23 вересня 2015 року Підволочиський районний суд Тернопільської області
в складі : головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4 обвинуваченої ОСОБА_5

12 серпня 2015 року близько 15-ї год. 00 хв., обвинувачена ОСОБА_5 мешканка села Токи Підволочиського району Тернопільської області, знаючи що в будинковолодінні, яке належить потерпілому ОСОБА_4 та його дружині, розташованому в селі Токи Підволочиського району Тернопільської області ніхто не проживає, вирішила скоїти крадіжку належного їм майна.
З метою вчинення крадіжки, близько 15 ї години 10 хвилин підійшла до вхідних воріт даного будинковолодіння, переконавшись що за нею ніхто не спостерігає, викрала двосекційні металеві ворота, загальна вага яких 80 (вісімдесят) кілограм, які в подальшому реалізувала невстановленим досудовим слідством особам як металобрухт вартістю по 3 ( три ) гривні за один кілограм, заподіявши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 240 ( двісті сорок) гривень.
В судовому засіданні обвинувачена вину свою визнала повністю, в скоєному розкаялася і повідомила, що вона, разом з членами своєї сім`ї постійно проживає в селі Токи Підволочиського району Тернопільської області. Неподалік від будинку де вони проживають, знаходиться будинок, в якому давно ніхто не проживає, котрий належав матері ОСОБА_6 дружині ОСОБА_7 .
12 серпня цього року, після обіду вона гуляла по вулиці з дітьми. Коли проходила біля будинку потерпілого, побачила машину, яка збирала металолом і вирішила викрасти металічні ворота, які здати як металолом. Зупинивши автомобіль вона запропонувала придбати ці ворота, заявивши, що це її будинок. На її прохання, чоловіки, котрі знаходилися в автомашині самі зняли ворота, заплатили їй гроші в сумі 128 ( сто двадцять вісім ) гривень, які вона витратила на придбання продуктів харчування для дітей.
Крім визнання вини самою обвинуваченою, вина її у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення доведена також іншими доказами, дослідженими і перевіреними в судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_4 підтвердив факт викрадення з належного йому і його дружині будинку, в якому більше десяти років ніхто не проживає, металевих воріт. Однак повідомив, що цивільного позову не заявляв і заявляти не буде, претензій до обвинуваченої не має, просить її суворо не карати.
З протоколу проведення слідчого експерименту від 27 серпня 2015 року за участю потерпілого, обвинуваченої, в присутності понятих видно, що 12 серпня 2015 року близько 15 ї години ОСОБА_5 зупинила автомобіль, який проїжджав по вулиці і збирав металолом, відвела їх до господарства Новосад, повідомивши що це її будинок і вона хоче продати ворота. На її прохання чоловіки, які знаходилися в машині зняти і погрузити ворота у свій автомобіль, після чого, отримавши грошові кошти пішла додому.
Згідно довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестметал», яке займається заготівлею, переробкою металобрухту чорних металів ( ліцензія № 292588, видана 29 травня 2014 року Міністерством промислової політики України) вбачається, що станом на 12 серпня 2015 року закупівельна ціна брухту чорних металів становить 3000.0 грн. за тонну.
Таким чином, вартість викраденого становить 240 ( двісті сорок гривень ) (80х3 = 240) .
Дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, оскільки обвинувачена раніше притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Обираючи обвинуваченій міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, дані про її особу: позитивно характеризуються за місцем проживання, вину свою визнала і в скоєному щиро розкаялася, являється матір`ю двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Обставинами, що пом`якшують покарання є: щире каяття обвинуваченої, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин які обтяжують покарання обвинуваченій не виявлено.
Враховуючи наведене, суд вважає що обвинуваченій слід призначити покарання у виді позбавлення волі.
Однак, приймаючи до уваги всі вищеперераховані обставини: позитивні характеристики з місця проживання, щире розкаяння, думку потерпілого, який просить суворо не карати, обставини, які пом`якшують покарання, суд приходить до переконання що до неї слід застосувати ст. ст. 75, 76, 79 КК України звільнивши від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.
Цивільний позов потерпілим не заявлявся.
Речові докази і судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити їй покарання 2 ( два ) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 1 ( один ) рік.
Керуючись ст. 76, 79 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої інспекції;
- повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності скарги, а у випадку оскарження вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: