Справа № 346/2798/15-к
Провадження № 11-кп/779/25/2016
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Коломийського міськрайонного суду від 06 листопада 2015 року у кримінальному провадженні за № 0000363 про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколівка, Косівського району, Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, депутатом не обирався, судимого Косівським районним судом Івано-Франківської області:

-28.12.2007 року за ст.ст. 185 ч.3, 187 ч. 3 (із застосуванням ст.69 Кримінального кодексу України (далі КК України), 304, 307 ч.1 КК України. На підставі ст.ст. 70,71 КК України остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців з конфіскацією майна;

-23.04.2010 року за ст.395 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 місяць;

-08.06.2011 року за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

-05.12.2013 року за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

-17.06.2015 року за ст.ст. 185 ч.3, 263 ч. 2, 395 КК України.

На підставі ст.70 КК України остаточне покарання визначено у виді позбавлення волі на строк 3 роки, вирок набрав законної сили 25.08.2015 року,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,-

в с т а н о в и л а :
вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання, призначеного вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 17.06.2015 року, остаточне покарання ОСОБА_7 визначено у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 4 (чотири) місяці.

Строк відбуття обвинуваченому ОСОБА_7 остаточного покарання постановлено рахувати з 24 квітня 2015 року з 14 год., тобто з часу його фактичного затримання.

Постановлено застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 05 січня 2016 року включно.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав на вказаний вирок апеляційну скаргу, у якій не оспорюючи кваліфікації вчиненого, вважає вирок суду в частині призначеного покарання надто суворим та просить оскаржуваний вирок скасувати та направити матеріали кримінального провадження на новий судовий розгляд.

Як встановлено судом першої інстанції, обвинувачений, будучи неодноразово судимим, та, маючи непогашені судимості за злочини проти власності, на шлях виправлення не став та правильних висновків для себе не зробив, а й надалі продовжив злочинну поведінку. Так, 21.03.2015 року близько 22.00 год., обвинувачений, перебуваючи в АДРЕСА_2 , умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, таємно проник через вхідні двері до житлового будинку, який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 2700 грн., які належать потерпілому ОСОБА_10 . Після вказаної крадіжки обвинувачений місце вчинення злочину покинув, а грошові кошти витратив на власні потреби, чим спричинив потерпілому майнову шкоду в зазначеному розмірі, яку не відшкодовано на час ухвалення даного вироку.

Доводами апеляційної скарги обвинуваченого є його покликання на те, що призначене йому покарання є занадто суворим.

Під час апеляційного розгляду прокурор вважає вирок суду законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін.

Обвинувачений ОСОБА_7 просив задовольнити вимоги поданої ним апеляційної скарг, скасувати оскаржуваний ним вирок та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Зазначив, що судом першої інстанції при призначенні йому покарання не враховано незадовільний стан його здоров`я, позитивну характеристику та визнання ним своєї вини в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу подану обвинуваченим та просив її задовольнити, а вирок суду змінити.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши думку прокурора, доводи обвинуваченого та захисника, обговоривши мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочину, за які він засуджений, а також правильність кваліфікації його дій не оспорюються і апеляційному перегляду згідно ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) не підлягають.

Що стосується покликання обвинуваченого на суворість призначеного йому покарання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими.

Відповідно до ст. 65 КК України загальними принципами призначення покарання, є призначення покарання в межах санкції статті КК України, яка передбачає відповідальність за вчинений злочин, з врахуванням положень загальної частини КК України, а також ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції належним чином врахував всі обставини вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, зокрема, його молодий вік, позитивну характеристику за місцем проживання (а.п. 103), а також те, що він хворіє на вегето-судинну дистонію та хронічний вірусний гепатит, що підтверджується даними довідки, виданої Івано-Франківською УВП (12) від 15.09.2015 року (а.п.105), тобто ті обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі.

Крім того, судом першої інстанції враховано обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема, його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, та призначив ОСОБА_7 покарання за скоєне, яке не можна вважати надто суворим.

Колегія суддів вважає, що суд повно та всебічно розглянув справу та з урахуванням того, що обвинувачений ОСОБА_7 будучи неодноразово судимим, та, маючи непогашені судимості за злочини проти власності на шлях виправлення не став та правильних висновків для себе не зробив, а й надалі продовжив злочинну поведінку, постановив законний, обґрунтований, справедливий вирок і призначене покарання обвинуваченому є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім того слід зазначити, що у зв`язку з набранням 24.12.2015 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та внесенням змін у ст. 72 КК України колегія суддів вважає необхідним зарахувати обвинуваченому у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 24 квітня 2015 року по 21 січня 2016 року включно.

К е р у ю ч и с ь ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Коломийського міськрайонного суду від 06 листопада 2015 року щодо нього - без зміни.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк призначеного покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 24 квітня 2015 року по 21 січня 2016 року включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2