В И Р О К
іменем України
м. Київ "16" листопада 2015 р.

Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кобулеті, Аджарія, грузина, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, сина 2004 року народження, з вищою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:
15.07.2015 року у ОСОБА_8 виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_8 через мережу інтернет замовив знаряддя вчинення злочину, а саме: ключ та програму для кодування замків, за допомогою яких можливо буде запустити двигун автомобіля.

Після цього, заготувавши всі необхідні знаряддя вчинення злочину, ОСОБА_8 22.07.2015 року близько 22-00 год. виїхав з дому, де він проживав за адресою: АДРЕСА_1 , для пошуку автомобіля та його викрадення.

В подальшому, 23.07.2015 приблизно о 02-00 год., ОСОБА_8 перебуваючи за адресою: м. Київ, проспект Павла Тичини, 8, побачив автомобіль марки «Тойота Рав 4» номерні знаки НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , який вибрав об`єктом свого злочинного посягання та вирішив незаконно заволодіти зазначеним транспортним засобом.

Після цього, ОСОБА_8 , впевнився, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв раніше заготовлений ніж, за допомогою якого відчинив вітрове вікно задної лівої дверки, отримавши доступ до салону автомобіля.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 , проник до салону автомобіля та використовуючи раніше заготовлені предмети, за допомогою яких він запустив двигун автомобіля, почав рух та керуючи ним переїхав до двору будинку АДРЕСА_2 , таким чином незаконно заволодівши вищевказаним автомобілем, спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріального збитку.

Після незаконного заволодіння автомобілем«Тойота Рав 4», ОСОБА_8 зняв з нього належні номерні знаки НОМЕР_1 , замість яких причепив інші номерні знаки - НОМЕР_2 , які приготував заздалегідь.

В подальшому, 23 липня 2015 близько 23 год. 50 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у дворі будинку 20 по бульвару Дружби Народів в м. Києві, був затриманий працівниками міліції.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав та показав, що влітку 2015 року задумав угнати автомашину для себе. Про існування спеціального ключа який програмує автомобіль він дізнався через мережу Інтернет приблизно за 2 тижні до того, як вчинив кримінальне правопорушення, а саме у червні і тоді ж він замовив цей ключ через мережу Інтернет. Замовляв за допомогою ноутбука, що знаходиться у нього вдома за місцем проживання. Через який сайт замовляв, не пам`ятає. У пошуковій системі він шукав ключ щоб завести саме автомобіль «Тойота РАВ 4». З Інтернету він дізнався, що у салоні автомобіля під рульовою колонкою є роз`єм, куди вставляється цей ключ. Даний ключ підходить лише до певної машини. Разом з ключем була коробка з проводом. Ключ програмується натискаючи на кнопку, після чого автомобіль заводиться.

Про придбання ключа домовився із чоловіком на ім`я « ОСОБА_9 », з яким спілкувався по мобільному телефону. На даний час номер телефонна ОСОБА_10 він повідомити не може, так як втратив його. За попередньою домовленістю розрахувався за ключа грошима у сумі 1000 доларів США, які передав залізничним потягом «Київ-Москва» через провідника. У Москві гроші отримав ОСОБА_9 , після цього надіслав прилад через провідника потягу «Москва- Київ».

23 липня 2015 року приблизно о 22-00 год. він виїхав з дому за місцем свого проживання на автомашині, яку зупинив на вулиці, біля свого будинку. При собі він мав вищевказаний прилад, так як хотів перевірити чи працює даний прилад. При цьому він мав на меті відчинити цім приладом автомобіль та викрасти його для себе. Знаходячись на лівому березі Дніпра в м. Києві, в районі вул. П.Тичини, він ходив по набережній Дніпра та прилеглим вулицям і шукав автомобіль марки «Тойота РАВ 4». Приблизно через 1-3 години пошуку, він перебуваючи на вул. Тичини в м. Києві побачив, автомобіль марки «Тойота РАВ 4», чорного кольору, номерні знаки НОМЕР_3 , біля якого нікого не було поруч. Цей автомобіль було припарковано на парковці біля житлового будинку. Скло у автомобілі було не тоноване. Шляхом злому задньої форточки, що знаходиться за дверцятами водія, за допомогою ножа він розбив скло, засунув руку а салон автомобіля та відчинив задні дверцята, які знаходяться за місцем водія. Сівши спочатку на заднє сидіння, він переліз на сидіння водія, після чого під`єднав до розйому під кермом прилад, який почав програмувати дистанційно ключ. Як користуватись цим приладом йому роз`яснив ОСОБА_9 з Москви в телефонній розмові. Потім, запрограмувавши ключа він на натиснув на кнопку запалювання і автомобіль завівся.

Усі дії він вчиняв в рукавичках, оскільки не хотів залишати відбитки пальців та пошкодити руки.

Коли автомобіль завівся, він скерував його до себе до дому, а саме на вул. Дружби Народів, 20 в м. Києві. Приблизно через 15 хвилин він приїхав до свого будинку, припаркував автомобіль та пішов додому спати.

Номерні знаки з викраденого автомобіля він скрутив та поклав до багажнику даного автомобіля під резиновий килимок.

На їх місце він причепив інші державні номерні знаки, які знайшов у себе на подвір`ї в день коли викрав цей автомобіль.

В подальшому державні номерні знаки та технічний паспорт на викрадений автомобіль він збирався замовити через мережу Інтернет. До МРЕО він не збирався йти.

Наступного дня в вечірній час коли хотів перегнати автомобіль ближче до свого під`їзду та підійшов до автомобіля, його було затримано працівниками міліції. При собі на момент затримання він мав вище вказаний прилад, але при затримані він загубився.
Крім визнання вини самим обвинуваченим ОСОБА_8 , його винуватість підтверджується доказами, зібраними в ході судового розгляду.

Так, потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що є власником автомобіля марки «Тойота РАВ 4», номерний знак НОМЕР_1 . Даний автомобіль був придбаний у 2014 році, приблизно за 420 000 грн., що при тодішньому курсі долара 8 грн. складало приблизно 40 000 доларів США. Автомобіль зареєстрований його брата - ОСОБА_11 , але фактичним власником даного автомобіля є він - ОСОБА_7 . Пробіг автомобіля на день викрадення був біля 15 000 км, станом на липень 2015 року.

22 липня 2015 року увечері він був у кінотеатрі та повернувшись додому приблизно о 12-00 годині ночі, залишив свій автомобіль біля магазину «АТЛ» на парковці, яка добре освітлена. Автомобіль знаходився приблизно за 500 метрів від дому де він мешкає. На автомобілі була тільки заводська охороннна система, яка зачиняє двері шляхом натискання кнопки. По характерному звуку та проблискам габаритних вогнів він пересвідчився що автомобіль зачинив. Наступного дня у 06-00 год. ранку він вийшов з дому та побачив, що його автомобіля не має на парковці де він його залишив напередодні. Відразу викликав поліцію та надав їм свідчення. Того ж дня біля 12-00 год. ночі йому зателефонували та повідомили, що знайшли його автомобіль. Приблизно тиждень потерпілий не міг забрати свій автомобіль, як йому пояснили співробітники міліції, автомобіль не повертали через процесуальні дії. Через деякий час йому повернули автомобіль у якого була видавлена та приклеєна форточка до дверей. «Рідна» форточка була розбита та знаходилась на сидінні автомобіля.

Зазначив, що йому було спричинено моральний збиток. Ремонт автомобіля, а саме заміну скла, потерпілий робив за свої кошти. Витратив приблизно 2000 грн. Цивільний позов він не заявляв. Обвинувачений виплатив йому 15000 грн. в якості морального збитку.
Крім того винуватість ОСОБА_8 підтверджується показаннями свідка ОСОБА_12 , згідно яких він працює оперативним уповноваженим УКР ГУ МВС України в м. Києві. Приблизно в середині липня 2015 року проводячи оперативно-розшукові заходи за адресою бул. Дружби народів, 20 в м. Києві у дворі будинку був помічений автомобіль марки «Тойота РАВ 4», схожий на авто, яке було зазначено у орієнтуванні, тієї ж марки. Тому помітивши даний автомобіль, він разом із своїми колегами перевірили по обліковій базі номерні знаки даного автомобіля, та виявили, що вони рахувались, як викрадені та рахувалися за іншим автомобілем, а не за автомобілем «Тойота РАВ 4». Потім уточнивши всі прикмети автомобіля, який перебував у розшуку, виявили, що номер кузова зійшовся з номером кузова викраденого автомобіля. Після цього було виставлено засідки та спостереження за вказаним автомобілем з метою затримання осіб, які вчинили дане кримінальне правопорушення, так, як існує стала практика, що особа, яка викрала автомобіль, знову повертається до викраденого автомобіля. Скільки часу сиділи в засідці точно не пам`ятає, оскільки в той період вони затримали 5 груп викрадачів автомобілів. Увечері приблизно о 22-00 год. ним та його колегами, був помічений чоловік, який вийшов з першого під`їзду будинку, розташованого від заїзду у двір, чоловік озирнувся навколо себе і підійшов до автомобіля, відкрив двері та почав сідати в автомобіль за водійське кермо. При цьому відкрив за ручку, без спеціальних засобів. Коли свідок разом з колегами підбігли до цього чоловіка, він сидів за кермом. Цей чоловік сказав, що його звати ОСОБА_13 . Даного чоловіка він впізнає у присутньому в залі судового засідання обвинуваченому ОСОБА_8 .. Саме цю людину вони затримали у викраденому автомобілі. При затриманні ОСОБА_8 пояснив, що він викрав даний автомобіль у Дніпровському районі м. Києва. Потім було викликано слідчо-оперативну групу, яка проводила огляд затриманого ОСОБА_8 та автомобіля.

Свідок ОСОБА_14 - оперативний уповноважений УКР ГУ МВС України в м. Києві надав суду аналогічні показання.

Також вина ОСОБА_8 підтверджується доказами, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими судом, а саме:

-протоколом огляду місця події від 23.07.2015, згідно якого оглянуто ділянку місцевості, прилеглої до будинку № 8 по вул.. П.Тичини в м. Києві, на якій розташований паркувальний майданчик біля магазину «АТЛ», на якому зі слів потерпілого він напередодні залишив свій автомобіль (а.с. 66-69)

-протоколом огляду місця події (а.с. 70-71)

-протоколом огляду місця події від 23.07.2015, згідно якого оглянуто ділянку місцевості, прилеглої до будинку АДРЕСА_2 , де на момент огляду знаходився автомобіль «Тойота Рав 4» чорного кольору з д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 74-75)

-ілюстративною таблицею до протоколу огляду місця події за адресою: м. Київ, бульвар Дружби Народів, 20 (а.с. 89-120);

-речовими доказами у кримінальному провадженні.

На підставі зібраних та досліджених доказів, суд вважає доведеною винність ОСОБА_8 у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом (угон) та кваліфікує такі його дії за ч. 1 ст. 289 КК України.

Призначаючи вид та міру покарання, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує, що ОСОБА_8 вчинив тяжке кримінальне правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2004 року народження, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його майновій стан. Згідно характеристики за місцем проживання, скарг на ОСОБА_8 до ЖЕД «Печерськжитло» не надходило.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 суд визнає щире каяття, та відшкодування потерпілому збитків за розбите скло дверцят автомобіля.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням ступеню тяжкості, обставин злочину, його наслідків, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , з метою забезпечення ефективного виховного впливу на обвинуваченого, його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Обставиною, яка впливає на розмір покарання, на думку суду є наявність на утриманні ОСОБА_8 малолітньої дитини. З урахуванням цієї обставини суд призначає розмір покарання, наближений до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч.1 ст. 289 КК України.

Характер вчинених ОСОБА_8 дій на думку суду свідчить про їх спланованість та системний підхід до вчиненого їм кримінального правопорушення. Судом було встановлено, що обвинувачений протягом тривалого часу готувався до вчинення злочину, підшуковував та придбав знаряддя, пристосовані саме для такого злочину, заздалегідь приготував інші номерні знаки для викраденого автомобіля, узяв із собою рукавички.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що тільки покарання у виді позбавлення волі зможе забезпечити ефективний виховний вплив на обвинуваченого, його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Тому суд не знаходить підстав для застосування норми Закону, що передбачає призначення іспитового строку

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Взяти засудженого ОСОБА_8 під варту в залі суду в зв`язку із призначенням покарання у виді позбавлення волі, обравши йому запобіжний захід у виді взяття під варту та утримувати у Київському слідчому ізоляторі Державної пенітенціарної служби у м. Києві та Київській області.

Строк покарання обчислювати з моменту взяття під варту.

Речові докази - два чорні ключі з маркуванням «Тойота», які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві- знищити.

Автомобіль марки «Тойота Рав 4» номерний знак НОМЕР_1 залишити у володінні потерпілого; частини розбитого скла з автомобіля «Тойота Рав 4», які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві знищити; номерні знаки НОМЕР_2 , рукавички сірого кольору, блайзер синього кольору, який знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві знищити. 3 структури матеріалу, мікрочастки з переднього сидіння автомобіля «Тойота Рав 4» - залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження;

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення, а засудженим з моменту отримання копії вироку.

Суддя: