Справа № 183/2311/15
№ 1-кп/183/376/15
В И Р О К
іменем України
02 жовтня 2015 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000303 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Карлівка Полтавської області, громадянина України, одруженого, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) на посаді заступника командира бойової машини навідника оператора 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону у військовому званні старший солдат, маючого середньо-спеціальну освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в :
03 квітня 2014 року наказом № 72 командира військової частини НОМЕР_1 (польова пошта НОМЕР_2 ) старшого солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (дислокується у АДРЕСА_2 ) та призначено на посаду заступника командира бойової машини навідника оператора 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону. За наведених обставин, старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Однак, 07 серпня 2014 року старший солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , умисно самовільно залишив військову частину без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та прибув до військової частини НОМЕР_1 12 серпня 2014 року.

В подальшому, 10 листопада 2014 року старший солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , повторно самовільно залишив військову частину без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та прибув до військової частини НОМЕР_1 02 грудня 2014 року.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості, укладеною 25.03.2015 року між старшим прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 . Відповідно до вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав, сторони узгодили призначення ОСОБА_5 покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості з призначенням узгодженого покарання.

Захисник ОСОБА_4 висловився про затвердження угоди і призначення узгодженого сторонами в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав, щиро кається та висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання.

У обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 є встановленою, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 2 ст. 407 КК України як самовільне залишення військовослужбовцем військової частини без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

При призначенні покарання, суд вважає за необхідне призначити узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 2 ст. 407 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 475 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 березня 2015 року між старшим прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Копії вироку видати обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1