували проти її волі , їй зрозуміла була реакція ОСОБА_14 , спілкувалась дуже сердито іі дуже стримано і заявила їй ,що в такому вигляді госпіталізацію не буде терпіти і що буде говорити з адвокатами, з цього ОСОБА_108 визначилась,що госпіталізація відбулась проти її волі, тобто вона не хотіла , а її госпіталізували.

В зв`язку з відсутності її згоди було порушено питання перед КВК №54 щодо повернення ОСОБА_14 до колонії.

Показами свідка ОСОБА_112 який зазначив ,що був у складі міжнародної комісії, яка зібралась 20.04.2012 року у приміщенні начальника колонії. Виклик на засідання комісії був у телефонному режимі від секретаря комісії ОСОБА_113 . Зі слів свідка ОСОБА_112 висновок комісії мав рекомендаційний характер та не містив конкретну дату госпіталізації, показань для термінової госпіталізації не було.

20.04.2012 року пізно вечором від персоналу колонії ОСОБА_114 стало відомо, що ОСОБА_14 було вивезено з колонії до лікарні. Дана інформація, а саме термінова госпіталізація, здивувала свідка ОСОБА_112 , для термінової госпіталізації показань не було.

21.04.2012 року близько 10:00 годині ранку комісія в склад якої входив ОСОБА_112 прибула до лікарні Укрзалізниці для огляду та встановлення плану обстеження ОСОБА_14 .. ОСОБА_14 лежала в ліжку, повністю укрита ковдрою, була одягнена в ковту з довгим рукавом. Від огляду ОСОБА_14 різко відмовилась, по виразу обличчя була обурена щодо термінового транспортування. За результатами відвідування письмово був оформлений документ констатація факту відмови.

Показами свідка ОСОБА_115 ,яка вказала,що станом на 20.02.2012року була в складі комісії МОЗ але вона не пам`ятає чи була вона в складі комісії яка вирішувала питання щодо перевезення ОСОБА_17 до лікарні.
Полказами свідка ОСОБА_116 яка показала , що 20.04.2012 року в кабінеті начальника Качанівської колонії у робочий день була проведена нарада. Перед ОСОБА_116 було поставлене питання щодо забезпечення машинами швидкої допомоги для перевезення, було надано 2 машини. ОСОБА_116 очолювала комісію, до складу комісії входили: ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_110 , ОСОБА_119 .. В цей день ОСОБА_120 особисто не відвідувала ОСОБА_14 .

Показами свідка ОСОБА_121 яка показала,що 20.04.2012 року працюючи на посаді невропатолога Качановскої колонии була залучена до вивозу ОСОБА_14 до лікарні,події відбувалися ввечері та до пізньої ночі , після відбою.

Приблизно 15-20 хвилин вона стояла біля машини чи була в машині швидкої допомоги,при цьому думала що відбувається огляд ОСОБА_14 лікарями швидкої допомоги , для подальшого транспортування до машини швидкої допомоги , цей час чула обурений жіночій голос з будівлі ,та різні голоси різних людей,це були голоси засуджених.

Обурений жіночий голос,скоріш за все це був голос ОСОБА_14 , яка говорила українською мовою і голос мав певні особливості йшов з примішення де перебувала ОСОБА_14 , яка говорила досить голосно, люди з нормальним слухом не могли не чути цього підвищеного колосу. ОСОБА_14 використовували слова» відійдіть» інших висловлювань вона не запам`ятала. Через певний проміжок часу ОСОБА_14 була на ношах в машині швидкої дпормоги.

По дорозі в лікарню ОСОБА_102 запам`ятала що ОСОБА_14 лежала на спині, мовчала, нічого не говорила, нечула навіть звука, була в свідомості, очі були відкриті ,дивилась в одну точку ,в стелю, була сердита ,обличчя було «зеленого» кольору. Руки тримала на ковдрі .З нею в машині перебували бригада з трьох осіб швидкої допомоги , та співробітники колонії .В лікарню її на каталці .

ОСОБА_122 була в складі комісії, яка вирішила, що ОСОБА_14 можна повернути в колонію. ОСОБА_14 заявила,що не буде лікуватися в цій лікарні ,при цьому зміни в її стані здоров`я не відбулися .

Коли її визози ОСОБА_102 вже була в машині , коли на ношах завезли ОСОБА_17 , біля неї сів чоловік лікар і вона тримаючи його за руку говорила ,що він хороша людина. Скарг на стан здоров`я не висловлювала ,стан здоров`я її був задовільний.лікарі швидкої допомоги на ношах доставили її в камеру .

Після повернення в колонію ,вона разом з лікарем ОСОБА_123 зясовували її стан здоров`я .Скарг не висловлювала ,була флегматична може задумлива .

Буцька вважала за необхідне зясувати наявність можливих слідів з урахуванням почутого 20.04.2012 ,можливо її хтось тягнув за руки ,дивилась на зап`ястки , за умови ,що вона чула від 20.04.2012 слова відійдіть від мене .На запясках , шиї та обличчі ушкоджень не бачила.

Про те, що ОСОБА_14 могли насильно транспортувати до лікарні вона подумала після її повернення в колонію, бо спочатку вона кричала відійдіть від мене, а потім не відмовляється від транспортування в лікарню .

Показам свідка ОСОБА_26 яка показала , що 20.04.2012 року за розпорядженням ОСОБА_15 начальника колонії , прибула разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_9 до камери ОСОБА_14 ,де також була і ОСОБА_27 щоб сповістити її про те що, вона повинна поїхати до ЦКЛ № 5 на обстеження та проходження лікування,задача щодо вмовляння її на переїзд до лікарні їм не ставилась .

Після повідомлення про необхідність переізду до лікарні, ОСОБА_19 не заперечуючи проти лікування та відповіла, що подумає, проте ОСОБА_16 та ОСОБА_9 стали її переконувати в необхідності переїзду на лікування ,однак не зазначали,що переізд, планується саме на той же вечір, на 20.04.2012 року.

ОСОБА_14 постійно відповідала, що вона подумає, але точно не погоджувалась на виїзд, вийшовши з камери ОСОБА_9 і ОСОБА_16 направились до керівника колонії.

Показами свідка ОСОБА_124 ,який показа,що 20.04.2012 року був в прогулянковому дворі біля приміщення де утримувалась ОСОБА_17 і бачив як ОСОБА_17 ніс ОСОБА_33 , а ОСОБА_34 вкривав її ковдрою, Земогляд ныс сумки.

Показами свідка ОСОБА_125 , яка станом на 20 квітня 2012 року займала посаду старшого оперуповноваженого КВК №54 ввечері за наказом конвоювала ОСОБА_14 на госпіталізацію до лікарні, ОСОБА_14 лежала одягнена у рожеву кофту з довгим рукавом, укрита пледом, на голові була коса. ОСОБА_14 їхала мовчки, ні з ким не розмовляла.

Показами свідка ОСОБА_126 ,яка показала,що20.04.2012 року була фельдшером в бригаді швидкої допомоги разом з ОСОБА_127 , ОСОБА_128 .

Приблизно в 15-16 год. бригада отримала виклик та прибути в КВК №54 прибути до воріт, перевозити ОСОБА_14 .

В КВК №54 довго чекали в різних місцях ,поки не прибули до будівлі, де чекали пацієнта, де вже видвинули ноші .

Приблизно в 22години вона стояла біля машини ,як побачила що від воріт до носилок , двоє чоловіків, один ніс спереду, інший ззаду, швидко винесли на руках ОСОБА_14 та поклали на ноші, накрили ковдрою,швидко всі сіли в машину, погасили світло, ї поїхали. Стан її обличчя не бачила бо було в салоні темно. Не пам`ятає щоб в машині швидкої допомоги знімали взуття ОСОБА_14 ..

Один чоловік був ОСОБА_13 без форми , а інший чоловік в формі , який там ходив та керував. Один великий чоловік ніс, інший допомогав ,підтримував ноги. Бистро все відбулось за хвилину.

ОСОБА_14 була одягнена в кофту рожеву , запамятала білі носки , коли несли на ній був плед.На ношах в машині як поклали так і лежала всю дорогу ,не поворухнулась ні одного разу , нічого не говорила, руки тримала за головою. Раніше їх попередили ,щоб питань не ставили, лікар їй сказав, що ОСОБА_14 була оглянута лікарями колонії .

В ЦКЛ Укрзалізниця» ОСОБА_13 під час перекладання зазначив «Тихо,тихо,акуратно», ОСОБА_14 була без взуття.

Показами свідка ОСОБА_129 який показав,що будучи лікарем швидкої допомоги транспортувала ОСОБА_14 до ЦКЛ Укрзалізниця.

20.04.2012 року близько 16:00 17:00 години з центральної диспетчерської надійшов виклик прибути до входу Качанівської колонії, мету не повідомили. Коли машина швидкої прибула, довго чекали дозвіл на в`їзд, людей та машин було на вході багато. Зі слів свідка ОСОБА_130 машина швидкої допомоги довго чекала дозвіл на господарській території, потім наказали зупинитись біля визначеної будівлі. Машина стояла задніми дверими до входу в будівлю. Співробітники колонії повідомили, що треба перевозити ОСОБА_14 .. Було вже темно, начальник медичної частини ОСОБА_57 повідомив ОСОБА_129 , що носилки не зможуть розвернутись на сходах, тому ОСОБА_57 сказав ОСОБА_129 поставити носилки біля входу. ОСОБА_129 бачив, як вийшов молодий чоловік на руках в нього була ОСОБА_14 , яка обіймала його за шию вільною рукою, молодий чоловік дбайливо поклав ОСОБА_14 на ноші. ОСОБА_14 була з косою, одяг був охайний, вираз обличчя був байдужий. У машині швидкої допомоги ОСОБА_14 їхала мовчки, оглядала салон машини швидкої.

Начальник медичної частини ОСОБА_16 повідомив ОСОБА_129 , що з пацієнтом не розмовляти, допомогу оказувати не потрібно, все що потрібно будуть робити працівники колонії. У машині швидкої допомоги знаходились ОСОБА_129 , водій Печеніжський, медична сестра швидкої допомоги, конвой, начальник медичної частини та лікар невропатолог.

ОСОБА_129 на виїзді з колонії попередили про те, що світло у машині не вмикати, телефонами не користуватись, вказали машину за якою потрібно їхати, місто прибуття не вказали, їхали в колоні. Було сформовано дві колони з двух машин швидкої допомоги.

Зі слів ОСОБА_129 колона прибула до лікарні Укрзалізниці. У лікарні особисто зустрів головний лікар, каталку з ОСОБА_14 завезли на 9й поверх у палату, каталки поставили між двома ліжками.

Показами свідка ОСОБА_131 , який 20.04.2012 року був водієм швидкої допомоги,коли доставляли ОСОБА_17 до лікарні .Вказав, що прибувши на територію колонії довго чекали , потім його попросили задвинути каталку , задвинувши каталку, закрив двері та поїхав, з розмови зрозумів що транспортують ОСОБА_14 .

Показами свідка ОСОБА_132 який показав,що 20.04.2012 року де він був головним лікарем ,прибула ОСОБА_14 та працівники карети швидкої допомоги та медична сестра з лікарні Укрзалізниці на каталці привезли ОСОБА_14 до її палати, та допомогли їй перелягти на ліжко. Пацієнтка не була налаштована на лікування і це було помітно. Під час його спілкування з нею, ОСОБА_14 відмовилась від обстеження.

21.04.2012 року ОСОБА_133 разом із ОСОБА_134 запропонували ОСОБА_135 пройти обстеження, на що вона відповіла відмовою.

За час перебування ОСОБА_14 в Укрзалізниці, вона не плакала, не скаржилась, окрім на біль в спині та ногах, була різкою в спілкуванні, зазначив ,що ОСОБА_14 дуже мужня людина.

ОСОБА_14 постійно лежала на ліжку вкрита ковдрою до самого підборіддя.

22.04.2012 року до Укрзалізниці приїхала комісія МОЗ, вони зайшли до палати ОСОБА_14 разом із працівниками пенітаціарної служби, вони знову пропонували ОСОБА_14 обстеження та проходження лікування, на що вона відмовилась.

Після чого вирішили ОСОБА_14 повернути до Качанівської виправної колонії. Транспортували її так само як і доставляли, на ношах,за допомагою працівників карети швидкої допомоги та медсестри з Укрзалізниці. Зазначив, що ОСОБА_14 привезли до лікарні Укрзалізниці в джинсах , в яких вона і покинула лікарню.

Показами свідка ОСОБА_136 ,яка показала,що 20.04.2012 року приблизно о 24 .00 год. працюючи старшою медичною сестрою прийомного відділення ЦКЛ Укрзалізниці допомогала лікарям швидкої допомоги перекладати ОСОБА_14 з нош швидкої допомоги на ноші ЦКЛ а саме на ковдрі на якій вона лежала та була в не їж і загорнута , і тому щоб пацієнта не травмувати, в ньому ж і було перекладено ОСОБА_14 з нош машини швидкої домопоги на ноші ЦКЛ, чому саме вона в такому вигляді була доставлена не зясовувала, та направили на 9 поверх в її палату.

ОСОБА_14 була одягнена в светр з довгими рукавами і джинси ,вкрита чи ковдрою(пледом) чи покривалом .Була спокійна ,обличчя бліде.

Показами свідка ОСОБА_137 яка вказала ,що будучи лікарем неврапотологом ЦКЛ Укрзалізниці 20.04.2012 року їй стало відомо ,що в ЦКЛ буде доставлено ОСОБА_14 , яка прибула після 22.00 години,в палаті ОСОБА_14 лежала на спині ,прикрита до голови ковдрою, в спортивній кофті. Бачила її обличчя та кисті рук ,вона була бліда ,темні круги під очима . На її питання чи є у пацієнтки скарги , ОСОБА_14 зазначила,що до зустрічі зі своїм адвокатом ніяких питань, вирішувати не буде,крім зазначила які знеболюючи препарати вона приймає . На наступний день у медичного персоналу вона дізналася,щодо наявності у неї скарг, і зясувала ,що остання знаходиться в очікуванні адвоката. За час перебування ОСОБА_14 в лікарні вона з нею бачилась 3 рази.

Пізніше прибули лікарі з Киева та Харкова , зам.міністра МОЗ і вона приходила поспілкувалися з ОСОБА_14 з цього приводу,та проходження лікування в ЦКЛ ,вона зазначила ,що без захисника спілкуватися не буде. Зазначила, що ОСОБА_14 дуже великої витримки людина .

В подальшому з пацієнткою спілкувався ОСОБА_138 і їй стало відомо,що ОСОБА_14 повертають в колонію.

Стосовно всіх дії на стадіїї перебування в ЦКЛ складались медичні документи та акти,в яких саме зазначалась, що ОСОБА_14 відмовляется від медичного огляду,лікування ,консультацій,сгоди на лікування не було .Такої згоди не було відображено і інших документах які надійшли з ОСОБА_14 20.02.2012 року .
Показами свідка ОСОБА_139 , яка 21 квітня 2012 року ,будучи начальником відділу соціальної реабілітації, чергувала в ЦКЛ в палаті де перебувала ОСОБА_14 , погодинно, інший час була в коридорі.

Під час її чергування ОСОБА_14 , лежала на ліжку , дивилась телевізор,постійно мовчала ,коли потрібно було встати до туалету, ОСОБА_14 просила допомогти їй іншу засуджену ОСОБА_140 .

Показами свідка ОСОБА_141 ,яка вказала ,що станом на 21.04.2012 року займала посаду солодшого інспектора КВК №54 та з 09:00 год ,чергувала в палаті ОСОБА_14 ,де остання перебувала.

ОСОБА_142 яка 21 квітня 2012 року працювала медичною сестрою в ЦКЛ «Укрзалізниця», міряла тиск ОСОБА_14 та давала їй воду,ушкоджень не бачила .

Показами свідка ОСОБА_143 будучи медичною сестрою ЦКЛ Укрзалізниці в блоці де пербувала ОСОБА_14 22.04.2012 чергувала з 08:00 до 20:00, за час чергування заходила до ОСОБА_14 3 рази. Ніяких маніпуляцій не робила ОСОБА_14 , огляд теж не проводила, лікарі призначень не давали. Потім до ОСОБА_14 прибула комісія МОЗ та ОСОБА_137 і ОСОБА_144 , після спілкування її повідомили, що пацієнтка буде виписуватись.

ОСОБА_14 з ліжка встала самостійно,з допомогою ходунків дійшла до каталки потім її переклали на каталку, потім грузовим ліфтом на каталці спустили її вниз і там на цій каталці її перевезли до карети швидкої допомоги.

Коли ОСОБА_145 принесла сніданок ОСОБА_14 , остання відмовилась снідати, сказала не хоче. Коли ОСОБА_14 хотіла прийняти душ це було до прихода комісії, вона туда йшла за допомогою ходунків ушкоджень не бачила .

Люди були, але вона непам`ятає щоб до ОСОБА_14 хтось підходив близько.

Відповідно до показів свідка ОСОБА_146 . 22 .04.2012 року будучи старшим оперуповноваженим КВК №54 погодинно чергувала в палаті ОСОБА_17 в ЦКЛ №5, бачила ОСОБА_17 , яка лежала на ліжку , укрита до підборіддя білою ковдрою,щось читала , з нею не спілкувалась ,медичних маніпуляцій в її присутності з ОСОБА_14 не було.

Пізніше до ОСОБА_14 прибули ОСОБА_15 , ОСОБА_29 і прийшов Головний лікар ОСОБА_144 і розмовляли без її присутності з ОСОБА_14 30 хвилин ,після чого її повідомили ,що ОСОБА_14 в цей день повертають в колонію.

Показами свідка ОСОБА_147 перебуваючі на посаді молодшого інспектора по надзору за безпекою 22.04.2012 року чергувала погодинно з ОСОБА_148 , в палаті ОСОБА_14 , остання лежала на ліжку вкрита ковдрою , дивилась телевізор, ні з ким не спілкувалась, була спокійна,до неї за допомогою не зверталась, в її присутності будь яка медична допомога не надавалась. В цей день ОСОБА_14 повертали до колонії ,вибувала не самостійно.

Показами свідка ОСОБА_149 ,який показав, що 22.04.2012 року будучи лікарем швидкої допомоги перевозив ОСОБА_14 з ЦКЛ №5 КВК №54 яку з лікарні вивезли на ношах, потім переклали на ноші швидкої допомоги, разом з нею в салон сіла жінка у військовій формі.

Після приїзду до колонії їх повідомили про те, що вони повинні ОСОБА_14 занести до її камери.

ОСОБА_150 , водій та фельдшер ОСОБА_151 , почали її переносити на ношах. На другому поверсі біля камери вони зрозуміли, що ноші не проходить та взяли її на руки, водій взяв її під плечі, ОСОБА_150 під талію, ОСОБА_151 під ноги, і віднесли на її ліжко,яка спокійно реагувала, скарг не висловлювала,була бліда. Одягнена в джинси. Ніхто із співробітників КВК№54 їм не допомагав.

Показами свідка ОСОБА_152 будучи заступником чергового помічника начальника колонії чергувала, коли ОСОБА_14 повернулася з ЦКЛ до КВК, а саме бачила як до будівлі під`їхала швидка допомога і лікарі винесли ОСОБА_14 . Після цього ОСОБА_152 бачила ОСОБА_14 у камері, коли ОСОБА_153 та ОСОБА_102 проводили її опитування. ОСОБА_14 скарг не пред`являла, від огляду відмовилась.

Показами свідка ОСОБА_154 , який будучи черговим помічником начальника КВК №54 колонии, заступив в якості начальника караула в ЦКЛ №5 22.04.2012 року в цей день ОСОБА_17 повертали в КВК №54. Зайшов до палати ОСОБА_14 привітався , вона лежала на ліжку та кивнула йому. Пізніше прибув начальник колонії і за його наказом ОСОБА_14 повідомили про виїзд,на що вона погодилась.

В її виїзді приймали участь медичні працівники лікарні ,привезли носилки на колесах та допомогли лягти на них ОСОБА_14 , в подальшому лікарі швидкої допомогли їй в переміщенні в машину. ОСОБА_14 була одягнена в кофту и шапку , виносив з палати одну велику сумку.

Показами свідка ОСОБА_155 працюючи черговим помічником начальник відділу надзору безпеки,працював коли ОСОБА_14 після ЦКЛ повернули до КВК №54 бачив як лікарі швидкої допомоги занесли її на ношах, потім на калясці та переклали на ліжко. ОСОБА_14 одягнена в футболку , зверху на ній лежало пальто та в штанях. Скарг не заявляла.

Показами свідка ОСОБА_156 медичної сестри колонії їй відомо ,під час її чергування, що після повернення в колонію ОСОБА_14 в її присутності лікарі ОСОБА_157 , ОСОБА_122 проводили її огляд, ОСОБА_14 показувала їм синці. ОСОБА_158 не пам`ятає складався акт або вносились дані відомості куди-небудь.

Свідченнями ОСОБА_159 , фельдшера медичної частини КВК№54.,яка показала , шо 22.04.2012 року вона разом з черговим лікарем лікарем ОСОБА_160 та ОСОБА_161 проводила огляд ОСОБА_14 , в зв`язку з її поверненням до КВК №54, але ОСОБА_14 не дала її оглянути ,ні тиск ,ні температуру ,ні наявність тілесних ушкоджень.

Показами свідка ОСОБА_162 , яка показала,що 22.04.2012 року заступила на чергування в КВК №54, в той день ОСОБА_14 повернули до колонії, разом ОСОБА_159 та ОСОБА_161 прибули до ОСОБА_14 для огляду.

ОСОБА_14 лежала на ліжку в білій футболці вкритою ковдрою. В цей день ОСОБА_14 не дозволила провести огляд, скарг не заявляла ,тиск міряти відмовилась.

Після вони склали акт, зазначивши, що стан задоволений, від огляду відмовилась, видимі кожні покрови блідо рожевого кольору. Бачила частину рук , тілесних ушкоджень не бачила.

22.04.2012 року ОСОБА_14 спілкувалась сухо, коротко, настрій в неї завжди був різний.

22.04.2012 року вони заходили два рази ,від огляду ОСОБА_14 відмовлялась .

26.04.2010 року ОСОБА_14 вперше їй показала свої побої, ОСОБА_162 для себе зафіксувала, колір, розмір в яких місця де вони знаходились.

Показами свідка ОСОБА_61 ,який показав,що будучи черговим лікарем 24 квітня 2012 року приблизно 8.30 год. прибув разом з ОСОБА_16 , медичною сестрою ОСОБА_163 та представником адміністрації на її виклик до камери ОСОБА_14 .

ОСОБА_14 лежала у ліжку, продемонструвала руку та живіт, та повідомила, що ці пошкодження зазнала під час перевезення до лікарні Укрзалізниці. Малюга разом з медсестрою ОСОБА_164 та ОСОБА_165 зазначені ділянки тіла.

Малюга бачив з лівої сторони на передпліччі були плями жовтуватого кольору, також плями були в області паху зліва. Вимірювання розмірів проводила медсестра Родина за допомогою лінійки. Причини ушкоджень не зазначили. Також у кімнаті був присутній представник з адміністрації колонії та ОСОБА_27 . ОСОБА_14 була схвильована та пригнічена.

Показами свідка ОСОБА_166 будучи медсестрою 24.04.2012 року приблизно о 8:30 ранку прибула разом з ОСОБА_167 , ОСОБА_168 , та ОСОБА_16 за викликом до ОСОБА_14 , також були присутні співробітники адміністрації колонії ,середних і начальник ОСОБА_15 .

ОСОБА_14 скаржилась на головну біль та показала на тілі синці. Синці були на руці та синці в області живота в паховій зоні,про їх походження ОСОБА_17 повідомила начальника медичної частини, а саме, що отримала їх при транспортуванні в ЦКБ Укрзалізниця . Дослівно ОСОБА_14 сказала: «Погляньте як мене вивезли», та просила щоб викликали її адвоката.

Медична карта була у начальника медичної частини ,вона не бачила чи записувалось туди що-небудь. ОСОБА_166 зазначила що у ОСОБА_14 були на тілі синці ,а саме ушкодженні ділянки шкіри, овальної форма, які відрізнялись від нормального кольору шкіри, вони були багрового кольору, і це не був крововилив. Синці були різного кольору, тому що були на різних ділянках тіла, це було пов`язано з тим, що на різних ділянках тіла різна шкіра.

Показами свідка ОСОБА_169 , станом на 24 квітня 2012 року, перебував на посаді радника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини 24.04.2012 року близько 13 години , від ОСОБА_170 отримав доручення летіти до КВК №54 для зустрічі з засудженою ОСОБА_14 , прибувши до колонії,він разом начальником колонії ОСОБА_15 прийшов до ОСОБА_14 , також був прокурор ОСОБА_50 , яка знаходилась в приміщенні де відбуваються побачення ,лежала, та повідомила його про обставини подій 20.04.2012 року та присутності ОСОБА_15 примусового доставляння до лікарні 20.04.2012 вона ,сказала що троє кремезних чоловіків,двох яких назвала прізвища ,а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_13 накинули на неї простирадло і щоб вона не чинила опору один вдарив в живіт,дозволила оглянути синці та передпліччі та ділянці кругового суглобу лівої руки, а також на правій ділянці живота. ОСОБА_14 сказала, що з цього приводу вона подала заяву.

По даній заяві він поспілкувався с прокурором ОСОБА_171 та ОСОБА_172 , про результат доповів ОСОБА_30 , а саме що бачив сліди синьо жовтого кольору,які на його думку зявилися від удару чи від тиску. В зв`язку з його повідомленнями ОСОБА_31 25.04.2012 року провела брифінг, де і він проінформував присутніх про результати його моніторингу.

Була складена доповідна де він зафіксував,що бачив у ОСОБА_17 синці на передпліччі та ділянці суглобу лівої руки. А також правій ділянці живота,внизу живота і на лікті лівої руки. Перед запястям ще був якийсь слід. Розмір синців памятає як 7-9 см , чи 10-12 чмяк від кулака, жовто синього ,коричневого кольору .

Після брифінгу він, ОСОБА_173 і ОСОБА_31 вилетіли до КВК №54 ,де зустрілися з ОСОБА_14 та поспілкувалися наодинці, ОСОБА_31 залишилась спілкуватися з ОСОБА_14 , а він хотів знайти ОСОБА_27 , яка зі слів адміністрації перебувала в медичній частині , яка перебувала в приміщенні з ОСОБА_14 під час подій ,але зустрітися з нею не вдалося ,так як заступник начальника повідомив, що вона не хоче зустрічатись з уповноваженим по правам людини,що було в його практиці вперше . Крім того не було надано медичної документацію на ОСОБА_14 ,яку вона дозволила оглянути.

В цей день ОСОБА_31 по результатам моніторингу в Качанівській виправній колонії №24 Уповноважений з прав людини підготувала відкриту заяву Генеральному прокурору про порушення стосовно ОСОБА_14 прав людини, відношення таке, що принужує людську гідність людини, яка суперечить протоколам, усім міжнародним нормам, стандартам з цього приводу . Заява була направлена Генеральному прокурору.

26.04.2012 року Уповноважена направила Генеральному прокурору фотографії тілесних ушкоджень, які вона сама бачила та пересвідчилась для реагування Генеральним прокурором України ,коли він бачив фотографії тілесні ушкодження які було зафіксовано на знімках відповідали тим ушкодженням які він бачив у ОСОБА_14 24.04.2012 та 25.04.2012 року за місцезнаходженням їх та розмірам.

Свідка ОСОБА_170 , будучи Уповноваженим з прав людини , повідомила що в межах свого мандату 25.04.2012 року прибула до Качанівської колонії,де поспілкувалась з ОСОБА_14 ,яка була в пригніченому стані , та повідомила її про події 20.04.2012 року,пояснивши що приблизно о 21:00 з її камери вивели ОСОБА_27 ..

Приблизно через час до неї зайшли ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , сповіли її про переїзд до медичного закладу,на що ОСОБА_14 категорично заперечувала,потім ОСОБА_9 та ОСОБА_13 силою почали витягувати ОСОБА_14 , один з чоловіків тримав її за руки, а другий силою намагався витягти її, ОСОБА_14 намагалась відбитися де й зазнала побої, після того як ОСОБА_14 зазнала удару вона втратила свідомість. Вказала їй ,що один з цих чоловіків відмовлявся виконувати накази іншого.

ОСОБА_14 зазначила, що при цих подіях в її камері вона кричала, та було відкрито вікно,також вказала що до неї не пускають адвокатів.

ОСОБА_14 показала ОСОБА_30 синці, які остання сфотографувала.

Також ОСОБА_14 розповіла ОСОБА_30 , що в суботу та неділю до неї не пускали адвокатів. Після повернення до колонії в ОСОБА_14 зробили медичне обстеження.

ОСОБА_31 діявши в межах свого мандату, прохала забезпечити керівництво Качанівської колонії, поспілкуватися з ОСОБА_27 , так як вважає її прямим свідком,однак через декілька годин їй надали заяву від ОСОБА_174 ,щодо її категоричної відмову в спілкуванні із ОСОБА_175 , як зазначила ОСОБА_31 , що за її практику, це перша засуджена яка відмовилась від спілкування із нею.

На прохання ОСОБА_170 хоча б показати на відстані ОСОБА_27 , для того щоб ОСОБА_31 могла переконатись, що ОСОБА_27 жива, їй також відмовило керівництво установи.

В подальшому фотографії ОСОБА_31 показувала медичним експертам ,які зазначали що ушкодження могли бути причинені зі значною силою ,навіть як від удару ногою.,крім того повідомляла правоохоронні органи та міжнародну спільноту щодо побачених нею синців у ОСОБА_17 .

З показів свідка ОСОБА_21 показав ,що супроводжував по території колонії ОСОБА_176 як Уповноважену зправ людини разом з її помічником ОСОБА_177 , які мали певні повноваження.

ОСОБА_31 спілкувалась з ОСОБА_14 віч на віч приблизно о 22:00.

ОСОБА_31 попросила про зустріч із ОСОБА_27 , ОСОБА_21 це прохання передав начальнику установи ОСОБА_15 ,через деякий час ОСОБА_21 передали письмову заявою від ОСОБА_27 з якою він ознайомив ОСОБА_176 в заяві вказувалось, що ОСОБА_27 категорично відмовляється від зустрічі із ОСОБА_175 .

Крім показів потерпілої ,свідків ,вина ОСОБА_9 та ОСОБА_13 доводиться

письмовими доказами ,дослідженими в судовому засіданні,які визнані судом належними та допустимими , а саме:

листом Заступника Гененеральної Прокуратури на адресу Прокурора Харківської області щодо направлення для розгляду в порядку КПК України заяви ОСОБА_14 та ОСОБА_45 про вчинення щодо ОСОБА_17 кримінального правопорушення заступником начальника Качанівської виправної колонії ОСОБА_9 та іншими особами .

Заява ОСОБА_14 на ім`я в.о. Генерального прокурора України ОСОБА_178 , від 28 .02. 2014 року про вчинення відносно неї кримінального правопорушення .передбаченого ст. 127 КК України та викладено обставини які відбувалися 20 квітня 2012 року щодо застосування до ОСОБА_14 фізичної сили під час її перевезення її до Центральної клінічної лікарні Укрзалізниці.

Заява Уповноваженого Верховною Радою України з прав людини ОСОБА_179 від 25 квітня 2012 року, про проведення перевірки наявних доказів викладених в заяві ОСОБА_17 до Генеральної прокуратури України щодо жорсткого поводження з нею в момент перевезення до лікарні 20 квітня 2012 року, відсторонення від виконання посадових обов`язків всіх причетних до факту брутального поводження з ОСОБА_14 під час її конвоювання з колонії та від керівника Державної пенітенціарної служби України терміново забезпечити всю належну медичну допомогу відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини та висновків українських та незалежних іноземних лікарів.

Положенням Качанівської виправної колонії управляння Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області №54 ,затвердженого заступником Головни Державного департаменту України з питань виконання покарань від 15. 06.2009 року ,щодо регулювання діяльності , повноважень за завдань установи .

Положенням про Качанівську виправну колонію Управління Державної пенітенціарної служби України вХарківській області (№54) ,затвердженого наказом Державної пенітенціварної служби україни від. 27.04.2012року із змінами внесеними наказом ДПтС України від. 27.11.2013 року .

Посадовою інструкцією заступника начальника установи з охорони начальника відділу охорони Качанівської виправної колонії (№54), затвердженої начальником Качанівської виправної колонії (№54) 20.03.2011 та погодженої першим заступником начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області, з якою 20.03.2011 ознайомлено ОСОБА_13 ,

Посадової інструкції першого заступника начальника установи з нагляду і безпеки та оперативної роботи Качанівської виправної колонії (№54), затвердженої начальником Качанівської виправної колонії (№54) 25.11.2011 та погодженої першим заступником начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області 02.12.2011, з якою 25.11.2011 ознайомлено ОСОБА_9 .

Наказом начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області №129 о/с від 25.11.2011 ОСОБА_9 призначений на посаду першого заступника начальника установи з нагляду і безпеки та оперативної роботи Качанівської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області (№54),

Наказзом № 96 о/с від 30.11.2009 ОСОБА_9 присвоєне спеціальне звання майор внутрішньої служби.

Наказом начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області №5 о/с від 19.01.2011, ОСОБА_13 , призначений на посаду заступника начальника установи з охорони начальником відділу охорони Качанівської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області № 54.

Наказом№ 96 о/с від 30.11.2009 ОСОБА_13 присвоєне спеціальне звання майор внітрішньої служби .

Постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 25.11.2014 року,згідно якої матеріали досудового розслідування « 40000124 за підозрою ОСОБА_23 в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2ст.28 ,ч.2ст. 365 КК України виділені в окреме провадження.

Витягом з ЄРДР від 11.03.2014 року за фактом заподіяння сильного фізичного болю , моральних страждань катування ОСОБА_14 20.04.2012 року збоку службових осіб Качанівської виправної колонії №54 при доставлянні її до Центральної клінічної лікарні «Укрзалізниця`за ознаками ч.1 ст.127 КК України кримінальне провадження 4000124.

Витягом з ЄРДР від 11.03.2014 року за фактом перевищення службовими особами Качанівської виправної колонії №54 які20.04.2012 року примусово ,з застосуванням фізичного насильства доставили ОСОБА_14 до приміщення Центральної клінічної лікарні «Укрзалізниця» в результаті чого ОСОБА_17 були заподіяні тілесні ушкодження за ознаками ч.2 ст.365 КК України ,кримінальне провадження 4000126 .

Постановою від 14.03.2014 року про обєднання кримінального провадження 4000126 та кримінальне провадження 4000124 водне з присвоєнням єдиного номеру кримінальне провадження 4000124 .

Постановою про закриття кримінального провадження від 25.11.2014 року згідно якого кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1ст. 127 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України .

Заявою ОСОБА_14 від 23.04.2012 року прокурору Харківської області ОСОБА_180 за фактом примусового доставляння трьома співробітниками КВК №54 та нанесенні їй тілесних ушкоджень , а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та ще одного співробітника КВК №54 до лікарні «Укрзалізниця» .

Листом начальника КВК№54 ОСОБА_15 , прокурору Харківської області ОСОБА_180 ,що направлення заяви ОСОБА_14 від 23.04.2012 року щодо незаконних на її думку дій службових осіб КВК №54.

Рапортом начальника відділу №16 прокуратури Харківської області ОСОБА_18 прокурору Харківської області Тюріну від 23.04.2012 року щодо проведення перевірки за дорученням яке надійшло з генеральної прокуратури України від 23.04.2012 року за заявою ОСОБА_14 щодо незаконних на її думку дій службових осіб.

З якого вбачається ,що 23.04.2012 року Краснолобов з 17.40 по 18.55 в КВК №54 відвідував засуджену ОСОБА_14 де вона йому надавала заяву про вчинне відносно неї правопорушення , в подальшому дану заяву на адресу прокурора Харківської області передала через адміністрацію КВК№54 .

Листом від 23.04.2012року Генерального прокурора України ОСОБА_181 на адресу прокурора Харківської області ОСОБА_182 щодо проведення перевірки заяви ОСОБА_14 щодо незаконних на її думку дій службових осіб КВК №54 під час її перевезення 20.04.2012 року під час її перевезення до лікарні «Укрзалізниці» .

Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи 03.05.2012 року на підставі п.2 ч.1 .ст 6 КПК України ( КПК 1960 року), в зв`язку з відсутністю діях ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_23 складу злочинів передбачених ст.. ст.. 127, 364, 365 КК України ( 1960 ),за заявою ОСОБА_14 від 23.04.2012 року .

Рапортом начальника відділу №16 прокуратури Харківської області ОСОБА_18 з якого вбачається ,що 22.04.2012 року о 7.30 ним була відвідана ОСОБА_14 , від спілкування відмовилась мотивуя тим,що вивіз її до лікарні вважає незаконним .

22.04.2012 року комісія МОЗ,лікарі «Укрзалізниці» та адміністрація КВК№54 запропонували ОСОБА_14 погодитися на проведення медичного огляду, розпочати лікування, ОСОБА_17 відмовилась,в зв`язку з чим оформлена її виписка з лікарні та о 13.00 доставлено до КВК№54 .

22.04.2012 року о 13.55 та 19.00 медичними працівниками КВК №54 ОСОБА_14 надано пігулки, від лікарського огляду , вимірювання тиску, пульсу відмовилась.

23.04.2012 року з 7.20 по 7.50 ОСОБА_14 відвідала ОСОБА_49 ,засуджена скаржилась на працівників КВК №54 ,які « транспортували» її 20.04.2012 року до машини швидкої допомоги .Запитувала чи будуть вони притягнуті до відповідальності ,чекає на побачення з ОСОБА_42 . З ї слів їсти вона не буде ,п`є воду.

Листом від 23.04.2012 року прокурора 16 відділу прокуратури Харківської області Краснолобова на адресу Управління Державної пенітенціарної служби щодо проведення службової перевірки відомостей з засобів масової інформації щодо порушень вивезення ОСОБА_17 з КВК №54 до ЦКЛ «Укзализниця» .

Висновком від 24.04.2012 року Управління Державної пенітенціарної служби України за результатами перевірки відомостей ,розповсюджених засобами массової інформації щодо вивезення засудженої ОСОБА_14 до ЦКЛ Укрзалізниця».

Протоколом огляду місця події від 20.03.2014 року за участю представника адміністрації колонії ОСОБА_9 , та понятих та фото таблицею до нього , згідно якого оглянуто розташування кімнати де утримувалась ОСОБА_14 , станом на 20.04.2012 року , а саме на другому поверсі житлового блоку Качанівської виправної колонії №54 ДПтС України, та з якої 20.04.2012 року ОСОБА_14 було направлено до ЦКЛ № 5 «Укрзалізниці». У кімнаті в дальньому лівому кутку, приставлено до стіни ліжко ,на якому перебувала на часть відбування покарання ОСОБА_14 . Кімната умовно поділена на 2 зони: зона відпочинку та кухня , дане приміщення має 2 вікна та окрему туалетну кімнату. Двері у кімнату металеві, ширина дверного отвору 81 см., вихід з кімнати до коридору, з коридору вихід через металеві двері до сходової клітки, сходи обладнані перилами, далі металеві двері з шириною отвору 151 см., які ведуть на вулицю,а саме до прогулянкового дворика, вихід з прогулянкового дворику через металеві двері сірого кольору, ширина отвору дверей складає 108см.

Протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_27 від 02 .02. 2014 року та відеозаписом до нього, який був проведений на території Качанівської виправної колонії №54 у відділенні №10, за участю свідка ОСОБА_27 ,її адвокатів, статистів та понятих .

В ході слідчого експерименту ОСОБА_27 показала кімнату, розташування меблі, де відбувала покарання ОСОБА_14 , у кімнаті 2 вікна, вказала ,що праве вікно яке було на кухні було завжди відкрите у тому числі 20.04.2012 року., вказала на ліжко розташоване у лівому віддаленому куті, яким користувалась ОСОБА_14 ..

Свідок ОСОБА_27 пояснила, що 20.04.2012 року з ранку ОСОБА_14 вивели до слідчих приміщень для зустрічей. О 16:00 ОСОБА_14 повернулась до камери, сіла за стіл, на який вказує ОСОБА_27 .

Після 17:00 години до камери зайшли ОСОБА_16 , ОСОБА_26 та принесли висновок німецьких лікарів. Сидячі за вказаним столом ОСОБА_14 ознайомлювалась з висновком, та повідомила прибувших про її бажання показати висновок адвокатам. Зі слів ОСОБА_27 адміністрація погодилась надати час до понеділка. З висновку вбачалось, що лікарня «Укрзалізниця» не зовсім відповідає хворобі ОСОБА_14 ..

Через деякий час до камери завітала комісія МОЗ головою комісії була ОСОБА_183 , комісія складалась з 7 чоловік. ОСОБА_14 повідомила їх про її бажання показати висновок адвокатам, комісія погодилась надати час.

Потім заходив ОСОБА_9 та ОСОБА_26 , ОСОБА_9 зачитав статтю з кодексу стосовно того, що адміністрація колонії має право вивезти засуджену з медичних показників. ОСОБА_14 , лежала у ліжку, пошуткувала, що з доброї волі не поїде, доведеться силою везти.

Потім заходив прокурор з надзору за СІЗО ОСОБА_184 , ОСОБА_14 прохала ОСОБА_185 робити все згідно закону. Також заходила Піх з Генеральної прокуратури.

Вказала,що заходив ОСОБА_9 та сказав ОСОБА_27 зібрати речі, вона відмовилась, але ОСОБА_14 попрохала зібрати тільки саме необхідне, на що ОСОБА_27 погодилась.

Близько 20:00 години ОСОБА_14 була у ліжку у напівлежачому стані, ОСОБА_13 разом з ОСОБА_9 вивели з камери ОСОБА_27 по зазначеному коридору прослідували до побутової кімнати, яка розташована на 2му поверху відділення №10, у коридорі горіло світло, двері до побутової кімнати були відчинені. ОСОБА_27 знаходилась навпроти дверей, та крізь прочинені двері бачила яким чином ОСОБА_9 та ОСОБА_13 вихвалявшись демонстрували удари, показувати як бити людину, граючись. Коли ОСОБА_9 побачив, що ОСОБА_27 спостерігає, зачинив двері.

В 21:00 за ОСОБА_27 прийшов ОСОБА_186 , який перевів засуджену до медичної частини у палату № 3, коли ОСОБА_27 переводили, у огородженому дворі стояла машина швидкої допомоги.

Свідок ОСОБА_27 вказує на розташування машини швидкої допомоги, а саме за межами дворика, навскіс до воріт, з відчиненими задніми дверми до виходу. Біля машини стояли 2 невідомих чоловіка та ОСОБА_187 .

У палаті №3 крім ОСОБА_27 знаходилась засуджена ОСОБА_188 , та показала розташування ОСОБА_188 , а саме сидячи на ліжку.

Було близько 21:30 години коли ОСОБА_27 почула дуже гучний крик, потім ще один, голос був ОСОБА_14 .. ОСОБА_27 вилізла у вікно, опираючись руками на підвіконня, почула ще один крик, та побачила, як ОСОБА_9 та ОСОБА_13 несуть загорнуту в ковдру ОСОБА_14 , обличчя було видно. Під час слідчого експерименту свідок ОСОБА_27 вказує на вікно, яке розташовано на 3му поверху, з якого вона бачила події та яким чином виносили ОСОБА_14 .. ОСОБА_27 зазначає, що ОСОБА_14 виносили головою вперед, ОСОБА_13 держав у області голові, а ОСОБА_9 за ноги, також вказала шлях прямування. ОСОБА_27 повідомляє, що на вулиці горіла лампа, освітлювала дворік, тому обличчя бачила добре. Після того як ОСОБА_14 винесли ОСОБА_27 злізла з вікна і більше нічого не бачила, інших засуджених у той час у дворіку не було. ОСОБА_188 у вікно не виглядувала, коли почула крики забилась у куток.

21.04.2012 року за ОСОБА_27 прийшов ДПНК та повідомив, що для ОСОБА_14 потрібно зібрати речі. ОСОБА_27 зібрала речі, потім її відвели до медичної частини у палату №3.

22.04.2012 року 0 12:30 годині до палати № 3 прийшов ДПНК ОСОБА_189 забрав ОСОБА_27 для прибирання перед поверненням ОСОБА_14 . Коли ОСОБА_14 повернулась до камери, зі слів ОСОБА_27 , вона мала жахливий вигляд, обличчя було опухле. ОСОБА_14 повідомила ОСОБА_190 , що весь час плакала і що таке приниження вона ніколи не відчувала, також розповіла, що під час вивезення 20.04.2012 року до неї була застосована фізична сила. У ванній кімнаті ОСОБА_14 показала ОСОБА_27 синці. Зі слів свідка ОСОБА_27 синці були між лопатками у вигляді двох подряпин, одна велика трошки зарубцювалась, друга тонша, синці були на руках, на зап`ястях, на животі у районі печені великий синець, як кровопідтик, розміром з великий тенісний м`яч.

23.04.2012 року у вечорі ОСОБА_27 вивели до спортивного залу, протримали до 01:00 години ночі ОСОБА_191 , ОСОБА_9 , ОСОБА_186 намагались переконати її дати інтерв`ю з приводу того, що ОСОБА_14 поїхала у лікарню сама. ОСОБА_14 не спала, стукала у двері камери та вимагала повернення ОСОБА_27 .

Зі слів свідка ОСОБА_27 після 23.04.2012 року з приводу проведення перевірки по заяві ОСОБА_14 з ОСОБА_27 спілкувався представник прокуратури ОСОБА_192 , також ОСОБА_27 зазначає, що прізвища не знає, але його називали « ОСОБА_193 ». ОСОБА_27 примусили написати пояснювальну записку.

В протоколі зауважень ,заяв чи клопотань від учасників і присутніх осіб не внесено.

Протоколом додаткового слідчого експеримента від 08.04.2012 року та відеозаписом до нього, свідок ОСОБА_27 показувала яким чином 20.04.2012 року бачила з вікна події які відбувались в районі прогулянкового дворику.

Коли свідок ОСОБА_27 виглядувала у вікно, голова було в районі перекладини, згідно показів очі були на висоті 27 см від підвіконня, вона бачила вхід та злив. ОСОБА_27 встановлювала відеокамеру на рівні своїх очей, яка зафіксувала кут огляду місця подій.

Також у слідчому експерименті відтворене світло, яке горіло 20.04.2012 року, а саме : лампа на вулиці, світло у коридорі, та світло на третьому поверху у вікнах білизняної, палати, на другому поверху вікна маніпуляційної та фельдшерського кабінету, також швидка допомога стояла з включеним світлом. Вікно у камері ОСОБА_14 та ОСОБА_194 було відкрите на провітрювання, також на вікнах були решітки.

За допомогою статистів та манекену ОСОБА_27 показала яким чином була загорнута у світлу ковдру ОСОБА_14 , перший статист (виконуючи роль ОСОБА_13 ) тримав манекен правою рукою знизу, а лівою обхватив корпус у верхній частині, другий статист (виконуючи роль ОСОБА_9 ) тримав ОСОБА_14 руками за ноги. ОСОБА_27 вказала шлях слідування. ОСОБА_13 і ОСОБА_9 від дверей корпуса в якому вони знаходились, виносили головою вперед, ОСОБА_13 і ОСОБА_9 знаходились спиною до стінки забору прогулянкового дворика, розташованої з лівої сторони від входу до корпусу ресоціалізації, відділення № 1. Зафіксоване положення статистів з манекеном, у тому місці яке бачила ОСОБА_27 . Обличчя ОСОБА_14 було відкритим. Співробітники колонії, зі слів свідка, були одягнені: ОСОБА_9 у формовий одяг, ОСОБА_13 у цивільний одяг, крім зазначених осіб у прогулянковому дворику нікого не було.

В протоколі зауважень ,заяв чи клопотань від учасників і присутніх осіб не внесено.

Медичною карткою засудженої ОСОБА_14 яка містить, акт відвідування засудженої ОСОБА_14 від 20.04.2012 року 10.год 01хв. ,з якого вбачається, що під час відвідування ОСОБА_14 в житловому приміщенні установи ОСОБА_195 , ОСОБА_161 , ОСОБА_196 , засуджена спілкувалась сидячі за столом. ОСОБА_14 скаржилась на біль в м`язах шиї, та ниючий біль хребта. Від запропонованого огляду відмовилась. По кімнаті ОСОБА_14 пересувалась за допомогою ходунків.

Акт відмови засудженої ОСОБА_14 від медичного огляду від 20.04.2012 року 14год.20хв. за підписом ОСОБА_46 , ОСОБА_121 , ОСОБА_197 . Під час відвідування ОСОБА_14 знаходилась в слідчій кімнаті установи з захисником Кожем`якіним.

«Оцінка терапевтичних можливостей після відвідання лікарні «Укрзалізниці» №5 в Харкові 13.04.2012 року. Ортопедичне відділення» від 17 квітня 2012 року виконана Центром спортивних наук та спортивної медицини Берліна «Шаріте». У звіті була надана характеристика обладнання, приміщення, персоналу та його кваліфікації, методики лікування та інші відомості. У висновку «Шаріте» зазначає, що особливі проблеми ОСОБА_198 як у фізичному так і психологічному плані, а також особиста історія хвороби, створюють підстави для сумніву, що терапія у лікарні «Укрзалізниці» може бути успішною. Лікарі «Шаріте» готові лікувати ОСОБА_14 в спеціальних відділеннях « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Акт від 20.04.2015 року про комісійний огляд засудженої ОСОБА_14 за підписами ОСОБА_199 , ОСОБА_120 , ОСОБА_200 , ОСОБА_118 , ОСОБА_16 ,з якого вбачається, що комісія повторно рекомендувала госпіталізацію для проведення комплексного лікування, на що пацієнтка виявила бажання лікуватись в стаціонарі, але не визначила термін його початку. Члени комісії узгоджено дійшли висновку, що станом на 20 квітня 2012 року існує об`єктивна можливість транспортування засудженої ОСОБА_14 до місця проведення лікування.

Акт відмови від 20.04.2012 року 17 год.33 хв. за підписами ОСОБА_16 , ОСОБА_122 , ОСОБА_157 з якого вбачається, що ОСОБА_14 отримала копію висновку німецьких лікарів від 17.04.2015 року, письмово засвідчити отримання копії ОСОБА_14 відмовилась.

Лист від 20.04.2012 року за підписом ОСОБА_15 до головного лікаря міської клінічної лікарні ім.. проф..О,І. Мещанінова ОСОБА_201 з якого вбачається прохання адміністрації колонії у виділенні 20.04.2012 року двох автомобілів швидкої медичної допомоги для планової госпіталізації засуджених до лікарні «Укрзалізниці».

Акт направлення на госпіталізацію до Державного лікувально-профілактичного закладу «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці», за підписом ОСОБА_16 , у якому зазначається діагноз, та факт направлення ОСОБА_14 до лікарні.

Рапорт за підписом ОСОБА_16 про дозвіл на вивезення ОСОБА_14 до лікарні Укрзалізниці з резолюцією ОСОБА_15 «Дозволяю» від 20.04.2012 року.

Виписка з медичної карти стаціонарного хворого №201458 ОСОБА_14 від 22.04.2012 року, з якої вбачається, що ОСОБА_14 доставили до ЦКЛ 20.04.2012 року о 22 год. 40 хв. працівниками пенітенціарної служби, у супроводі ОСОБА_16 .. ОСОБА_14 була розміщена у палату, від огляду лікарів відмовилась до приїзду адвоката. 22.04.2012 року о 11:50 комісія спеціалістів у складі ОСОБА_202 , ОСОБА_203 , ОСОБА_204 , ОСОБА_205 , ОСОБА_206 , ОСОБА_121 , ОСОБА_207 , у присутності ОСОБА_15 та ОСОБА_26 у палаті провела бесіду з ОСОБА_14 , запропонували медичний огляд, ОСОБА_14 категорично відмовилась.

Акт комісійного огляду засудженої ОСОБА_14 , щодо вирішення питання про лікування в умовах стаціонару ЦКЛ «Укрзалізниця» від 22.04.2012 року складений комісією у складі ОСОБА_202 , ОСОБА_203 , ОСОБА_204 , ОСОБА_205 , ОСОБА_206 , ОСОБА_121 , ОСОБА_207 , у присутності ОСОБА_15 та ОСОБА_26 була проведена бесіда з ОСОБА_14 , запропонувавши медичний огляд, ОСОБА_14 категорично відмовилась. Комісія узгоджено дійшла висновку, що станом на 22.04.2012 року існує об`єктивна можливість транспортування ОСОБА_14 до Качанівської ВК (№54).

Акт обходу чергового лікаря за підписом ОСОБА_208 від 22.04.2012 року 13:55 годин, від огляду ОСОБА_14 відмовилась. У акті зазначено, що на видимих ділянках шкіри, а саме на верхніх кінцівках, до верхньої треті плеча синяків, садін не виявлено, видимі ділянки шкіри блідно-рожевого кольору.

Акт обходу чергового лікаря за підписом ОСОБА_208 від 22.04.2012 року 19:00 годин, від огляду відмовилась, скарги на біль у хребту, пересувається за допомогою ходунків.

Акт сумісного обходу за підписами ОСОБА_16 , ОСОБА_121 , ОСОБА_209 від 23.04.2012 року 11:08 годин, з якого вбачаються жалоби ОСОБА_14 на болі у хребті, та низу живота. Від огляду відмовилась, зі слів ОСОБА_14 не приймає їжу, п`є воду.

Акт обходу чергового лікаря за підписом ОСОБА_209 від 23.04.2012 року 19:30, жалоби на болі у хребті, від огляду відмовилась, на прохання ОСОБА_14 видали лікі.

Акт відмови від медичного огляду за підписом ОСОБА_208 , ОСОБА_121 , ОСОБА_159 від 22.04.2012 року 13 год.55 хв., під час відвідування знаходилась у ліжку, видимі шкіряні покрови блідно-рожеві, синців та садин не виявлено (дозволила оглянути верхні кінцівки).

Акт відмови від медичного огляду за підписом ОСОБА_208 , ОСОБА_159 , ОСОБА_210 від 22.04.2012 року 19 год.00 хв., під час відвідування скарги на біль у хребті, при потребі пересувається за допомогою ходунків.

Акт відвідування засудженої ОСОБА_14 від 24.04.2012 року 08 год.39 хв. за підписом ОСОБА_16 , ОСОБА_211 , ОСОБА_166 , ОСОБА_212 з якого вбачається, що під час відвідування за викликом ОСОБА_14 пред`являла скарги на головну біль та синці на шкуру кінцівок та живота, засуджена знаходилась у ліжку. При огляді шкіряних покровів виявлені наступні прояви: в ділянці нижньої третини лівого передпліччя овальної форми пляма в діаметрі приблизно 2 х 2,5 см, жовто-коричневого кольору, у верхній третині латеральної поверхні лівого передпліччя синець в діаметрі 6 х 3 синього кольору, з елементами набряку м`яких тканин, в правій здухвинній ділянці згруповані 2 синці овальної форми до 1,5 х 2,5 см. синьо-червоного кольору з елементами петехіальної висипки навколо. При пальпації живота зазначала локальну болючість в правій здухвинній ділянці,симптомів подразнення черевини не має .

Було запропоновано огляд судово-медично експерта,устно повідомила до розгляду цього питання повернеться після консультування зі своїм адвокатом.

Акт відмови від медичного огляду засудженої ОСОБА_14 від 26.04.2012 року 21год. 00 хв. за підписами ОСОБА_162 , ОСОБА_159 , ОСОБА_213 з якого вбачається, що ОСОБА_14 скаржилась на біль у хребті, загальний стан був задовільний, шкіряні покрови звичайного кольору, без висипань, пересувається за допомогою ходунків.

Відомостями ,які знаходяться в особовій справі ОСОБА_14 знаходиться медична карта стаціонарного хворого з ЦКЛ «Укрзалізниці». З даної медичної карти вбачається, що ОСОБА_14 надійшла до лікарні 20.04.2012 року та вибула з ЦКЛ «Укрзалізниця» 22.04.2012 року. Дана медична карта містить діагноз, акти відвідування лікарями ОСОБА_14 , виписка з медичної карти, листок медичних призначень, обстеження, температурний листок, лист вимірювання артеріального тиску, акт комісійного огляду ОСОБА_14 щодо вирішення питання про лікування в умовах ЦКЛ «Укрзалізниця», акти відмови від огляду, витяг з медичної карти Качановської виправної колонії, супровідний лист.

Акт від 21.04.2012 року 18 год. 05хв. за підписом ОСОБА_214 з якого вбачається на час огляду ОСОБА_14 знаходилась сидячі на стільці біля ліжку, при вимірюванні тиску кожні покрови були блідо-рожевого кольору, від проведення медичного огляду відмовилась.

Акт від 21.04.2012 року о 19 год. 55 хв.за підписом чергового лікаря ОСОБА_214 , за участю медсестри ОСОБА_215 з якого вбачається, що ОСОБА_14 під час відвідування знаходилась в положенні сидячі на ліжку, медична сестра вимірювала тиск на лівій руці.

Як вбачається з виписки з медичної карти ОСОБА_14 за підписом ОСОБА_216 , ОСОБА_217 враховуючи відмови від медичного огляду та лікування, пацієнтка ОСОБА_14 виписана зі стаціонару.

Акт комісійного огляду засудженої ОСОБА_14 від 22.04.2012 року в Центральній клінічній лікарні «Укрзалізниці» за підписами ОСОБА_29 , ОСОБА_115 , ОСОБА_200 , ОСОБА_218 , ОСОБА_137 , ОСОБА_122 , ОСОБА_219 , ОСОБА_15 , ОСОБА_26 з якого вбачається, що після проведення бесіди з ОСОБА_14 пацієнтка повторно категорично відмовилась розпочати лікування. Ураховуючи відмову ОСОБА_14 оформлена виписка зі стаціонару.

Витягом з медичної картки ОСОБА_14 за підписами ОСОБА_16 , ОСОБА_220 , з якого вбачається час прибуття ОСОБА_14 до Качановської колонії, медичний огляд, сформульований діагноз, зафіксовані результати відвідування лікарями, комісії МОЗ та німецьких лікарів, отримане лікування, запропоноване німецькими фахівцями лікування. Також у витягу зазначається, що для виконання запропонованого комплексного плану лікування у відповідності до рекомендацій з німецькими фахівцями, за погодженням пацієнтки переводиться до Державного лікувально-профілактичного закладу «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниці».

Висновком комісійної судово медичної експертизи №176 /14 від 04.07.2014 року Міністерства охорони здоров`я України Державна установа «Головне бюро судово медичної експертизи згідно якого комісія експертів вивчивши надані матеріали кримінального провадження , медичну документацію, у відповідності до питань постанови комісія експертів прийшла до таких підсумків: Оцінка ушкоджень завданих ОСОБА_14 , членами комісії Головного бюро здійснювалась на підставі "Акта відвідування засудженої ОСОБА_14 , 1960 року народження від 24.04.12р. (839)" Відповідно до цього "Акта..." у ОСОБА_14 мали місце такі ушкодження "...у верхній третині латеральної поверхні лівого передпліччя синець в діаметрі приблизно 6x3 см (синього кольору) з елементами набряку м`яких тканин в зазначеній ділянці, в правій здухвинній ділянці згрупіровані два синці овальної форми до 1,5x2,5 см в розмірі синьо-червоного кольору з елементами петехіальної висипки навколо...»
Визначити походження змін шкірних покривів, описаних в "Акті..." у вигляді плями в ділянці нижньої третини лівого передпліччя "...овальної форми...в діаметрі приблизно 2x2,5 см (жовто-коричневого кольору)...", неможливо.
Виходячи з характеру та локалізації ушкоджень у ОСОБА_14 є підстави вважати, що вони могли виникнути 20.04.2012р. від неодноразових (не менше 2-х) дій тупого (-их) предмету (-ів) за обставин,на які вона вказує "...при допиті у якості потерпілої , саме вказуючи ,що 20 квітня 2012 року, вже після відбою, в колонії відбій о 21:30 до ОСОБА_14 зайшов перший заступник начальника колонії ОСОБА_9 разом з прокурором ОСОБА_90 та повідомили ОСОБА_14 щоб остання збирала речі для переїзду в лікарню. Пізніше першим зайшов ОСОБА_13 потім зайшли ОСОБА_9 та Зимогляд, вона в цей час лежала на ліжку, вони силою накинули на неї ковдру зверху наякій вона лежала та завернули її ковдрою таким чином, щоб вона не могла визволити руки і нічого робити ногами. ОСОБА_13 стояв біля плечей, ОСОБА_9 посередині, Зимогляд почав тягнути ноги. ОСОБА_14 почала сильно кричати, злякалась, намагалась відбиватись, визволила руки, вони почали хапати за руки, так що синці позалишались. Кричала ОСОБА_14 близько 5-7 хвилин. Потім ОСОБА_9 , який стояв посередині розмахнувшись один раз вдарив ОСОБА_14 у праву частину живота, після чого у ОСОБА_14 перехопило дихання та опиратися більше не могла. ОСОБА_9 , ОСОБА_13 і Зимогляд остаточно схопивши потягнули ОСОБА_14 до коридору, потім перевернувши понесли до швидкої допомоги. Відчув сильний біль ОСОБА_14 була у напівсвідомому стані, і прийшла до тями лежачі у машині швидкої допомоги.

Під час знаходження у лікарні «Укрзалізниці» ОСОБА_14 перебувала у стресовому стані, постійно плакала, відмовлялась спілкуватись з усіма відвідувачами, не вставала з ліжка, не переодягалась.

Коли ОСОБА_14 повернулась до колонії, з допомогою ОСОБА_27 пішла у душ та побачила синці. ОСОБА_14 викликала лікаря, та почала вимагати зустріч з адвокатом. 23.04.2012 року адвоката не пустили до ОСОБА_14 послались на санітарний день.

З ранку 24.04.2012 року близько 11:00 12 : 00 години ОСОБА_14 пред`явила свої синці лікарю та начальнику медичної частини, змусивши їх внести до картки розміри, локалізацію. Через деякий час до ОСОБА_14 привезли експерта, ОСОБА_14 відмовилась від експертизи через недовіру, та вимагала незалежної експертизи. Після відмови від експертизи приїжджала ОСОБА_221 .

Судово - медичні дані для вирішення питання про "...положення ОСОБА_14 в момент спричинення тілесних ушкоджень та осіб, на яких посилається остання у ході допиту в якості потерпілої від 27.03.2014..." відсутні.
Висновки в "Акті судово-медичного обстеження" № 1964-ая/12 від 26.04.12р. щодо давності виникнення ушкоджень та кількості травматичних дій не можна вважати обгрунтованими.
Такі ушкодження не супроводжуються втратою свідомості, навіть з врахуванням стану здоров`я ОСОБА_14 .
Судово - медичних даних про те, що особливості "...шкіряного покрову, судинної системи та кровообігу..."...могли вплинути на утворення тілесних ушкоджень немає.
Згідно висновку комісійної експертизи Міністерства охорони здоров`я України Державна установа «Головне бюро судово медичної експертизи №274/14 від 12.08.2014 року комісія експертів вивчивши надані матеріали кримінального провадження , медичну документацію, у відповідності до питань постанови комісія експертів прийшла до таких підсумків:
Як вказала комісія Головного бюро у підсумках "Висновку експерта" №176/4 наявність та характер тілесних ушкоджень можуть бути встановлені на підставі їх безпосереднього вивчення або оцінки існуючого їх опису лікарем та не може бути зроблене за фотографіями. Отже, виходячи з зазначеного, оцінка ушкоджень членами комісії Головного бюро здійснювалась на підставі "Акта відвідування засудженої ОСОБА_14 1960 року народження" від 24.04.12р. (839)" Відповідно до цього "Акта..." у ОСОБА_14 мали місце такі ушкодження "...у верхній третині латеральної поверхні лівого передпліччя синець в діаметрі приблизно 6x3 см (синього кольору) з елементами набряку м`яких тканин в зазначеній ділянці, в правій здухвинній ділянці згрупіровані два синці овальної форми до 1,5x2,5 см в розмірі синьо-червоного кольору з елементами петехіальної висипки навколо..." Визначити походження змін шкірних покривів, описаних в "Акті..." у вигляді плями в ділянці нижньої третини лівого передпліччя "...овальної форми...в діаметрі приблизно 2x2,5 см (жовто-коричневого кольору)...", неможливо.
Виходячи з характеру та локалізації ушкоджень у ОСОБА_14 є підстави вважати, що вони могли виникнути 20.04.2012р. від неодноразових дій (не менше 2-х), тупого (-их) предмету (-ів). Тобто синець "у верхній третині латеральної поверхні лівого передпліччя" міг виникнути від однієї дії тупого предмету в цю ділянку, можливо при захваті рукою, а також два ушкодження на животі у ОСОБА_14 (два "згрупіровані" синці "в правій здухвинній ділянці") могли виникнути від однієї дії тупого предмету, можливо від удару кулаком в цю ділянку, в тому числі й за умови "...розташування її тіла лежачи на ліжку...".
Отже ушкодження у ОСОБА_14 могли утворитись в час та за обставин, на які вона вказує при допиті потерпілої, які зазаначено у висновку комісійної судововомедичнолї експертизи №176/14 від 04.07.2014 року. Ці ушкодження не можуть бути розцінені, як "характерні для спричинення власною рукою", в той же час спричинення таких ушкоджень "власною рукою" повністю виключити неможливо. Вказані ушкодження, як кожне окремо, так і в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Встановити, "з якою силою травмуючої дії з урахуванням нанесення через ковдру спричинено тілесні ушкодження в правій здухвинній ділянці" неможливо.
Відомостями з журналу обліку осіб, які перебувають на території об`єкта та документів, прийнятих від них Качанівської виправної колонії №54 під час їх спілкування 20.04.2012 року з ОСОБА_17 ,з якого вбачається що з 7.40 до 9.18 на території перебувала прокурор ОСОБА_53 з 8.11 по 9.15 прокурор ОСОБА_49 , З 10.04 по 12.40 адвокат ОСОБА_45 , З 18.02. по 18.24 перебували ОСОБА_199 , ОСОБА_222 , ОСОБА_200 , ОСОБА_118 , з 19. 42 по 20.02. прокурор ОСОБА_49 , 20 .11 по 20.52 прокурор ОСОБА_28 , що підтверджує наданні цими особами покази в суді ,щодо часу та періоду їх перебування в колонії та спілкування з ОСОБА_14 20.04.2012 за обставин , за якими вони зазначають,що на вказаний час ОСОБА_14 не дала згоди, щодо її переїзду 20.04.2012 року до ЦКЛ «Укрзалізниці».

Відомостями з журналу реєстрації переміщення товарно-матеріальних цінностей на територію та з ртерриторії ,через КПП по пропуску транспорту Качанівської виправної колонії № 54,з якого вбачається ,що через КПК 20.04.2012 року о 19:14 годині, водій ОСОБА_223 , АХ 0868 заїхала машина швидкої допомогми , виїхала карета швидкої допомоги з установи о 21:55 годині.

Рапортом начальника медичної частини Качанівської виправної колонії № 54, капітана внутрішньої служби ОСОБА_16 на ім`я начальника Качанівської виправної колонії № 54, полковника внутрішньої служби ОСОБА_224 , від 20.04.2012 року, щодо виконання запропонованого комплексного плану лікування у відповідності до рекомендації німецьких фахівців членів міжнародної медичної комісії, щодо надання дозволу на вивіз 20.04.2012 року з охороняємої території засуджену ОСОБА_14 , 1960 року народження, до Державного лікувально профілактичного закладу «Центральна клінічна лікарня Укрзалізниця».

Наказом начальника Качанівської виправної колонії ОСОБА_15 від 13.10.2010 року про затверджння розпорядку дня установи та розпорядку дня засуджених ,серед інших відомостей щодо розпорядку дня встановлено ,що з 5год 45 хв по 6 год 15 хв ранкова перевірка, ( відповідно до показів свідків , які зазначали що під час ранкової перевірки ,де збираються всі засуджені , там же місце для куріння , засуджені обговорювали почуті після відбою 20.04.2012 року крики ОСОБА_14 ) вечеря заходи №1 та № 2 з 17 год.00 хв. по 17год.30 хв та з 18год .30 хв по 19 год .00хв.,( згідно з показів засуджених стосовно часу коли вони вечеряли і бачили машину швидкої допомоги) , підготовка до сну з 21.20 по 21.30 та з 21.30 по 5 .30 сон ( безперервний) ( стосовно показів засуджених в яких вони зазначали час коли чули крики, вказавши ,що всі лежали в ліжках , спали , після відбою почули крики ОСОБА_14 ).

Витягом з журналу прийому хворих в стаціонару ЦКЛ «Укрзалізниціі» внесено наступні відомості 20.04.2012 року о 22.45 пацієнт ОСОБА_225 , засуджена, прибула з Качанівської виправної колонії №54 ,бригадою ШМД № 402 лікар ОСОБА_226 , діагноз органу який направив розповсюджений ОХЗ шийного , попереково-крижового відділів хребта, деформуючий спондилоартроз ,дископатія . Додому 22.04.2012 року КВ №54 .

Рапортом начальника відділу № 16 прокуратури області старшого радника юстиції ОСОБА_227 на ім`я прокурора Харківській області державному раднику юстиції 3 класу ОСОБА_228 , про отримання від ОСОБА_14 ксерокопії заяви, щодо незаконного застосування до неї фізичної сили службовими особами адміністрації установи виконання покарань від 23.04.2012 року

Заявою ОСОБА_14 на ім`я прокурора Харківської області ОСОБА_46 , щодо незаконного застосування до неї фізичної сили службовими особами адміністрації установи виконання покарань від 23.04.2012 року.

Постановою начальника слідчого управління прокуратури області радника юстиції ОСОБА_229 , про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 25.04.2012 року.

Вимогами Конституції України статттями 1, 3 в Україні як демократичній, правовій державі, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Статтями 21, 22 Конституції України передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.
Відповідно до статті 28 Конституції України ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, до статті 49 - кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.
Згідно статті 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу; кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до частини 3 статті 63 Основного Закону України, засуджений користується всіма правами людини і громадянина, за винятком обмежень, які визначені законом і встановлені вироком суду.
Вимогами статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст.1 Кримінально-виконавчого Кодексу України кримінально-виконавче законодавство регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданням кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов`язків.

Доповіддю уряду України за наслідками візиту до України європейського комітету по запобіганню тортурам та нелюдському, або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню 1-10 грудня 2012 року,з якої вбачається ,що відповідно до ст. 7 Європейської Конвеції про запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність поводженню чи покаранню, делегація ЄКПТ відвідала Україну у період з 01 по 10 грудня 2012 року у рамках необхідність через певні обставини».

У Харківській області рівень сприяння делегації ЄКПТ був найгіршим з часів першого візиту ЄКПТ в Україну у 1998 році.

Делегація ЄКПТ довго чекала на доступ до ВК № 54, який виявився безпрецедентно старанним, тривалим з надмірно вимогливою перевіркою безпеки (протягом години на другий день візиту до ВК № 54). Крім того, засуджені нібито були проінструктовані персоналом виправної колонії чи іншими засудженими, які мають окрему роль допомагали персоналу, не скаржитись або навіть не спілкуватись з членами делегації ЄКПТ; засуджені, які не виконували згадані інструкції, підлягали покаранню з боку керівництва виправної колонії (наприклад, більш довгий робочий час у майстернях, суворіше дисциплінарна ізоляція у ВК № 54).

Було виявлено , поганого поводження з боку персоналу.

У Харківській області делегація ЄКПТ стикалася з проблемами оцінки достовірності свідчень засуджених, які хвалили персонал відвіданих виправних колоній згідно інструкції самого персоналу або засуджених з числа залучених до господарчого обслуговування.

Незважаючи на це, делегація отримала враження,що поводження з засудженими у ВК № 54 не є головною проблемою. Взагалі не було отримано жодних скарг від жінок, засуджених на довічне позбавлення волі, щодо поведінки персоналу виправної колонії у відділенні середнього рівня безпеки. Тільки декілька скарг на погане поводження надійшло від жінок, які відбували покарання в інших відділеннях зазначеної виправної колонії. Ці випадки складались з ляпанців і образ чоловіків з числа персоналу виправної колонії в головному внутрішньому дворі, або в інших приміщеннях.

Більшість із числа засуджених повідомили делегації ЄКПТ про застосування фізичної сили з боку персоналу виправної колонії до ОСОБА_198 протягом її перевезення 20 квітня 2012 року до ЦКЛ № 5 у м. Харкові. Жінки навіть до сих пір пам`ятають її крики, коли ОСОБА_198 вивозили ввечері з виправної колонії. Окремо, вже в Центральній клінічній лікарні № 5 у м. Харкові ОСОБА_198 заявила експертам ЄКПТ, що персонал бив її, головним чинов в область живота.

З заходів для припинення тортур або інших форм поганого поводження вбачається :

По-перше зрозуміло, що і органи прокуратури, і пенітенціарна служба бажали отримати бажали отримати результат у дуже стислий термін ( тобто, у 10-денний період після візиту делегації ЄКПТ), що привело к використанню дуже сумнівних методів для проведення зазначеного розслідування (письмові опитування великої чисельності засуджених із зазначенням попередніх висновків делегації). Згідно інформації, наданої делегацією ЄКПТ наприкінці візиту, можна очікувати ризик залякування засуджених з боку персоналу виправної колонії у контексті зауважень делегації ЄКПТ. Однак нічого не було зроблено у вирішенні цього питання. Як і очікувалось, ЄКПТ отримала інформацію, що засуджені були суворо проінструктовані персоналом виправних колоній для надання позитивних свідчень у рамках проведення даного розслідування. Таким чином, викликають сумніви у ефективності проведення процедури розслідування. ЄКПТ не може зробити висновок, що «ефективне» розслідування було виконано у відповідності до всіх вимог. З одної сторони, здається, що прокурори повністю поклалися на матеріали, надані за рішенням ДПтС України, чи відкривати/не відкривати кримінальне провадження у справі. З другої сторони, необхідно врахувати відсутність впевненості багатьох засуджених у здатності органів прокуратури провести розслідування, яке відповідає такому, що належним чином розслідує випадки поганого поводження персоналу виправних колоній із засудженими (або іншим засудженим за підбурювання персоналу виправних колоній). Наприкінці візиту у 2012 році делегація ЄКПТ зверталася з цього питання особисто до Генерального прокурора України.

На думку ЄКПТ, орган влади, задіяний у виконанні процедури розслідування такого роду, має задовольняти суспільну впевненість; бути не тільки незалежним але й явно демонструвати свою незалежність від органів пенітенціарної служби та інших правоохоронних органів.

ЄКПТ бажає наголосити, що нездатність проведення ефективного захисту постраждалих жертв і потенційних свідків випадків поганого поводження може серйозно перешкодити будь-яким спробам встановити правдивий факт його скоєння, визначення осіб, винних у скоєнні випадків поганого поводження і притягнути їх до відповідальності. Комітет рекомендує українській владі негайно вжити для забезпечення ефективного захисту засуджених жертв або потенційних свідків випадків поганого поводження з боку пенітенціарного персоналу (або інших засуджених за підбурювання персоналу виправних колоній), якщо це вимагають обставини, беручи до уваги рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи Rec (2006) 8 по захисту жертв злочинів.

Спільною відмінною думкою у справі «Тимошенко проти України» від 30.07.2013 року, з якою вбачається, що судді вважають, що перевірка не була ретельною та не відповідала вимогам ст.. 3 Конвенції. В обґрунтуванні цього судді зазначають, що слідчий не намагався отримати пояснення щодо негайного перевезення, виведення з камери ОСОБА_27 , слідчим не наводилась версія щодо самостійного спричинення ушкоджень. Велике значення має той факт, що ушкодження утворились внаслідок стискання.

Суд не бере до уваги покази окремих свідків в частині їх твердження ,щодо відсутності у період з 20 .04.2012 року по 24.04.2012 року 8 год 39 хв. ,під час її транспортування в машині швидкої допомоги , перебування в ЦКЛ Укрзалізниця чи після повернення до КВК №54 тілесних ушкоджень у ОСОБА_17 , на тих ділянках тіла , які їм були відкриті ОСОБА_17 для огляду , та відсутність будь яких криків з боку ОСОБА_17 20.04.2012 року чи її пригніченого чи хворобливого стану під час її транпортування та в під час перебування в лікарні ,так як вони протирічять та простовуються сукупністю інших доказів по данному кримінальному провадженню і такі які надано в суді з метою захистити обвинувачених чи в звязку зі своєю беспосередньою зацікавленістю.

Суд аналізуючи сукупність доказів приймає до уваги покази тих свідків які чули крики ОСОБА_17 , свідків які з 24.04.2012 року з 8 .39 хв.,бачили тілесні ушкодження у ОСОБА_17 ,які вона безпосередньо їм показувала ,бачили пригнічений та хворобливий стан ОСОБА_17 беспосереднь після подій 20.04.2012 року , так як вони підтверджуються сукупністю інших доказів ,зокрема висновками судово-мединих експертиз та іншими письмовими доказами та показами інших свідків .

Доводи сторони захисту, щодо відсутності підтвердження вини обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , саме спричинення ОСОБА_14 ними тілесних ушкоджень 20.04.2012 року , суд вважає необґрунтованими і такими ,що спростовуються доказами, які суд визнав належними та допустими, та на які суд посилається як на підтвердження вини обвинувачених, а саме показами свідків, висновками судово - медичніх експертиз, та дослідженням інших письмових доказів.

Доводи сторони захисту ,щодо наявності в матеріалах провадження документів ,щодо неодноразового звернення ОСОБА_14 до начальника КВК №54 Первушкіна,щодо негайного переведення її в стаціонарні умови лікування та разом з цим відмови останньої від проходження від медичного лікування та медичних оглядів. Після чого було складено акти ,щодо стану здоровья ОСОБА_14 та вирішення питання щодо її подальшого лікування, що підтверджує факт тривалих перемовин , щодо перевезення її до ЦКЛ №5, а також її попередньої згоди як такі що спростовують подію злочину, в якому обвинувачуються ОСОБА_9 та ОСОБА_13 суд вважає необґрунтованими і які жодним чином не вказують на будь які обставини які підлягають доказуванню, а саме на події кримінального правопорушення, час ,місце , спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченими ,згідно обвинувального акту і не спростовують надані суду докази вини ОСОБА_33 та ОСОБА_34 .

Доводи сторони захисту щодо спростування показами свідків ОСОБА_16 ,, ОСОБА_149 , ОСОБА_230 ОСОБА_231 , ОСОБА_232 ,свідків ОСОБА_125 , показів ОСОБА_14 , які разом з потерпілою виїжджали з території колонії , які не підтвердили її покази, щодо спричинення їй тілесних ушкоджень, та її криків та вимог стосовно цих дій, а саме щодо того ,що вона кричала та ,що обвинувачені її загорнуту в ковдру,напівсвідому від болю ,після побоїв ,зі слідами боротьби , поклали на ноші автомобілю швидкої допомоги,та щодо відсутності з її боку скарг на побої ,та особо яка вела себе характерним чином , видавала звуки характерні для особи ,що відчуває фізичний біль, суд вважає необґрунтованими з наступних підстав , вказані свідки дійсно вказали в суді , що не чули кріків ,що ОСОБА_14 перебуваючи в автомобілі швидкої допомоги не скаржилась на біль та на спричинення їй тілесних ушкоджень та не мала видимих тілесних ушкоджень, однак даними свідченнями не спростовуються нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та Зимогляд та їх наявність в місцях встановлених судово-медичними експертизами №176/14 та 264 /14 за обставинами на які вказала ОСОБА_14 , так як дані свідки були за межами доступу огляду місця скоєння відносно ОСОБА_14 кримінального правопорушення , крім того вказана ними ж обмеженість світла в автомобілі ( «погасили світло, поїхали в темряві») так і вечірнього освітлення на вулиці як достатніми для обьктивного визначення стану обличчя ОСОБА_14 , свідки не виключають наявність при перенесенні та при знаходженні в автомобілі на ОСОБА_14 ковдри .

Ні лікар ОСОБА_233 , ні ОСОБА_16 не проводили її медичного огляду , щодо її стану безпосередньо до моменту її переносу до автомобіля швидкої допомоги в її приміщені , ні в автомобілі, навпаки усунулись від належного їм за професійними обов`язками ,оглядати та супроводжувати пацієнта з кімнати де вона перебувала до машини швидкої допомоги , вказані дії було вчинено особами які не мають відношення до медицини. ОСОБА_234 довгий час чекав на пацієнту ОСОБА_14 , був взагалі за наказом адміністрації усунутий від будь якого медичного огляду чи супроводу пацієнта « пацієнта ні про що не запитувати, огляд і супровід будуть проводитимуть лікарі колонії»,однак і лікарі колонії ОСОБА_16 та ОСОБА_122 жодним чином не виконували свої професійні обов`язки , а усунулись від своїх обов`язків під руху ОСОБА_14 з палати до автомобіля. При цьому ОСОБА_16 і Буцька перебували в автомобілі, коли перенесли ОСОБА_14 . ОСОБА_122 в суді зазначила,що сподівалась ,що стан здоров`я пацієнта на момент вивезення до лікарні встановлює лікар швидкої допомоги,тому не втручалась. Однак ця ж лікар, чула коли вже перебувала біля автомобіля швидкої допомоги чула крики ОСОБА_14 « відійдіть від мене» ,що в свою чергу дало їй підстави в свою часу як вона показала зясовувати у ОСОБА_14 наявність скарг щодо добровільності її перевезення. Цей же лікар 24.04.2012 року яка під час спілкування в ОСОБА_14 отримала від неї заяви щодо наявності у неї тілесних ушкоджень отриманих в наслідок примусового доставляння в ЦКЛ ,в присутності лікаря ОСОБА_235 та медичній сестрі ОСОБА_236 , як вбачається з показів ОСОБА_235 і ОСОБА_236 які бачили тілесні ушкодження не внесла їх , як і лікар ОСОБА_237 і медична сестра ОСОБА_238 до акту медичного огляду від 24.04.2012 року о 14 .15 год. при цьому ОСОБА_17 вимірювали тиск, проводила її огляд ,однак не було зазначено ні синців ні ссадин , ні обставин їх отримання ,що вказує на намір адміністрації не зазначати в медичних документах відомостей ,щодо обставин їх отримання , як це зазначає пацієнт, які 24.04. 2012 року о 8 год .39 хв. в своєму акті зазначили лікар ОСОБА_211 , ОСОБА_16 , та медсестра ОСОБА_166 , тоді як 22.04.2012 року з її показів, лікар ОСОБА_122 з метою встановлення наявності у ОСОБА_14 тілесних ушкоджень в зв`язку з її відсутністю в КВК№54 , зясовувала у ОСОБА_14 навність таких скарг, зазначивши в акті ,що остання відмовилась від огляду, але при подачі таких скарг ОСОБА_14 24.04.2012 не внесла їх в акт медичного огляду від 24.04.2012 року, ні самих скарг ,щодо обставин отримання нею ушкоджень ні самих ушкоджень. Не зверталась до керівництва колонії ,щодо проведення перевірки обставин які їй були відомі під час перевезення ОСОБА_14 20.04.2012 року ,ні під час огляду 24.04.2012 року. Дані дії не було здійснено ні ОСОБА_196 , ні ОСОБА_239 .

Крім того відсутність скарг ОСОБА_14 , даним особам ,в автомобілі обумовлені як характером самої ОСОБА_14 , яку інші свідки ,такі як ОСОБА_240 , ОСОБА_29 , ОСОБА_137 назвали дуже мужньою та стриманою особою ,а також жоден свідок чи наявні відомості в матеріалах провадження в суді не вказають,щодо її характерної поведінки під час болів в спині під час перебування в КВК №54 , а саме видавання характерних звуків ,як особі яка відчуває фізичний біль, який став підставою переводу її на стаціонарне лікування так і її ставленням до осіб які перебували в швидкій допомозі, серед них як представники адміністрації колонії та і лікарі які не втрутилися щодо її захисту , коли вона зі слів багатьох свідків кричала «допоможіть «, які вони повязували з тим ,що до особи застосовується сила, крім того потерпіла зазначила ,що кричала саме внаслідок тих безпосередніх дій ОСОБА_34 , ОСОБА_39 ,під час застосування до неї насилля , під час її транспортування до машини швидкої допомоги.

Крім того з показів свідка ОСОБА_241 вбачається ,що ОСОБА_17 ще 23.04.2012 року заявляла лікарям про наявність у неї тілесних ушкоджень, однак перевірка за даними заявами проведена не була , дані відомості до медичних актів не внесено.

Подальші дії ОСОБА_14 , зі свідчень медичних працівників ЦКЛ№5 , представників КВК №54 , також вказували на це , була сердита, мовчазна , вона відмовлялась спілкуватися будь з ким без попереднього спілкування з адвокатом і тільки в зв`язку з його відсутністю звернулася з відповідною скаргою до правоохоронних органів та до лікарів КВК№54 при цьому висловлюючи велику недовіру до них.

Тоді як , судом встановлено з показів свідків засуджених ОСОБА_66 , ОСОБА_68 , ОСОБА_71 , ОСОБА_81 , лікаря ОСОБА_242 20.04.2012 року чули крики та проханням , які як вказала ОСОБА_17 вона саме вона видавала , під час її примусового доставляння , а саме коли до неї застосовувалась фізичне насилля діями ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та Зимогляд ,що спричиняло їй біль та страждання,тоді як зазначені в доводах захисту свідки , і інші свідки ,дані крики не чули, тоді як зазначені свідки ОСОБА_66 , ОСОБА_68 , ОСОБА_243 , ОСОБА_244 (перебуваючи в різних приміщеннях та лікар ОСОБА_102 , яка перебувала біля машини швидкої допомоги на подвірї на території колонії), вказали що крик був такої сили ,що особи з нормальним слухом не могли не чути , вказують на силу крику « крепко кричала,кричала як різана, від крику злякалися » тому відсутність підтвердження даних обставин як працівниками бригади швидкої допомоги , працівників колонії , працівників органів прокуратури чи інших осіб які могли перебувати в полі крику ОСОБА_14 суд обумовлює як фізіологічними особливостями слуху певних осіб та їх перебуванням відносно місяцяскоення правопорушення , так і небажанням підтверджувати почутий крик засудженої ОСОБА_14 20.04.2012 року , бо дані особи в зв`язку з почутим повинні були прийняти заходи направлені на перешкоджання неправомірних дій відносно ОСОБА_14 , однак такі дії не вчинили ,що є з боку лікарів порушенням медичних інструкцій , а збоку працівників правоохоронних органів не виконанням своїх професійних обов`язків.

Дані обставини спростовують і доводи захисту, щодо відмінності в показах свідків,щодо доставляння ОСОБА_14 до машини швидкої допомоги зі свідченнями самої потерпілої та обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , а саме щодо неможливості з їх боку навіть допустити застосування до неї фізичної сили та спричинення їй тілесних ушкоджень.

Однак дані доводи спростовуються показами свідків які чули крики ОСОБА_14 , чи чули голос подібний як може кричати ОСОБА_14 , чи чули крик з місця де утримувалась ОСОБА_14 . Дії адміністрації КВК №54 ,зі слів ОСОБА_245 , ОСОБА_16 , ОСОБА_92 , ОСОБА_34 направлені на спочатку на роз`яснення та вмовляння , а потім на вимогу погодитися на переїзд ОСОБА_14 до ЦКЛ №5, зі слів свідків засудженої ОСОБА_27 , прокурора ОСОБА_28 , які підтвердили факт роз`яснення збоку адміністрації колонії та прокурора прокуратури Харківської облаcті ОСОБА_14 вимог закону щодо можливості її примусового доставляння до лікувального закладу 20.04.2012 року, щодо її категоричних заяв, щодо її небажання 20.04.2012 року переїжджати до ЦКЛ №5 та щодо наміру збоку адміністрації її примусового доставляння , свідчень прокурора ОСОБА_28 якого ОСОБА_14 просила втрутитися ,щодо необхідності перенесення з 20.04.2012 року дати її перевезення до ЦКЛ №5 ,та її заяви щодо її захисту, в плоть до нанесення особам які бутуть до неї торкатися фізичних ушкоджень за умови примусового доставляння її в лікувальний заклад 20.04.2012 року.

Доводи сторони захисту ,щодо неможливості суду посилатися на докази свідків ,які не були безпосередньо учасниками подій доставляння ОСОБА_14 до машини швидкої допомоги, суд вважає необґрунтованими, так як доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин ,що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню .

Доводи сторони захисту ,щодо невідповідності показів потерпілої ОСОБА_14 показам свідків ОСОБА_108 в частині ознайомлення ОСОБА_14 з висновком німецьких лікарів до її прибуття до неї , в зв`язку з тим дача нею згоди на госпіталізацію,суд вважає необґрунтованими, так як судом встановлено з показів свідків , потерпілої та з матеріалів кримінального провадження , що дійсно ОСОБА_58 в складі медичної комісії серед них і начальник медичної частини ОСОБА_16 , ( що підтверджується актом комісійного огляду засудженої ОСОБА_14 та розгляду питання її подальшого лікування у тому числі і стаціонарного від 20.04.2012 року) прибули в приміщення де перебувала ОСОБА_14 і дійсно ОСОБА_14 знайомилася зі вказаними висновком і саме необхідністю обговорення висновку німецьких лікарів з адвокатом , обумовлювала дату коли вона дасть згоду на переїзд до лікарні .

Доводи, щодо невідповідності показів ОСОБА_14 показам свідка ОСОБА_27 , ОСОБА_16 щодо її вказівки ОСОБА_27 збирати її речі ,які мали місце приблизно о 19 годині зі слів ОСОБА_16 , ОСОБА_26 , ОСОБА_9 суд вважає , такими ,що об`єктивно не змінюють свідчень ОСОБА_14 даних в судовому засіданні ,щодо її не бажання їхати до лікарні , а за умови скоєння нею таких дій , вони були здійснені нею в наслідок тиску на неї збоку заступника начальника колонії ОСОБА_9 , оперативного співробітника ОСОБА_26 та лікаря ОСОБА_16 , з підстав належної підготовки колонії для її переїзду в лікарню саме 20.04.2012 року, тоді як обставини які відбувалися після вказаних подій, спілкування прокурорів ОСОБА_49 та ОСОБА_28 з ОСОБА_14 , відповідно до часу їх відвідування в період з 19 до 20:52 год. ( з відомостей журналу відвідувачів 20.04.2012 року під час яких остання категорично заперечувала проти її перевезення саме 20.04.2012 року.

Суд спростовує доводи сторони захисту стосовно наявності свідчень ОСОБА_24 якими спростовується вина ОСОБА_9 та ОСОБА_13 в частині її показів ,що ОСОБА_14 самостійно з допомогою ходунків вийшла з камери ,самостійно шла по коридору, та що в палату під час її переміщення до швидкої допомоги ніхто не заходив, як такі ,що не знайшли підтвердження іншими доказами , так як і покази ОСОБА_9 та ОСОБА_13 в цій частині, як такі що надано ними з метою свого захисту ,бо свідчення ОСОБА_24 були дані нею з урахуванням її незаконних дій, яка виконуючи свої обов`язки по охороні та безпеці ОСОБА_14 шляхом відповідного контролю за нею щляхом відео спостереження повинна була втрутитися на її захист під час обставин на які вказала ОСОБА_14 ,а саме застосування до неї фізичного насилля з боку працівників КВК№54 , але не виконала свої обов`язки , що спонукало її до дачі відповідних свідчень в суді. Які суд визнає як неправдиві,так як дані покази спростовуються показами свідків засуджених ОСОБА_246 , ОСОБА_68 , ОСОБА_71 , ОСОБА_81 , лікаря ОСОБА_242 , які вказали ,що чули після відбою крики ОСОБА_14 на допомогу ,вимоги відійти від неї крики які вони сприймали , як такі ,що супроводжуються завданням болю , та чули що через невеликий до 2 хвилин проміжок часу відїхала машина швидкої домомоги , та аокази свідків ОСОБА_247 та ОСОБА_68 , які від інших засуджених чули ,що ОСОБА_14 кричала і її відвезли на машині швидкої допомоги.

Тоді як свідок ОСОБА_24 будучи в безпосередній близькості до камери ОСОБА_14 ,не бачила та нечула ,її спілкування в цей день з прокурорами ОСОБА_248 та ОСОБА_28 за участю ОСОБА_9 , в присутності яких ОСОБА_14 була розгнівана , заявляла про наміри відносно неї застосувати примусове доставляння до лікарні, демонструвала свої дії за умови застосування до неї фізичного впливу, висловлювала неприязнь до адміністрації та прокурорів ,не чула криків та вимог ОСОБА_14 , які підтверджують інші свідки, а ОСОБА_24 в суді свідчіть виключно стосовно доброзичливого спілкування ОСОБА_14 з адміністрацією колонії.

Доводи захисту, щодо того ,що засуджені які також знаходились в КВК №54не чули криків ОСОБА_14 , суд вважає необґрунтованими і які спростовані наступним, що допитані свідки показали ,що зі слів інших засуджених на ранок 21.04.2012 року їм стало відомо ,що останні після відбою чули крики ОСОБА_14 і що її відвезли в лікарню , а самі не чули криків ,в звязку з тим,що приміщення де вони знаходились були відносно приміщення де була ОСОБА_14 на віддалені від неї ,що події відбувалися після відбою, коли хтось вже спав. Дані доводи також спростовуються висновком судової медичних експертиз «176 /14 від 04.07.2014 та №274 /14 від 12.08.2012 року які вказують на можливість отримання виявлених у ОСОБА_14 тілесних ушкодженнь за обставин які вона зазначила .

Ці ж висновки суду спростовують доводи сторони захісту, щодо невідповідності показів свідків ОСОБА_249 ( ОСОБА_87 ), ОСОБА_246 , ОСОБА_68 , ОСОБА_27 та інших засуджених, лікаря ОСОБА_242 ,щодо в тих показів в яких як вони зазначають вони чули крик в певний час та щодо зміни їх показів відносно тих які раніше ними давались на досудовому слідстві ,показами даних свідків , а саме час який вони зазнають відносить до часу ,коли вони визначають як час після відбою , коливсі лежали в ліжках ібула заборона пересуватися по колонії , де хто зі свідків спав та пробудився від сильного крику ,що також вказує на умови зясування останніми точного часу. Стосовно зміни свідчень які вони давали правоохоронним органам будучи засудженними, останні повідомляють ,що як правило свідчення вони давали в спритності представників колонії, свідчення щодо того ,що нічого не чули та не бачили , давали дехто так як ці питання у них і не зясовували , інші тому ,що вважали ,що за умови дачі ними показів ,що вони особисто чули крики ОСОБА_14 чи чули зі слів інших засуджених , вони не зможуть звільнитися на умовно дострокове звільнення так як саме адміністрація колонії впливає на цю можливість.

Стосовно свідчень ОСОБА_27 данних нею в судовому засіданні та під час слідчого експерименту , суд не встановив обьективних розбіжностей , а не відповідність її показів іншим свідченням ,а саме свідчень представників КВК№54 , суд вважає саме тому ,що допитані в суді представники КВК№54 приховують достовірні відомості ,з метою захистити від притягнення до відповідальності їх колег співробітників КВК №54 ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , так і інших співробітників колонії які вживали заходи направлені на усунення ОСОБА_27 від можливості останньої поспілкуватися з ОСОБА_14 , ОСОБА_250 , ОСОБА_251 та повідомили останніх про відомі їй обставини .

Доводи сторони захисту щодо невідповідності показів ОСОБА_14 свідченням ОСОБА_16 , ОСОБА_125 , ОСОБА_242 , ОСОБА_126 , ОСОБА_252 , щодо її тверджень перебування її без свідомості чи напівпритомному стані, та її гнівного висловлювання на адресу осіб які її транспортували, суд вважає необгрунтованними, так як потерпіла заявила,що під час боротьби з ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та Зимогляд вона кричала від болю в зв`язку з їх діями ,в подальшому від урару їй перхопило подих і вона перестала пручатися і її напівпритомну обвинувачені винесли її з кімнати до машини , прийшла в себе в машині швидкої допомоги .

Саме ці обставини потерпіла вказує в своїх показах в суді , за даними показами було складено висновок судово медичної експертизи , яка не виключає нанесення їй ушкодження кулаком ,щодо часу та механізму отриманих нею тілесних ушкоджень , свідчення засуджених , стосовно того що чули крик ОСОБА_14 через певний час відїхала машина швидкої допомоги ,що вказує на те ,що ОСОБА_14 яка раніше заявляла ОСОБА_28 та ОСОБА_9 що згодна їхати 20.04.2012 в лікарню близько, що за умови застовування до неї сили, буде захищатися, аж до нанесення особам які до неї будуть торкатися тілесних ушкоджень, потім її, підтвердженні показами свідків, вимоги відійти від неї та крики на допомогу, та крики від болю, після чого крики закінчились і від`їхала машина швидкої, що вказує ОСОБА_14 дійсно в період перенесення її до транспортного засобу вже не кричала, була подавлена, як вона показала, від удару в живіт втратила можливість опиратися, але частково розуміла що відбувається, її заяви,щодо образливих слів суд не виключає як можливі з її боку, з урахуванням дій, які відносно неї було здійснено, а не підтвердження даних обставин особами які були біля чи в автомобілі знову ж з тих підстав, які судом раніше зазначено.

Доводи захисту, щодо даного стану ОСОБА_14 , спростованих свідченнями ОСОБА_253 чергово помічника, якому у відповідності до положень ОСОБА_14 назвала своє прізвище, імя та по батькові , суд спростовує наступним, свідок ОСОБА_254 зазначив ,що ОСОБА_14 була в свідомості і він собі відмітив , що виїжджає ОСОБА_14 , яка йому безперечно відома і отримувати її відомості від неї в голос не обов`язково ,тим паче ,що ОСОБА_14 і не заявляє ,що вона була непритомна. Дані обставини підтверджують і свідченнями інших осіб співробітників КВК №54 , ЦКЛ №5 , які під час її доставляння в лікарню чи перебування в палаті , не зясовували у неї її прізвище імя та по батькові , бо знали хто перед ними, а саме ОСОБА_14 та складали документи на підставі цих відомих їм відомостей .

Доводи сторони захисту щодо не підтвердженнями свідками ОСОБА_125 , ОСОБА_255 , ОСОБА_139 , ОСОБА_148 , ОСОБА_147 показів ОСОБА_14 , щодо її пригнічено стану, суд спростовує всі свідки окрім ОСОБА_141 зазначають ,що ОСОБА_14 з ними не спілкувалась, лежала, була спокійна , ні сліз ні сміху вони не бачили ,окрім ОСОБА_141 ,яка чергувала з іншим співробітником КВК №54 погодинно і остання не бачила цих обставин , вказала, що ОСОБА_14 21.04.2012 була в доброму гуморі , мала за намір проходити тривале лікування в ЦКЛ №5 , просила її надати їй необхідний для певних маніпуляцій одяг , разом з нею дивилася телевізор, жваво з нею спілкувалася ,обговорювала з нею побачене по телевізору, приймала душ, протягом години ,який розміщено в коридорі лікарні.

Тоді як ні лікарі, ні медичні сестри ,ні інші співробітники, ні ОСОБА_14 дані обставини не підтвердили.В зв`язку з чим суд не може прийняти як такі ,що знайшли своє підтвердження іншими доказами.

Крім того ,що стану ОСОБА_14 свідки ОСОБА_108 , ОСОБА_218 , ОСОБА_137 , вказали,що під час перебування ОСОБА_17 в ЦКЛ №5 , вона висловлювала заяви ,щодо не бажання проходити огляд та лікування , без спілкування з адвокатом, «що вона не хоче лікуватися було видно» зазначив ОСОБА_218 , ОСОБА_256 , яка спілкувалася з ОСОБА_17 в складі комісії та за участю ОСОБА_15 зазначила, що ОСОБА_14 заявляла їм, що не допустить свого лікування ,за умови такого її вивозу до лікарні,була сердита та стримана. Тобто вже перебуваючи в лікарні ОСОБА_14 заявляла присутнім, щодо неправомірного її доставляння в ЦКЛ №5, вимагала зустрічі з адвокатом,що засвідчено в медичних актах та рапортах прокурора .

Доводи сторони захисту ,що відсутності в свідченнях ОСОБА_141 , ОСОБА_139 , ОСОБА_148 , ОСОБА_147 , ОСОБА_256 , ОСОБА_242 , ОСОБА_210 , ОСОБА_152 та інших допитаних осіб відомостей щодо наявності у ОСОБА_14 тілесних ушкоджень під час її перебування в ЦКЛ №5 та після повернення її до КВК №5 , суд вважає необґрунтованими , з урахуванням обставин , за яких дані особи мали можливість пересвідчитися в наявності чи відсутності у визначений час у ОСОБА_14 тілесних ушкоджень,а саме перебування її в одязі ,який перешкоджав можливості огляду тіла ОСОБА_17 ,перебування в лікарні її в ліжку вкритою ковдрою до підборіддя , так як ОСОБА_14 вказаним свідкам у період з 20.04.2012 по 24.04.2012 року будь яких тілесних ушкоджень не показувала, як це в подальшому вона вчинила 24.04.2012 року .

Цими ж обставинами спростовуються доводи захисту стосовно можливості отримання ОСОБА_14 тілесних ушкоджень в наслідок дій жінки яка прорвалася до ОСОБА_14 22.04.2012 року та хапала її за різні частини тіла та кінцівки ,так як з показів свідків які вказують щодо дій даної особи стосовно ОСОБА_14 , було зазначено що агресії з її боку не було ,вона мала за намір обійняти ОСОБА_14 та поцілувати , остання жодним чином не виразила будь які больові відчуття вказаними діями жінки . Дані обставини підстверджено і самі співробітниками КВК №54 які забезпечували охорону ОСОБА_17 в тому числі і від вказаної жінки , не вносили до керівництва рапортів ,щодо даного факту та необхідності проведення службової перевірки .

Доводи захисту щодо невідповідності показів потерпілої та свідчень ОСОБА_27 часу виявлення ОСОБА_14 тілесних ушкоджень , а саме першого відвідування душу в колонії , показам ОСОБА_141 щодо відвідування ОСОБА_14 душу ,перебування в ньому близько години , судом спростовано ,і які раніше досліджувалися в частині свідчень ОСОБА_141 , які не обьективно не відповідали іншим доказам .

Доводи ,щодо відсутності фотографій здійснених ОСОБА_63 , які б зафіксували синці на правій руці ,на які вказувала в показах ОСОБА_14 ,суд вважає необґрунтованими вказуючи,що фотознімки здійснено ОСОБА_63 з дозволу ОСОБА_14 , які їй показали ,однак даний факт, жодним чином не вказує на відсутність чи наявність такого ушкодження у ОСОБА_14 ..

Доводи сторони захисту щодо впливу ОСОБА_14 на ОСОБА_27 , наявність дружніх стосунків між ними , та надані нею покази , які не підтверджені самою потерпілою а саме наявністю у неї таланту до вигадування ,особливостями стосовно наявності у неї ушкоджень на спині ,що вказує на недостовірність показів ОСОБА_27 , суд спростовує показами ОСОБА_14 та ОСОБА_27 стосовно їх взаємовідносин , відсутності у суда відомостей щодо неправомірного впливу на ОСОБА_27 з боку ОСОБА_14 , та показами ОСОБА_27 стосовно необхідності повідомляти ОСОБА_14 , яка й так була засмучена, про наявність у неї ушкоджень на спині. Дані обставини також підтверджуються свідченнями лікарів, адміністрації колонії , прокурора ОСОБА_28 , ОСОБА_170 , ОСОБА_169 які вказали,що ОСОБА_14 демонструвала їм свої синці лежачи в ліжку на спині , не роздягаючись повністю, загортаючи рукава та джинси .

Стосовно доводів захисту стосовно надуманості та неправдивості свідчень ОСОБА_27 , щодо її можливості бачити як ОСОБА_9 та ОСОБА_13 виносили з приміщення загорнуту в ковдру ОСОБА_17 , які вона почала давати перебуваючи ще в колонії ,тоді як раніше не заявляла про вказані обставини , суд спростовує свідченнями самої ж ОСОБА_27 , яка вказала ,що збоку адміністрації мала певний вплив ,на умовах повернення її проживати разом з ОСОБА_14 , погрози на адреси близьких , в зв`язку з чим вона давала інтерв`ю стосовно стану ОСОБА_14 , відмовилась від спілкування з Уповноваженою з прав людини, коли остання 25.04.2012 року перебувала в КВК№54, в зв`язку з чим вона можливо якість обставини і не вказувала , тоді як в подальшому їй було надано захисників і вона відчула захист з їх боку вона давала правдиві свідчення , про відомі їй обставини , які вона і виклала в суді.

Суд спростовує доводи захисту щодо неправдивості свідчень ОСОБА_174 в зв`язку з відсутністю в її показах посилань на ОСОБА_38 , на якого в своїх показах вказує ОСОБА_14 , щодо примусового доставляння ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та Зимогляд .вважає їх необґрунтованими і такими що суперечать встановленим обставинам, а саме ОСОБА_14 вказала дії ,місце розташування ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та Зимогляд в камері коли її знімали з ліжка, положення і дії під час її перенесення коридором, на сходах, в прогулянковому дворі та до автомобіля визначила як перебування напівпритомному стані , без можливості виражати супротив , який раніше виражала діями та криком , тоді як під час подальших дій не пам`ятає , хто і в якому положенні відносно неї перебував . Те що ОСОБА_14 виносило двоє чоловіків підтвердила ОСОБА_257 , ОСОБА_13 тримав її спереду , а чоловік в формі підтримував ноги , під час перенесення до нош автомобіля була вкрита ковдрою .

Також суд спростовує доводи захисту ,щодо невідповідності показів ОСОБА_14 та ОСОБА_27 в частині часу переміщення з камери ОСОБА_27 , вказує що свідчення осіб вказують на певний час, який кожен визначає у відносності до обставин. Однак, зі свідчень, ОСОБА_24 , ОСОБА_59 , ОСОБА_46 , ОСОБА_14 встановлено,що ОСОБА_27 була виведена з приміщення ,під час виведення ОСОБА_17 ,з її слів та слів ОСОБА_258 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 в камері ОСОБА_27 не було .Крики які чули свідки , вони чули після відбою які або лежали і ліжках або вже спали.

Доводи захисту водо невідповідності свідчень потерпілої та ОСОБА_27 які пов`язані з тим, що вони не змогли домовитись та вигадали обставини , спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 суд спростовує наявністю в матеріалах провадження доказів,які вказують на час , місце та обставини отриманих ОСОБА_14 тілесних ушкоджень. Крім того і ОСОБА_14 та ОСОБА_27 надають в суді докази про відомі окремій особі обставини , перебуваючи в певному місці, за певних обставин , як і доводи захисту щодо наміру ОСОБА_27 вислужитися перед ОСОБА_14 ,шляхом оговору працівників пенітенціарної служби , суд вважає необґрунтованими і не доведеними.

Доводи захисту щодо неможливості приймати покази отримані з чужих слів свідків ОСОБА_45 , ОСОБА_170 , ОСОБА_169 , та визнання їх судом недопустими з цих підстав, а саме факту вчинення відносно неї кримінального правопорушення , суд зазначає ,що суд обґрунтовує вину обвинувачених тими доказами які надані свідками стосовно обставин які потребують доказуванню, покази вказаних свідків ,надані суду,які їм відомі про обставини скоєння відносно ОСОБА_14 правопорушення ї вважає дані докази належними та допустимими.

Доводи щодо недопустимості доказів і визнання судом істотним порушенням прав людтни та основоположних свобод , а саме отримання показань від осіб які не були попереджені про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання , серед таких участь ОСОБА_9 20.03.2014 року в огляді місця події , суд вважає необґрунтованими так як ОСОБА_9 приймав участь в даній процесуальній дії як співробітник установ КВК №54 на території якої відбувався огляд ,жодного підтвердження щодо перебування його на той час в статусі свідка по даному кримінальному провадженню стороною захисту не надано,таким чином суд визнає доказ належним та допустимим .

Доводи захисту щодо невизнання протоколів слідчих експериментів за участю абаплової 02.04.2014 та 08.04.2012 допустимими як такі що проведені за відсутності обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 та їх захисника ОСОБА_11 , суд вважає необґрунтованими і такими ,що не підтверджено доказами , як вбачається з обвинувального акту підозра ОСОБА_9 та ОСОБА_13 оголошена 7.11.2014 року в зв`язку з чим відповідно до ст.42 КПК України вони набувають право на участь в проведенні тих чи інших процесуальних дій саме з вказаної дати .

Доводи захисту щодо відмови судом в задоволенні клопотань, щодо проведення повторно слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_27 , обвинувачених та їх захисників судом , суд визнав необґрунтованим, з тих же підстав визнано не обгрунтованним клопотання щодо допиту понятих, статистів. Які згідно протоколів слідчих експериментів не вносили зауважень , заяв чи клопотань, щодо невідповідності процесуальної дії , щодо тих прав які їм до початку проведення процесуальної дії було роз`яснено, а відповідні заяви сторони захисту були направлені на затягування судового розгляду .

Доводи сторони захисту щодо недостовірності показань свідка ОСОБА_27 в суді , протоколів процесуальних дій за її участю з урахуванням її репутації, а саме судимості за шахрайство ,що на думку захисту вказує є підтвердженням нечесності свідка, суд спростовує , як такі ,що дійсно в судовому засіданні ОСОБА_27 повідомила що вона відбувала покарання за злочин в тому числі і за шахрайство, однак дані відомості жодним чином не вказують на нечесність свідка, так як її покази обькетивно підтверджуються і іншими доказами дослідженими в суді ,якими суд обґрунтовує винуватість обвинувачених.

Доводи захисту щодо неповноти судового розгляду, а саме відмови суду в задоволенні клопотань захисту в проведенні на стадії судового розгляду слідчих експериментів за участю свідків, обвинувачених, проведення інших процесуальних дій, повторних допитів свідків з урахуванням отриманих показів обвинувачених судом спростовуються, як такі ,що були належно досліджені та оцінені судом в судовому засіданні, так і відсутність в зв`язку з вказаними підствами визнати слідчі єкперименти за участю ОСОБА_27 як недопустимий доказ.

Доводи захисту, щодо визнання судом недопустимим доказ , а саме висновки судово-медичних експертів №176/14 від 04.07.2014 року та №274 від 12.08. 2014 року як такі що отримані з показань свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , які надалі були визнані підозрюваними та обвинуваченими ,як ібудья кі докази отримані у точмислі з використанням інформації отриманої під час допиту обвинуваченого ОСОБА_13 чи ОСОБА_9 , однак суд вважає дані доводи необґрунтовані , як такі що не підтверджені всуді, які саме докази отримані з використання інформації отриманої під час допиту обвинувачених ОСОБА_259 та ОСОБА_13 в якості свідків .

Суд приймає як доказ вини обвинувачених, виключно висновки судово-медичних експертиз в частині дослідження їх з показів потерпілої , медичних документів , інших процесуальних документів, і не приймає як доказ висновки експертизи в частині вирішення питань з показів свідків ОСОБА_13 чи ОСОБА_9 .

Доводи захисту щодо неналежності доказів наданих суду матеріалів з особової справи ОСОБА_14 , в яких зазначено відомості стосовно її харчування, суд зазначає,що прокурором долучена особова справа ОСОБА_14 в повному обсязі,саме в тому вигляді як вилучена з установи, а судом досліджено ті докази на які прокурор вказав як на доказ вини обвинувачених стосовно обставин 20.04.2012 року при перевезення ОСОБА_14 до ЦКЛ ,серед них медична картка стаціонарного хворого Центральної клінічної лікарні Укрзалізниця.

Доводи, щодо наявності в матеріалах кримінального провадження численних актів медичних оглядів ОСОБА_14 , та її відмов від оглядів , наявність чисельних її заяв , щодо необхідності її негайного передення на стаціонарне лікування ,що вказує на думку захисту на суперечність та непослідовність позиції ОСОБА_17 , суд вважає необгрунтованими і такими ,які жодним чином не вказують на відсутність вини обвинувачених , такими ж є дововоди і стосовно відсутності вважати оцінку терапевтичних можливостей лікарні «Укрзалізниця « №5 (ЦКЛ №5) як позитивний висновок висновок твердження.

Доводи сторонни захисту, щодо відсутності в акті комісійного огляду від 20.04.2012 твердження ,щодо відмови ОСОБА_14 на переїзд до лікарні 20.04.2012 року , суд спростовує показами свідків ОСОБА_108 , ОСОБА_16 , ОСОБА_9 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_49 та інших які зазаначили ,що після ознайомлення з оцінкою терапевничних можливостей ЦКЛ ОСОБА_14 погодилась на лікування, однак дату переїзду до лікарня вважала необхідною визначити після спілкування з адвокатом, дані обставини підтверджують свідки ОСОБА_260 , ОСОБА_57 та інші .

Доводи столрони захисту , щодо відсутності в висновках судово-медичних єкспертиз висновків ,щодо заподіяння ій тілесних ушкоджень сааме ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , суд вважає необгрунтованими і такими що не відповідають дійсності, виновки складено з посиланням на покази потерпілої , письмові докази , які знайшли своє підтвердження і під час дачі пояснень в суді.

Доводи сторони захисту щодо протиріч які вбачаються з висновків № 176/14 від 04.07.2014 року та №274 / 14 від 12.08.2014 року та висновку єксперта викладеному в акті судово-медичного обстеження «1964 ая /12 , і необхідністю суду враховувати саме ті відомості які зазначено в акті , як такий ,що складений безпосередньо після подій на які вказала потерпіла, а також факт фіксації тілесних ушкоджень потерпілою на 4 день після подій ,та відсутності в висновку відомостей які б стверджували ,що наявні у ОСОБА_14 ушкодження отримані 20.04.2012 року ,суд вважає необгрунтованими , вказуючи ,що висновки судово медичних комісіїй викладені з урахуванням всіх наявних медичних матеріалів, показів потерпілої інших документів, які не мають протиріч, а віповідають виключно на поставлені перед єкспертами питання також експертама надана оцінка акту судово-медичного обстеження №1964 ая /12 і які підтверджені іншими дослідженими в суді доказами. Крім того суд зазначає жодних протиріч дані висновки не містять , при розгляді клопотання про необхідність допиту експертів суду не надано підстав необхідності даних допитів.

Доводи захисту ,щодо відмови судом в задоволенні клопотання сторони захисту в допиті свідка ОСОБА_261 , для зясування обставин ,на які вказує свідок ОСОБА_27 , суд вважає необгрунтованими ,як такі що подані в порушенням КПКУкраїни.

Доводи захисту ,щодо відсутності доказів щодо наявності в діях ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , дій які ображали особисту гідність ОСОБА_14 суд зазначае ,що саме положення ст. 86 УКонституції україни визначає ,що кожен зобов`язаний не посягати на права ісвободи , честь і гідність інших людей . Саме дії ОСОБА_13 та ОСОБА_9 які встановлено судом є прямим порушенням прав і свобод ОСОБА_14 , як людини та засудженої ,так і є діями які порушують її честь і гідність а саме дії повязанні з примушенням її до дій проти її волі, а за відсутності такої згоди вчинення дій направлених на подавлення супротиву та примусових дій , і не розуміння данного визначення обвинуваченим ОСОБА_34 ,вказує на його ставлення до вчиненого .

Доводи захисту ,щодо неможливості потерпілої ОСОБА_14 за умови застосування до неї за вказаних нею обставин вподальшому спілкуватися з ОСОБА_13 та з ОСОБА_9 , суд вважає необгреунтованими і такими ,що викладені в показах ОСОБА_14 , яка визначила своє доброзичливе ставлення до дій ОСОБА_13 відповідно до його подальшої, після скоення кримінального правопорушення поведінки, тоді як безпосередньо в судовому засіданні до обвинуваченого ОСОБА_9 поставилась суворо. Доказів доброзичливого ,доброго ставлення до ОСОБА_9 , окрім показів самого обвинувачено суду не ненадано , а наявні не знайшли свого підствердження, крім того необхідність спілкування ОСОБА_14 з ОСОБА_9 після 20.04.20-12 року була виключно в зв`язку з його професійною діяльністю.

Доводи захисту ,щодо невідповідності часу транспортуванню ОСОБА_14 до лікарні, після відбою, суд спростовує дослідженими в суді доказами свідків , які чули крик після відбою, коли спали або лежали в ліжках , та часом яким зафіксовано час виїзду машини щшвмдкої допомоги з території колонії.

Доводи захисту щодо необхідності закриття даного кримінального провадження на підставі п.6 ч.1 ст.284 КПК України ,коли існує вирок по тому самому обвинуваченню, що набрав законної сили, або постановлена ухвала суду про закриття кримінального провадження по тому самому обвинуваченню відповідно до п.6 ст.284 КПК України, а саме посилається на рішення Європейського суду з прав людини у справі « ОСОБА_14 проти України» від 30.07.2013 року, суд спростовує тим, що завданнями кримінального провадження є захист особи та притягнення до відповідальності у міру своєї вини, щоб жоден не винуватий не був обвинуваченим або засудженим.
Відповідно до ст..4 КПК України кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку передбачених відповідно до КПК, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.
Стаття 5 КПК зазначає, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями Кодексу чинного на момент початку виконання такої дії, або прийняття рішення.
Відповідно до ст..8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ч.1 ст. 19 КПК України ніхто не може бути двічі притягнутий до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, за яким він був виправданий або засуджений на підставі вироку суду, що набрав законної сили.
Обвинувачення є наслідками досудового розслідування, за яким складається відповідно до ст.. 291 КПК України обвинувальний акт.
Тоді як обставини по заяві ОСОБА_14 від 23.04.2012 року були досліджені в рамках ст..97 КПК (1960 року) щодо незаконного застосування до неї фізичної сили службовими особами адміністрації установи виконання покарань.
Відповідно до зазначеної заяви була проведена перевірка ,та винесена постанова про відмову у відкритті провадження. Тобто за наслідками заяви ОСОБА_14 від 23.04.2012 року не було висунутого обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , і справа не закривалась з підставі п.2 ч.1 ст.213 кримінальна справа не була закрита за недоведеності участі обвинуваченого у вчинені злочину.
Тобто слідчим не була винесена постанова на підставі ст..131-132 КПК України про притягнення ОСОБА_9 та ОСОБА_13 як обвинувачених.
Дане провадження розглядається за заявою поданою ОСОБА_14 про вчинення злочину від 11.03.2014 року яка була внесена в порядку ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до чинного КПК підстави для закриття кримінального провадження за наявним обвинуваченням ОСОБА_262 та ОСОБА_13 на підставі п.6 ч.1 ст.284 КПК України відсутні.
Згідно ч.5 п.г Постанови Пленуму Верховного суду України №15 від 26.12.2003 року «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень».

Під перевищенням влади треба розуміти вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти.

Згідно ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Так як, згідно ч.3 ст.18 КК України службовою особою може бути особа яка постійно або тимчасово за спеціальними повноваженнями здійснює функції представників влади обіймає посади та має відповідні повноваження.

Крім того ,відповідно до положень ч.2 ст.28 КК України злочин визначеться вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб , які зазадалегіть, тобто до початку злочину , домовились про спільне його вчинення.

Суд вважає положення ч.2 ст. 28 КК України чітко відповідають тим протиправним діям ОСОБА_9 та ОСОБА_13 які встановлені судом.

Відповідно до диспозиції ст. 365 КК України виконавцем (співвиконавцем) злочину може бути лише працівник правоохоронного органу.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_9 та ОСОБА_13 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України - перевищення влади та службових повноважень працівником правоохоронного органу, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому повноважень, що завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним інтересам, що супроводжувались насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Вивченням відомостей щодо особи обвинуваченого ОСОБА_9 , який є громадянином України, має вищу освіту, одружений, має неповнолітню дитину, раніше не судимий, на обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 3» не перебуває, обіймає посаду першого заступника начальника виховної колонії заступника начальника виховної колонії з режиму і охорони та оперативної роботи Курязької виховної колонії імені А.С. Макаренка Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

ОСОБА_9 має вищу освіту, у 1999 році закінчив Військовий інститут Національної гвардії України.

Сліжба в Збройних Силах України з 23.07.1995 року по 10.09.2006 рік, в ДКВСУ з 20.10.2006 року.

На посаді з 29.09.2012 року.

Наказом начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області № 129 о/с від 25.11.2011 року, ОСОБА_9 призначений на посаду першого заступника начальника установи з нагляду і безпеки та оперативної роботи Качанівської виправної колонії Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області (№54), наказом № 96 о/с від 30.11.2009 року присвоєне спеціальне звання майор внутрішньої служби.

Присвоєне звання підполковника внутрішньої служби від 01 квітня 2013 року згідно наказ № 25/ОС-13.

Згідно характеристики підполковник внутрішньої служби ОСОБА_9 за час проходження служби в органах Державної кримінально виконавчої служби України зарекомендував себе ініціативним, грамотним працівником. Знає нормативні документи, що регламентують діяльність кримінально виконавчої служби. До виконання посадови інструкцій становиться сумлінно, при їх виконанні проявляє наполегливість та принциповість.

У разі відсутності начальника установи виконував його обов`язки та ніс відповідальність за результати роботи установи. Забезпечував правопорядок, додержання вимог режиму, правил внутрішнього розпорядку в установах виконання покарань, безпеку та охорону засуджених, персоналу та громадян, які перебувають на території установи виконання покарань. Вживає заходів щодо розшуку осіб, які вчинили втечу з установи виконання покарань. У межах наданих повноважень бере участь у боротьбі з тероризмом.

Організовує роботу структурних підрозділів установи та їх взаємодію. Бере участь у розробці поточних та перспективних планів роботи установи, контролює хід їх виконання. У межах наданих повноважень здійснює прогнозування та аналіз стану оперативно-службової діяльності установи. Забезпечує постійний контроль за станом оперативної обстановки.

Організовує та контролює проведення в установі заходів, спрямованих на виконання вимог законодавства та нормативно-правових актів щодо порядку та умов утримання засуджених. Контролює застосування сил засобів, що застосовуються для охорони та нагляду за засудженими. У встановленому порядку здійснює контроль за своєчасним проведенням технічних оглядів, обшуків приміщень, організовує проведення контрольних обшуків. У встановленому порядку разом з персоналом установи, який відповідає за стан інженерно - технічних засобів охорони, здійснює їх огляд. Організовує та здійснює перевірку виконання персоналом установи своїх функціональних обов`язків, дотримання службової дисципліни та законності. У разі виявлення порушень вживає відповідних заходів. В умовах виконання професійних завдань вносить керівництву установи пропозиції щодо усунення негативних та закріплення позитивних тенденцій у роботі установи, готує відповідні рішення з цих питань. Надає підлеглим організаційно методичну допомогу під час вирішення ними завдань та обов`язків. У межах своєї компетенції бере участь у комісії з розгляду питань, пов`язаних з представленням засуджених до умовно дострокового звільнення, зміни невідбутної частини покарання більш м`яким, направленням матеріалів на помилування, та встановлення адміністративного нагляду.

Організовує роботу з документами відповідно до чинного законодавства.

Дисциплінований. За характером врівноважений. Приймає активну участь у громадському житті установи. З колегами по службі та громадянами тактовний, ввічливий. На критичні зауваження реагує вірно, своєчасно виправляє зазначені недоліки.

Дотримується правил носіння форменого одягу. Фізично розвинений добре.

За станом здоров`я ОСОБА_9 , згідно висновку медичного закладу від 02.07.2014 встановлено клінічний діагноз, основний: Органичне емоційно лобільний розлад F 06.6, супутній : вегето судова дистонія змішаного типу.

Згідно медичної довідки виданої Харківським слідчим ізолятором від 19.11.2014 року у ОСОБА_9 гіпертонічна хвороба 2 ступеню, ризик середній, серцева недостатність 1ст.

Згідно виписки 19586 із медичної карти стаціонарного лікування, у ОСОБА_9 . ІБС, нестабільна стенокардія вперше виникша, кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст., 1 ступінь, ризик помірний СН Іст., ФК І ст., сіндром вегетативної дисфункції.

ОСОБА_9 має на утриманні матір ОСОБА_263 , 1948 року народження, пенсіонерку, яка має захворювання ІБС, стенокардія та неповнолітню дитину ОСОБА_264 , ІНФОРМАЦІЯ_4

Вивченням відомостей щодо особи обвинуваченого ОСОБА_13 ,що він громадянин України, розлучений, має двох х дітей, раніше не засуджений , на обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 3» не перебуває, обіймає посаду заступника начальника установи з охорони начальника відділу охорони Качанівської виправної колонії управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області (№54), за місцем проживання характеризується позитивно.

Наказом начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області № 5 о/с від 09.01.2011 року, ОСОБА_13 призначений на посаду заступника начальника установи з охорони начальником відділу охорони Качанівської виправної колонії управління Департаменту України з питань виконання покарань у Харківській області (№54), наказом № 96 о/с від 30.11.2009 йому присвоєне спеціальне звання майор внутрішньої служби.

ОСОБА_13 має вищу освіту, у 1999 році закінчив Харківський військовий університет.

В органах Державної кримінально виконавчої служби України з 02.08.2003 року.

На посаді з 19.01.2011 року.

Присвоєне звання підполковника внутрішньої служби від 01 грудня 2013 року згідно наказ № 95/ОС-13.

Підполковник внутрішньої служби ОСОБА_13 працює в Державній кримінально виконавчої служби з 02 серпня 2003 року на посаді заступника начальника установи з охорони начальника відділу охорони з 19 січня 2011 року.

За час проходження служби зарекомендував себе дисциплінованим, виконавчим працівником. До виконання посадових інструкцій становиться сумлінно.

Організовував заходи, націлені на забезпечення охорони установи, недопущення втеч засуджених та інших протиправних дій. Роботу відділу організовує згідно наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань № 237-2003 року та керівних документів її регламентуючих.

Організовував професійну підготовку працівників відділу охорони.

14 березня 2012 року на базі Курязької виховної колонії були проведені учбові стрільби з пістолету Макарова. За результатами стрільб особовий склад відділу охорони отримав задовільну оцінку.

Особисто очолював варту по переміщенню та охорони засуджених в лікувальні заклади Міністерства охорони здоров`я України.

Організовував та проводив інструктивні заняття з усіма працівниками, які входять до складу варти. Вивчав та узагальнював дані спостережень особового складу варт про результати несення служби. Проводив перевірки організації несення вартової служби. Щомісяця готував аналітичні матеріали по відділу охорони для підбиття підсумків стану охорони.

Проводив роботу з особовим складом відділу з питань дотримання законності та правил особистої безпеки. Перевіряв облік, стан, порядок зберігання та використання озброєння та спеціальних засобів. Здійснював виїзди до районних військоматів з метою відбору кандидатів на службу у відділ охорони установи.

Здійснював контроль за стажуванням кандидатів на посаду молодших інспекторів відділу охорони, проводив індивідуальну виховну роботу з підлеглими, щодо виховання в них сумлінного ставлення до своїх обов`язків.

Дисциплінований. За характером врівноважений. Постійно підвищував свій професійний рівень. З колегами по роботі підтримував доброзичливі відносини.

ОСОБА_13 згідно Посвідчення виданого Харківською обласною Державною адміністрацією Головне управління охорони здоров`я від 20 березня 2013 року А № 044696 є «Почесним донором України»

ОСОБА_13 має великі спортивні досягнення, неодноразово приймав участь в національних та міжнародних змаганнях з військово спортивних багатоборств. Чемпіон Європи та Чемпіон Миру, майстер спорту України міжнародного класу, неодноразово захищав спортивну честь України на міжнародних змаганнях, є співавтором ряду наукових та публіцистичних видань з історії України.

ОСОБА_13 має на утриманні батьків похилого віку ОСОБА_265 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , пенсіонер, артеріальна гіпертонія ІІ ст., атеросклероз коро нарочних судин, хвороба Паркенсона з вираженим астенічним синдромом, ПННК, ОСОБА_266 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , пенсіонер та двох доньок які проживають разом із ним ОСОБА_267 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_268 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Згідно виписки їз історії хвороби ОСОБА_13 від 30.09.2015 року ХМКЛ невідкладної допомоги у ОСОБА_13 виявлена язвенна хвороба , язва задньої стінки дванадцятипалої кишки , 1-2 ступеня.

Суд вважає необхідним скасувати раніше визначені обмеження відносно ОСОБА_13 щодо відсторонення його від посади.

Суд виходячи з завдань кримінального провадження яким є захист особи , суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав , свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження , забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим ,щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення , був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини .

Покарання є заходом примусу ,що застосовується від імені держави за вироком суду до соби, визнанною винною у вчинені кримінального правопорушення і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого .

Покарання має на меті не тільки кару , а виправлення засуджених , а токож запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами. Покарання особи є в певній мірі компенсацією потерпілому за вчиненне відносно нього кримінальне правопорушення.

Згідно ст. 68 КК України суд при призначенні покарання ОСОБА_9 та ОСОБА_13 ,як співучасникам зловину керуючись положенням ст.65-67 ККУкраїни , враховує характер та ступінь участі кожного з них у вчиненні злочину ,а саме суд досліджуючи обставини кримінального правопорушення встановив, що саме дії ОСОБА_9 ,були найбільш активними і які спричинили найбільш негативні наслідки для потерпілої ,так як потерпіла ОСОБА_14 під час всього судового розгляду вказувала саме на виключно жорстоку по відношенні до неї поведінку ОСОБА_9 ,який був перший заступник начальника КВК №54 і відповідно був найбільш вищий за посадою відносно інших учасників подій під час вказаного кримінального правопорушення, а саме його дії направленні на спонукання її в супереч її бажання примусити її погодититися на переїзд 20.04.2012 року , серед інших неодноразове прибуття до її камери з іншими працівниками колонії, серед них і оперативними співробітниками колонії ,з вимогами щодо необхідності її переїзду саме 20.04.2012 , погрозами застосування до неї примусових заходів , за умови її не згоди ,з посиланням на норми з Законів України, які не передбачають необхідності таких дій.

В подальшому в залученні до дій повязанних з її примусовим доставлянням інших співробітників а саме ОСОБА_13 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження , який жодним чином не повинен мати відношення до доставляння засудженої до лікарні, не залучивши до цих дій необхідних за цих умов лікарарів медичної частини установи чи лікарів швидкої допомоги. Саме дії ОСОБА_9 , під час її примусового доставляляння, який за визначенням потерпілої саме дав команду діяти, вказуючи що саме він був натхненником протиправних дій стосовно неї , після чого, ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та особа матеріали відносно якого видулені в окреме провадження накинулись на неї плед та почали застосовувати силу з метою зняти її з ліжка , при цьому як зазначила потерпіла ОСОБА_33 наскілька вона відчувала діяв обережно , як і особа відносно якої матеріали видулені в окреме провадження ,тоді як дії ОСОБА_9 були найбільш суворими , а саме коли він наніс їй удар в живіт такої сили після якого вона вже не могла опиратися та протидіяти фізичному насиллю направленому, подавши її волю до супротиву ,на примусове її доставляння до лікарні.

Тоді як дії обвинуваченого ОСОБА_13 потерпіла ОСОБА_14 визначала як такі, що не вчинені з особливою жорстокістю відносно неї, вказавши щодо до початку примусових дій пов`язаних з її доставлянням ОСОБА_13 просив її погодитися на виїзд до лікарні , вказував їй на можливість примусовго доставляння,але неможливістю за певних обставин відмовлятися йому від виконання наказу, в подальшому під час дій пов`язаних з її перенесення з ліжка діючи примосусово ,утримував її за руки ,але як можна обережніше . Після подій вподальшому під час спілкування з потерпілою її захисником вибачався за скоєне, зобов`язувався ніколи більше не здійснювати відносно потерпілої будь яких примусових дій,для нього здійснені відносно неї дії як вказала ОСОБА_17 несли моральні страждання. В подальшому тривалий час надавав ОСОБА_14 допомогу в її перенесені під час її лікування, був до неї на відміну від інших співробітників найбільш турботливий , за умови того статусу який вона мала як засуджена та за її політичними поглядами . Що суд вважає , визнанням протиправності своїх дій перед потерпілою , а не визнання цього факту суді , вважає формою захисту.

Під час судового розгляду , сама потерпіла ОСОБА_14 та через свого представника висловлювалась щодо самого найсуворішого покарання до ОСОБА_9 з урахуванням тих, дій які ним було вчиненно відносно неї під час даного кримінального правопорушення, тоді як стосовно ОСОБА_13 не наполягала на застосуванні суворого покарання, що суд між іншим враховував під застосування до обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 запобіжних заходів .

При призначенні покарання обвинуваченим крім визначених ч.2 ст. 66 КК України обставин що його пом`якшує , при призначенні покарання обставинами ,що його пом`якшує , суд може визнати пом*якшуючими і інші обставини, які не вказано в ч.1 ст. 66 КК України.

Такими обставинами суд вважає той факт, що у ОСОБА_9 , є матір похилого віку, та яка має ряд хронічних захворювань, тає неповнолітнього сина ,які потребують піклування та підтримки з його боку. Наявність у ОСОБА_269 захворювань серцево-судинної системи.

Обставинами ,які згідно положень ст. 2 ст. 66 КК України , суд визнає пом`якшуючими, стосовно ОСОБА_13 є також наявність у нього на утриманні бітьків похилого віку , які мають хронічні захворювання, двох дітей, серед ни одного неповнолітнього, які потребують піклування та підтримки з його бокую.

Відповідно до ч.1 п.2 .ст. 67 КК України, обставиною , що обтяжує покарання обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_13 є вчинення злочину группою осіб за попередньою змовою (ч.2 ст. 28 КК України) .

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_13 , суд бере до уваги ступінь тяжкості злочину, скоєний ОСОБА_13 , злочин відноситься, згідно ст. 12 КК України до тяжкого злочину, відомості про особу обвинуваченого, наявність обставин ,які суд визнав пом`якшуючими, та позицію потерпілої , враховуючи характер та ступінь участі ОСОБА_13 увчиненні кримінального правопорушення, дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі, з можливістю виправлення засудженого без реального відбування покарання, але суд вважає за необхідне встановити тривалий термін іспитового строку, звільнивши від відбування покарання ОСОБА_13 з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд призначає ОСОБА_13 додаткове покарання у вигляді позбавлення права займати керівні посади в правоохоронних органах та штраф .

Міру запобіжного заходу обрану ОСОБА_13 в вигляді домашнього арешту продовжити до 15 грудня 2015 року ,або до набрання вироку законної сили .

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд бере до уваги ступінь тяжкості злочину, скоєний ОСОБА_9 , злочин відноситься, згідно ст. 12 КК України до тяжкого злочину, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин ,відомості про особу обвинуваченого, враховує характер та ступінь участі ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення ,позицію потерпілої , суд дійшов висновку про необхідність застосування до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі ,з необхідністю відбувати покарання в місцях позбавлення волі .

Суд призначає ОСОБА_9 додаткове покарання у вигляді позбавлення права займати керівні посади в правоохоронних органах та штраф.

Міру запобіжного заходу обрану ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою продовжити до 15 грудня 2015 року , або до набрання вироку законної сили .

Зарахувати в термін віддбутття покарання обвинуваченим ОСОБА_13 та ОСОБА_9 час знаходження обвинувачених під вартою.

Суд, відповідно до ст. 54 ККУКраїни при вирішення питання ,щодо застосування до ОСОБА_13 та ОСОБА_9 які скоїли тяжкий злочин виконуючи службові обов`язки, будучи працівниками правоохоронного органу, вважає необхідним позбавити їх спеціальних звань,а саме присвоєного ОСОБА_13 , звання майора внутришньої служби згідно наказу №96 о/с від 30.11.2009 року, звання підполковника внутрішньої служби від 01 грудня 2013 року згідно наказу № 95/ОС-13. та присвоєного ОСОБА_270 звання майора внутришньої служби згідно наказу №96 о/с від 30.11.2009 року, звання підполковника внутрішньої служби від 01 квітня 2013 року згідно наказу № 25/ОС-13, в званнях яких вони були на час своєння кримінального правопорушення та такі що були їм присвоєні без урахування обставин по данному кримінальному правопорушенню, вважає що їнші свої звання та посади вони отримали у відповідності до виконання ними своєї професійної діяльності, крім того суд вважає, що призначене судом покарання у вигляді позбавлення волі та додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати керівні посади та призначення їм штрафу за дане кримінальне правопорушення , достатнім для забезпечення мети призначення покарання, а саме виправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_13 та запобігання вчинення ними нових злочинів .

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України,суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_13 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням його права обіймати керівні посади в правоохоронних органах, строком на 3 (три) роки та штрафу в розмірі 8 500 гривень.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_13 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі ,з випробуванням на 3 (три) роки, якщо засуджений на протязі встановленого судом строку з випробуванням не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти органи кримінально-виконавчоу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_13 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання засудженого.
Позбавити ОСОБА_13 присвоєного йому звання майора внутришньої служби згідно наказу №96 о/с від 30.11.2009 року, та звання підполковника внутрішньої служби від 01 грудня 2013 року згідно наказу № 95/ОС-13.

Зарахувати перебування ОСОБА_13 під вартою з 07.11.2014 року по 13.11.2014 року в Харківському слідчому ізоляторі , в строк відбування покарання.
ОСОБА_9 визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28 ч. 2 ст. 365 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавлення його права обіймати керівні посади в правоохоронних органах, строком на 3 (три) роки та штрафу в розмірі 8 500 гривень.

Позбавити ОСОБА_270 присвоєного звання майора внутришньої служби згідно наказу №96 о/с від 30.11.2009 року та звання підполковника внутрішньої служби від 01 квітня 2013 року згідно наказу № 25/ОС-13.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 рахувати з моменту взяття під варту, а саме з 07 листопада 2014 року,зарахувати ОСОБА_9 термін перебування під вартою з 07.11.2014 року по 19.10.2015 року в Харківському слідчому ізоляторі , в строк відбування покарання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою продовжити до 15 грудня 2015 року або до набрання вироком законної сили.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_13 у вигляді домашнього арешту продовжити до 15 грудня 2015 року або до набрання вироком законної сили.

Скасувати дію ухвали про відсторонення ОСОБА_13 від посади, негайно.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення через Комінтернівський районний суд м. Харкова с моменту його проголошення .
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя - ОСОБА_1