Номер провадження 11-сс/775/54/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

заявника ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Артемівська Донецької області апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 24.12.2015 року про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному 18.12.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.258-5 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

23 грудня 2015 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого першого ВКР СУФР ДПІ у м.Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області про арешт майна, посилаючись на те, що 18.12.2015 року при спробі перетину лінії розмежування КПВВ «Курахово» у напрямку м. Донецьк зупинено автомобіль «Тойота Хайлукс» державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в особистих речах останнього були виявлені грошові коштів в загальній сумі 41800 доларів США та в кишені чохла лівого переднього сидіння банківські документи, які ОСОБА_8 переміщував на непідконтрольну Україні територію з метою фінансування тероризму.

24 грудня 2015 року ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області вказане клопотання про арешт майна задоволено.

Приймаючи рішення про арешт майна слідчий суддя виходив з того, що в провадженні першого ВКР СУФР ДПІ у м. Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000102 від 18.12.2015 року за фактом фінансування тероризму, що кваліфікуються за ч. 2 ст. 258-5 КК України, санкція якої передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх даних про те, що вилучені грошові кошти та банківські документи є предметом, доказом злочину, тому наклав арешт на майно з метою забезпечення кримінального провадження та можливої конфіскації.

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якої просить скасувати ухвалу слідчого судді, оскільки вона постановлена з порушенням кримінального процесуального закону. Зазначає, що він на час накладення арешту майна не є підозрюваним, обвинуваченим або третьою особою. Вважає, що факт перевезення у власному автомобілі грошових коштів та банківських документів, які підтверджують належність йому цих коштів на законних підставах, не є доказом його причетності до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.258-5 КК України.

Згідно ст.395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Враховуючи, що ухвала слідчого судді від 24 грудня 2015 року була постановлена без виклику ОСОБА_6 , тому строк її оскарження обчислюється з дня отримання ним копії судового рішення.

Ухвалу слідчого судді від 24.12.2015 року ОСОБА_6 отримав в суді 14 січня 2016 року, апеляційна скарга на вказану ухвалу була відправлена Укрпоштою згідно до поштового штемпеля 19.01.2016 року.

Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді була подана в строк, передбачений ст.395 КПК України.

ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що зазначені грошові кошти перевозив до місця свого проживання в м. Макіївку. Гроші були потрібні для переїзду із окупованої частини Донецької області до територій, які підконтрольні Україні, він мав намір на вказані гроші придбати квартиру в м. Слов`янську Донецької області та побоявся залишити на зберігання комусь із родичів чи знайомих, тому взяв їх із собою, про те, що переміщувати через лінію розмежування кошти в такій кількості заборонено не знав.

ОСОБА_6 надав суду офіційні документи, які підтверджують походження даних грошей (договір купівлі-продажу житлового будинку) та законність їх отримання в банківський установі (депозитний вклад).

Заслухавши суддю-доповідача, заявника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , які наполягали на задоволенні апеляційних вимог, прокурора ОСОБА_5 , який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просив залишити її без змін, ознайомившись з витребуваними матеріалами, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою;

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя вказані вимоги кримінального процесуального закону належним чином не виконав.

Висновки слідчого судді, що особа, яка подала клопотання, довела необхідність арешту грошових коштів та банківських документів для забезпечення їх можливої конфіскації, і що є достатні підстави вважати, що грошові кошти та банківські документи є предметом, доказом по кримінальному провадженню, внесеному у ЄДРДР за № 0000102 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258-5 КК України, безпідставні і не підтверджуються матеріалами судового провадження.

Відповідно до вимог ст.171 КПК у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Як видно зі змісту клопотання, підставою для накладання арешту на грошові кошти слідчим вказані достатні підстави вважати, що вони є предметом вчинення злочину, оскільки можуть бути використані для фінансового або матеріального забезпечення окремого терориста чи терористичної групи (організації), а також організації, підготовки або вчинення терористичного акту. Вилучені під час огляду документи можуть бути підшукані та можуть містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та є доказами злочину.

Про це, згідно клопотанню старшого слідчого першого ВКР СУФР ДПІ у м.Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області, свідчать такі факти: 18.12.2015 року при спробі перетину лінії розмежування на КПВВ «Курахово» 556, зупинено автомобіль «Тойота Хайлукс» державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , в кишенях дублянки та брюк якого були виявлені та вилучені грошові кошті в загальній сумі 41800 доларів США; в ході огляду транспортного засобу в салоні автомобіля виявлено та вилучено документи: квитанція №71899 ПАТ «Альфа-Банк» відділення «Краматорське» про здійснення валютно-обмінної операції від 16.12.15 на ім`я ОСОБА_6 ; заява на видачу готівки №470447 ПАТ «Альфа-Банк» від 16.12.15 на суму 40 тис. доларів США, отримувач - ОСОБА_6 ; заява на видачу готівки №470446 ПАТ «Альфа-Банк» від 16.12.15 на суму 1800,55 доларів США, отримувач - ОСОБА_6 ; квитанція №78127 ПАТ «Альфа-Банк» про залучення коштів на депозит від 16.06.15 на ім`я ОСОБА_6 , на суму 40 тис. доларів США; угода на розміщення вкладу № осіб-532782 з видачею ощадного (депозитного) сертифікату від 16.06.2015 року; угода на розміщення вкладу № ДФЛ-532772/120 від 16.06.2015 року; пам`ятка клієнту ПАТ «Альфа-Банк». Вказані грошові кошти імовірно використовувалися ОСОБА_6 у схемі фінансування тероризму, тобто для вчинення дій з метою фінансового та матеріального забезпечення окремих терористів та терористичної організації «ДНР», а документи підшукані з метою прикриття злочинних дій, відповідно зберегли на собі його сліди.

Слідчим на підтвердження доводів клопотання про арешт майна подано документи: витяг з кримінального провадження № 0000102, дата внесення до ЄРДР 18.12.2015 року, за ст. 258-5 ч.2 КК України; протокол огляду місця події, який розпочато о 14 год.30 хв. 17.12.2015 року та закінчено о 08 год. 00 хв. 18.12.2015 року та яким у ОСОБА_6 вилучено гроші в сумі 41800 доларів США та банківські документи; копії вилучених банківських документів; пояснення ОСОБА_6 . Будь яких інших даних в судової справі не міститься.

Проте, вказані документи не містять будь-яких даних, що знайдені в автомобілі та вилучені у ОСОБА_9 готівкові кошти у сумі 41800 доларів США та банківські документи є предметом або доказом вказаного злочину.

Слідчим та прокурором у судовому засіданні як суду першої інстанції так і при апеляційному розгляді не надано будь яких достовірних даних, що ОСОБА_6 мав намір використовувати грошові кошти у схемі фінансування тероризму.

Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Ніяких достовірних даних, що грошові кошти та документи, вилучені у ОСОБА_6 є предметом, доказом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258-5 КК України, по кримінальному провадженню, внесеному у ЄДРДР за № 0000102, або ці кошти були набуті в результаті вказаного кримінального правопорушення, або вони є доходами від них, або на них було спрямоване кримінальне правопорушення, слідчий, як особа, що звернулась з клопотанням про арешт майна, суду не надав.

Таким чином, будь яких підстав вважати, що вилучені у ОСОБА_6 грошові кошті в сумі 41 800 доларів США є предметом кримінального правопорушення, а банківські документи є доказом злочину не має. На його майно також не може бути застосовано арешт для забезпечення конфіскації, оскільки по даному кримінальному провадженню ОСОБА_6 не є підозрюваним, обвинуваченим, або третьою особою, майно якої може бути арештовано.

За таких обставин ухвала слідчого судді не може вважатися законною і обґрунтованою, вона підлягає скасуванню. Відповідно до вимог ст.407 КПК колегія суддів вважає, що належить постановити нову ухвалу, якою відповідно до вимог ст. 173 КПК відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна, оскільки особа, що його подала, не довела необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 24.12.2015 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого першого ВКР СУФР ДПІ у м.Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області про арешт майна, вилученого в ході огляду 18.12.2015 року, а саме: 1) квитанцію №71899 ПАТ «Альфа-Банк» відділення «Краматорське» про здійснення валютно-обмінної операції від 16.12.15 на ім`я ОСОБА_6 , на 1 арк.; 2) заяву на видачу готівки №470447 ПАТ «Альфа-Банк» від 16.12.15 на суму 40 тис. (сорок тисяч) доларів США, отримувач- ОСОБА_6 на 1 арк.; 3) заяву на видачу готівки №470446 ПАТ «Альфа-Банк» від 16.12.15 на суму 1800,55 (одна тисяча вісімсот доларів США, 55 центів) доларів США, отримувач- ОСОБА_6 на 1 арк.; 4) квитанцію №78127 ПАТ «Альфа-Банк» про залучення коштів на депозит від 16.06.15 на ім`я ОСОБА_6 , на суму 40 тис. доларів США на 1 арк.; 5) угоду на розміщення вкладу № осіб-532782 з видачею ощадного (депозитного) сертифікату від 16.06.2015 року на 1 арк.; 6) угоду на розміщення вкладу № ДФЛ-532772/120 від 16.06.2015 року на 1 арк.; 7) пам`ятку клієнта ПАТ «Альфа-Банк» на 1 арк.; 8) грошові кошти на загальну суму 41 800 (сорок одна тисяча вісімсот) доларів США скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого першого ВКР СУФР ДПІ у м.Краматорську ГУ ДФС у Донецькій області про арешт майна, вилученого в ході огляду 18.12.2015 року, а саме: 1) квитанцію №71899 ПАТ «Альфа-Банк» відділення «Краматорське» про здійснення валютно-обмінної операції від 16.12.15 на ім`я ОСОБА_6 , на 1 арк.; 2) заяву на видачу готівки №470447 ПАТ «Альфа-Банк» від 16.12.15 на суму 40 тис. (сорок тисяч) доларів США, отримувач- ОСОБА_6 на 1 арк.; 3) заяву на видачу готівки №470446 ПАТ «Альфа-Банк» від 16.12.15 на суму 1800,55 (одна тисяча вісімсот доларів США, 55 центів) доларів США, отримувач- ОСОБА_6 на 1 арк.; 4) квитанцію №78127 ПАТ «Альфа-Банк» про залучення коштів на депозит від 16.06.15 на ім`я ОСОБА_6 , на суму 40 тис. доларів США на 1 арк.; 5) угоду на розміщення вкладу № осіб-532782 з видачею ощадного (депозитного) сертифікату від 16.06.2015 року на 1 арк.; 6) угоду на розміщення вкладу № ДФЛ-532772/120 від 16.06.2015 року на 1 арк.; 7) пам`ятку клієнта ПАТ «Альфа-Банк» на 1 арк.; 8) грошові кошти на загальну суму 41 800 (сорок одна тисяча вісімсот) доларів США - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_3

ОСОБА_2