Справа №11-620/11 Головуючий у суді 1-ї інстанції - Семенюк
Категорія - Ухилення від відбування покарання у виді обмеження волі та у виді позбавлення волі Доповідач - Захарченко
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2011 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Захарченка О. П.,

суддів - Ященка В. А., Крамаренка В. І.,

з участю прокурора - Кравцової Л.М.,

засудженого ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 липня 2011 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець міста Конотоп ( вулиця Інтернатна,95 ) Сумської області, раніше судимий Конотопським міськрайонним судом Сумської області

-05.12.2002 року за ч.2 ст. 289, ст.69, ст.104, ст. 75 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки і з звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

- 22.02.2005 року за ч.3 ст. 185, ст. 304, ст.70, ст. 71 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки;

- 27.05.2010 року за ч.3 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК України до обмеження волі на строк 3 роки,

засуджений за ч.1 ст.390 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік та на підставі ст. 71 КК і з застосуванням ст.72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання частини невідбутого покарання за попереднім вироком йому визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк один рік і один місяць,

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним та засуджений за те, що він, відбуваючи в Конотопському виправному центрі №130 Управління Державного департаменту з питань виконання покарань у Сумській області призначене вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 травня 2010 року покарання у виді обмеження волі, на шлях виправлення не став, допустив систематичне порушення встановлених правил проживання у місцях обмеження волі, а саме - протягом року 12 разів вчинив порушення вимог пункту 29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Державного

департаменту України з питань виконання покарань від 25 грудня 2003 року №275, за що був підданий дисциплінарним стягненням.

У поданій апеляції засуджений ОСОБА_1 порушив питання про скасування вироку суду і направлення справи на новий судовий розгляд, вважає, що його покази про невчинення інкримінованого йому злочину залишилися не спростованими, а він незаконно і необгрунтовано засуджений до позбавлення волі, чим порушені його права, передбачені Конституцією України і кримінально-процесуальним законом.

Заслухавши суддю-доповідача, думку засудженого ОСОБА_1, який свою апеляцію підтримує, міркування прокурора Кравцової Л.М., яка заперечує проти апеляції, вважає її безпідставною, перевіривши вирок суду та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.22 КПК України, слідчий і особа, яка проводить дізнання, зобов"язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об"єктивного дослідження обставин справи, виявляти як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом"якшують і обтяжують його відповідальність.

Відповідно до вимог ст. 323 КПК України, вирок суду повинен бути законним і обгрунтованим, тобто постановленим за умови правильного застосування в ньому матеріального закону і дотримання при провадженні справи кримінально-процесуального закону та здійснення аналізу і оцінки всіх розглянутих у судовому засіданні доказів.

Ці вимоги закону органами досудового слідства і судом виконано не було, внаслідок чого допущено однобічність та неповноту досудового і судового слідства по справі, а тому доводи апеляції засудженого ОСОБА_1 щодо необґрунтованості вироку суду заслуговують на увагу.

Склад злочину за ч.1 ст.390 КК України передбачає вчинення особою, яка засуджена до обмеження волі, самовільного залишення місця обмеження волі або злісного ухилення від робіт, або систематичного порушення громадського порядку чи встановлених правил проживання.

Тому, з огляду на те, що ОСОБА_1 інкриміновано вчинення систематичного порушення правил проживання, та відповідно до вимог ст. 64 КПК України по даній справі підлягає встановленню і доведенню чи мали місце і якщо так, то які порушення засудженим ОСОБА_1 передбачених кримінально-процесуальним законодавством, відомчими нормативними актами та встановлених в Конотопському виправному центрі №130 розпорядком дня правил проживання засуджених до обмеження волі.

Однак, в ході досудового слідства по справі не були в повному обсязі встановлені фактичні обставини справи з цього питання, внаслідок чого ОСОБА_1 було пред"явлено неконкретизоване обвинувачення.

Зокрема, пред"явивши ОСОБА_1 обвинувачення за ч.1 ст.390 КК України з посиланням на обставини вчинення ним порушення порядку відбування покарання в частині виявлення у нього 20 липня 2010 року пляшки з рідиною, що мала характерний запах бродіння, намагання його 09 вересня 2010 року створити конфлікту ситуацію з представником адміністрації, невиходу його 06 листопада 2010 року на роботу у виробничу зону в першу зміну, нансення ним 10 січня і 13 січня 2011 року подряпин на верхній частині стола і на стіні під час перебування в ДІЗО, органами досудового слідства не визначено які безпосередньо норми са-

ме правил проживання, а не порядку відбування покарання у кожному з цих випадків порушив засуджений.

Також, органами досудового слідства пред"явлене ОСОБА_1 обвинувачення за ч.1 ст. 390 КК України мотивується посиланням на те, що він 08.11.2010 року, 13.11.2010 року, 22.11.2010 року, 02.01.2011 року, 05.01.2011 року , 06.01.2011 року допустив порушення розпорядку дня, за що також був підданий дисциплінарним стягненням.

При цьому, в умовах заперечення ОСОБА_1 вчинення частини зазначених порушень, органами досудового слідства обставини щодо зазначених порушень досліджені поверхово, в тому числі залишилося навіть не дослідженим питання про те, який саме розпорядок дня був встановлений в установі, де ОСОБА_1А відбував покарання, і які саме вимоги розпорядка дня порушені ОСОБА_1 в кожному з зазначених випадків, а лише мається посилання на порушення ним вимог п.29 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань від 25 грудня 2003 року №275, яким передбачено права та обов"язки засуджених і не передбачено норм, регламентуючих розпорядок дня в установі виконання покарань.

За таких умов по справі вбачається однобічність та неповнота досудового слідства, без усунення якої постановлення обґрунтованого вироку відносно ОСОБА_1 не вбачається законно можливим, і яка не може бути усунута в судовому засіданні.

Розглядаючи справу суд не звернув на вищевказану однобічність та неповноту досудового слідства уваги, у зв"язку з чим також допустив неповноту судового слідства, оскільки дослідив не всі докази, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому постановлений по справі відносно ОСОБА_1 вирок є незаконним і підлягає скасуванню на підставі ст.374 КПК України з поверненням справи прокурору на додаткове розслідування.

З огляду на те, що допущена по справі однобічність і неповнота досудового слідства може бути виправлена лише в порядку додаткового розслідування, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції засудженого в частині направлення справи внаслідок скасування постановленого по ній вироку на новий судовий розгляд.

Керуючись ст. ст. 362, 365, 366, 374 377 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 12 липня 2011 року відносно ОСОБА_1 скасувати, а справу повернути Сумському прокурору з нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах для організації проведення про ній додаткового розслідування.

Запобіжний захід ОСОБА_1 залишити взяття під варту.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4