Провадження №1-кп/761/223/2015
В И Р О К
іменем України
23 листопада 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

захисників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16

перекладачів ОСОБА_17 , ОСОБА_18

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № № 120 141 001 000 115 60 відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який одружений, має малолітню дитину 2010 року народження, не працює, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , не має судимості,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, який не одружений, має неповнолітню дитину 1999 року народження, не працює, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Єревана, громадянина Вірменії, з середньою освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований по АДРЕСА_3 , проживає по АДРЕСА_4 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
Відповідно до висунутого обвинувачення 21 жовтня 2014 року ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_19 та ОСОБА_12 розробили спільний план по проникненню в чуже житло та вчиненню крадіжки чужого майна із житла. З метою вчинення зазначеного кримінального правопорушення ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_12 та ОСОБА_10 заздалегідь підготували інструмент для пошкодження та відчинення замків квартирних дверей, за допомогою якого повинні були зламувати замки квартир. 21 жовтня 2014 року ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_19 та ОСОБА_12 приїхали на пр. Перемоги в м. Києві з метою підшукування зручної квартири для вчинення крадіжки чужого майна. Приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_12 та ОСОБА_10 підійшли до будинку АДРЕСА_5 та зайшли в під`їзд № 1 вказаного будинку з метою вчинити крадіжку з квартири.

В подальшому ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_12 та ОСОБА_10 піднялись на шостий поверх вказаного будинку та з метою власного збагачення вирішили проникнути в квартиру АДРЕСА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення крадіжки чужого майна, приблизно о 10 годині 30 хвилин, ОСОБА_11 за допомогою заздалегідь підготовленого металевого ключа і викрутки зламав один врізний замок квартири АДРЕСА_6 , після чого ОСОБА_12 спільно із ОСОБА_10 проникли до приміщення даної квартири, звідки викрали наступні речі: грошові кошти в сумі 600 гривень; парасольку чоловічу чорного кольору, вартістю 100 гривень; пудреницю срібного кольору, вартістю 50 гривень; дві пари трусів чоловічих, загальною вартістю 60 гривень; три пари шкарпеток «Житомирські», загальною вартістю 60 гривень; туалетну воду «Дарк Драгон», вартістю 100 гривень; одну упаковку мила, в якій знаходилось 4 штуки мила, загальною вартістю 8 гривень; 3 штуки мила в різних упаковках, загальною вартістю 6 гривень; дві пачки чаю «Фуршет» та «Батік», загальною вартістю 50 гривень; банку кави «Нескафе», масою 90 грам, вартістю 60 гривень; шкіряний гаманець коричневого кольору без грошей, вартістю 100 гривень; 10 пачок цигарок «Ротмансон», загальною вартістю 130 гривень.

А всього, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , з проникненням у житло, таємно викрали майно, що належить ОСОБА_7 на суму 1 264 гривні, після чого з місця вчинення злочину зникли та розпорядились викраденим на власний розсуд.

Такі дії ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.

В подальшому, після злому замків квартири АДРЕСА_7 , приблизно о 10 годині 45 хвилин, ОСОБА_11 , з метою таємного повторного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, піднявся на 9-й поверх даного під`їзду, де помітив відчинені двері до загального коридору, що веде до входу в квартири АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 та АДРЕСА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до полиці та викрав: три пари жіночого взуття, а саме: шкіряні чоботи темно-сірого кольору, вартістю 5 100 гривень; шкіряні чоботи кольору «Хакі», вартістю 2 000 гривень; кросівки «Kenzo» червоного кольору, вартістю 2 900 гривень, що належать ОСОБА_8 та з вішалки таємно викрав дублянку, вартістю 2 000 гривень, що належить ОСОБА_9 .

А всього, ОСОБА_11 таємно викрав особисте майно ОСОБА_8 на загальну суму 10 000 гривень, та дублянку вартістю 2 000 гривень, що належить ОСОБА_9 , після чого з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Такі дії ОСОБА_11 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України як повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав, однак заперечував, що вступав в попередню змову з ОСОБА_12 , оскільки останній не був обізнаний про наміри вчинити крадіжку. Надав показання, що 21 жовтня 2014 року ОСОБА_11 попросив його під`їхати з приводу роботи. Він приїхав на обумовлене місце, там знаходився ОСОБА_12 разом з Каманяном, а потім приїхав і ОСОБА_11 . Вони разом направилися з приводу працевлаштування. По дорозі ОСОБА_11 запропонував йому обійти декілька будинків і подивитись в яких квартирах можна відчинити замок, щоб вчинити крадіжку, оскільки у нього хвора мати та йому потрібні гроші на лікування. При цьому ОСОБА_12 та ОСОБА_20 йшли позаду них та цю розмову не чули. Він погодився на пропозицію ОСОБА_11 та вони разом зайшли в під`їзд одного з будинків, ОСОБА_12 пішов за ними. Він з ОСОБА_12 залишився на п`ятому поверсі, а ОСОБА_11 піднявся на шостий поверх, відчинив квартиру та спустився до них. Після цього він з ОСОБА_12 , який не був обізнаний з тим, що відбувається, піднялись на шостий поверх та зайшли в квартиру. ОСОБА_12 залишився біля входу, а він зайшов в середину квартири та взяв там речі, які склав в поліетиленовий пакет. Після цього вони вийшли з квартири і він передав ОСОБА_12 пакет з речами. Коли вони виходили з під`їзду, їх одразу затримали працівники міліції та вилучили речі.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень визнав, однак заперечував, що вступав в попередню змову з ОСОБА_12 . Надав показання, що 21 жовтня 2014 року він зателефонував ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та Каманяну з приводу працевлаштування та домовився з ними зустрітися. Коли вони зустрілись та йшли по вулиці, він запропонував ОСОБА_10 вчинити крадіжку та повідомив, що має з собою ключ для відкриття дверей. При цьому ОСОБА_12 та ОСОБА_21 йшли позаду них та взагалі не знали куди вони йдуть. ОСОБА_10 погодився на його пропозицію та вони зайшли в під`їзд будинку. ОСОБА_12 пішов за ними. ОСОБА_10 та ОСОБА_12 залишилися на п`ятому поверсі палити, а він піднявся на шостий поверх, де відчинив двері квартири, але злякався заходити і спустився вниз. ОСОБА_10 зрозумів, що він відчинив двері. Після цього він пішов на дев`ятий поверх даного під`їзду, де помітив відчинені двері до загального коридору. Там він взяв взуття та дублянку, після чого спустився під під`їзд, де чекав хлопців. Коли ОСОБА_10 та ОСОБА_12 виходили з під`їзду, до них підійшли працівники міліції, провели обшук та затримали їх. Зазначив, що вчинив злочини, оскільки у нього хвора матір, якій потрібна була операція, а коштів у нього не було. Також заперечував вартість викрадених ним речей, а саме трьох пар взуття та дублянки, оскільки вважав, що їх вартість значно нижче, так як ці речі не були новими.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, заперечував, що вступав в попередню змову з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , зазначив, що не був обізнаний про їх намір вчинити крадіжку. Надав показання, що 21 жовтня 2014 року йому зателефонував ОСОБА_11 з приводу працевлаштування. Він з ОСОБА_21 поїхав на місце зустрічі, де вже був ОСОБА_10 та через деякий час приїхав ОСОБА_11 . Вони разом пішли працевлаштовуватися, він з ОСОБА_21 йшли позаду за ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Потім ОСОБА_11 та ОСОБА_10 пішли в під`їзд будинку. Він також пішов за ними, оскільки вважав, що там може знаходитися офіс, де він повинен був працевлаштуватися. Вони піднялися на п`ятий поверх, а ОСОБА_11 піднявся вище. Потім ОСОБА_11 спустився, при цьому він нічого не казав, а ОСОБА_10 пішов наверх та покликав його. ОСОБА_10 зайшов в кваритиру, а коли вийшов дав йому пакет і сказав спускатись. Коли вони виходили з під`їзду, їх одразу затримали працівники міліції.

На обґрунтування винуватості обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, сторона обвинувачення посилається на докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом, а саме:
- показання потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що 21 жовтня 2014 року коли вона вийшла зі своєї квартири побачила, що двері загального коридору відчинені. В загальному коридорі завжди було багато взуття, а вона помітила, що взуття стало значно менше. Потім вона побачила, що зникла чоловіча дублянка, яку вона придбала у 2003-2004 роках. Після цього вона подзвонила сусідці й та повідомила, що в неї також зникло взуття;

- показання потерпілої ОСОБА_8 , яка в судовому засіданні пояснила, що в жовтні 2014 року до неї зранку подзвонила сусідка та сказала, що з загального коридору зникли речі. В неї зникло дві пари шкіряних чобіт, одна з яких належить її матері, та кросівки;

- показання потерпілого ОСОБА_7 , який в судовому засіданні пояснив, що в жовтні 2014 року, коли він перебував на роботі, йому на мобільний телефон зателефонували та повідомили, що двері до його квартири відчинені. Коли він приїхав, він виявив зникнення з квартири грошових коштів в сумі 600 гривень, парасольки, шкарпеток, трусів, туалетної води, мила, чаю, шкіряного гаманця, 10 пачок цигарок;

- дані, що містяться в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21 жовтня 2014 року, відповідно до яких ОСОБА_9 зазначила, що 21 жовтня 2014 року близько 12 години за адресою: АДРЕСА_5 в загальному коридорі біля квартири АДРЕСА_8 виявила крадіжку чоловічої дублянки;
- дані, що містяться в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21 жовтня 2014 року, відповідно до яких ОСОБА_8 зазначила, що 21 жовтня 2014 року близько 12 години 10 хвилин за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 27 в загальному коридорі біля квартири АДРЕСА_9 виявила крадіжку жіночих чобіт, жіночих кросівок та жіночих чобіт кольору «хакі»;
- дані, що містяться в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21 жовтня 2014 року, відповідно до яких ОСОБА_7 зазначив, що 21 жовтня 2014 року, в період часу з 07 години 50 хвилин по 13 годину, за адресою: АДРЕСА_5 невідома особа шляхом пошкодження замка проникла до квартири АДРЕСА_6 та викрала грошові кошти в сумі 600 гривень, три пари шкарпеток, дві пари трусів, картку «Приватбанку», парасольку, флакон одеколону та блок цигарок;
- дані, що містяться в протоколі огляду місця події від 21 жовтня 2014 року з фототаблицею до нього, відповідно до яких оглянуто загальний коридор, який розташований по пр. Перемоги, 27 в м. Києві на дев`ятому поверсі;
- дані, що містяться в протоколі огляду місця події від 21 жовтня 2014 року з фототаблицею до нього, відповідно до яких оглянуто частину земельної ділянки, яка розташована навпроти буд АДРЕСА_5 , де знаходиться ОСОБА_11 поряд з яким розташований пакет білого кольору, в якому знаходились зимова дублянка чоловіча сірого кольору та три пари жіночого взуття. Крім цього оглянуті дві сумки, в одній з яких знаходились речі, в тому числі дві викрутки, універсальні магніти для відкриття дверей в кількості 6 штук, брелок з ключем та двома магнітами, металевий предмет для зламу серцевини замків;
- дані, що містяться в протоколі огляду місця події від 21 жовтня 2014 року з фототаблицею до нього, відповідно до яких оглянуто частину земельної ділянки, яка розташована навпроти будинку АДРЕСА_5 , де знаходиться ОСОБА_12 , який тримав в руках пакет білого кольору, в якому знаходились дві пачки чаю «Фуршет» та «Батік», чотири пачки цигарок «Ротмансон», упаковка туалетного мила «№1», в кількості 4 штук, мило «Управдом» в кількості 3 штук, туалетна вода «Драгон Дарк», банка кави «Нескафе», дві пари трусів чоловічих сірого кольору, три пари шкарпеток «Житомирські», шкіряний гаманець коричневого кольору;
- дані, що містяться в протоколі огляду місця події від 21 жовтня 2014 року з фототаблицею до нього, відповідно до яких оглянуто частину земельної ділянки, яка розташована навпроти буд АДРЕСА_5 , де знаходиться ОСОБА_10 , який надав речі, в тому числі, грошові кошти в сумі 600 гривень, парасолю чоловічу, пудреницю та пояснив, що ці речі він викрав з квартири АДРЕСА_7 ;
- дані, що містяться в протоколі огляду місця події від 21 жовтня 2014 року з фототаблицею до нього, відповідно до яких оглянуто квартиру АДРЕСА_7 , та виявлено пошкодження замка у вхідних дверях та розкидані речі в квартирі;

- дані, що містяться у постанові про визнання речових доказів від 23 жовтня 2014 року, відповідно до яких виявлені та вилучені в ході оглядів місця події від 21 жовтня 2014 року речі та грошові кошти визнані речовими доказами;
- дані, що містяться у протоколах відібрання експериментальних зразків для експертного дослідження від 21 жовтня 2014 року, відповідно до яких відібрана дактилокарта зі зразками відбитків пальців рук ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 ;

- дані, що містяться у висновку експерта № 1541 від 14 листопада 2014 року, відповідно до яких дослівно: «1. Слід папілярного узору на слідосприймаючій поверхні відрізку липкої стрічки, з найбільшими розмірами сторін 22х19 мм, вилучений в ході огляду місця події від 21 жовтня 2014 року за адресою: АДРЕСА_11 , - непридатний для ідентифікації по ньому особи. 2. У зв`язку із непридатністю сліду папілярного узору на слідосприймаючій поверхні відрізку липкої стрічки, з найбільшими розмірами сторін 22х19 мм, - ідентифікаційне дослідження не виявилось можливим»;
- дані, що містяться у рапорті ст.оперуповноваженого ОСОБА_22 від 21 жовтня 2014 року, відповідно до яких зазначено про затримання ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які вчинили крадіжку речей, що належать ОСОБА_23 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до повноважень суду, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, безпосередньо дослідивши наведені вище докази сторони обвинувачення в їх сукупності, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, дійшов наступного висновку.
Так, судом встановлено, що 21 жовтня 2014 року ОСОБА_11 зустрівся із ОСОБА_19 та ОСОБА_12 по пр. Перемоги в м. Києві, оскільки попередньо домовлялися про зустріч з приводу працевлаштування. Під час зустрічі ОСОБА_11 спільно із ОСОБА_19 розробили спільний план по проникненню в чуже житло та вчиненню крадіжки чужого майна із житла. З метою вчинення зазначеного кримінального правопорушення ОСОБА_11 заздалегідь підготував інструмент для пошкодження та відчинення замків квартирних дверей, за допомогою якого він повинен був зламувати замки дверей квартир. Реалізуючи свій злочинний умисел, приблизно о 10 годині 30 хвилин ОСОБА_11 разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , який не був обізнаний про наміри ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , підійшли до будинку АДРЕСА_5 та зайшли в під`їзд АДРЕСА_12 .

В подальшому ОСОБА_11 за допомогою заздалегідь підготовленого металевого ключа і викрутки зламав один врізний замок дверей квартири АДРЕСА_6 , після чого ОСОБА_10 разом з ОСОБА_12 , який не був обізнаний про наміри ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , зайшли до приміщення даної квартири, звідки ОСОБА_10 викрав наступні речі: грошові кошти в сумі 600 гривень; парасольку чоловічу чорного кольору, вартістю 100 гривень; дві пари трусів чоловічих, загальною вартістю 60 гривень; три пари шкарпеток «Житомирські», загальною вартістю 60 гривень; туалетну воду «Дарк Драгон», вартістю 100 гривень; одну упаковку мила, в якій знаходилось 4 штуки мила, загальною вартістю 8 гривень; 3 штуки мила в різних упаковках, загальною вартістю 6 гривень; дві пачки чаю «Фуршет» та «Батік», загальною вартістю 50 гривень; шкіряний гаманець коричневого кольору без грошей, вартістю 100 гривень; 10 пачок цигарок «Ротмансон», загальною вартістю 130 гривень.

А всього, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_10 , з проникненням у житло, таємно викрали майно, що належить ОСОБА_7 на загальну суму 1 214 гривень, завдавши останньому матеріальної шкоди.

При цьому ОСОБА_11 та ОСОБА_10 виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, оскільки одразу після скоєння крадіжки, при віході з під`їзду, вони були затримані працівниками міліції.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вину свою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнали, розповіли про обставини вчинення ними кримінального правопорушення, які зазначені вище. При цьому зазначили, що не вступали в попередню змову з ОСОБА_12 , спрямовану на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло.

Крім визнання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 своєї вини у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, їх винуватість підтверджується сукупністю досліджених доказів у справі, а саме: показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який виявив крадіжку з його квартири грошових коштів та речей; даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 21 жовтня 2014 року з фототаблицею до нього, відповідно до яких оглянуто квартиру АДРЕСА_7 та виявлено пошкодження замка у вхідних дверях та розкидані речі в квартирі; даними, що містяться в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21 жовтня 2014 року, відповідно до яких ОСОБА_7 зазначив про пошкодження замка в дверях до його квартири та викрадення грошових коштів і речей; даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 21 жовтня 2014 року з фототаблицею до нього, відповідно до яких, в одній із сумок, що знаходилась біля ОСОБА_11 , знаходилось дві викрутки, універсальні магніти для відкриття дверей в кількості 6 штук, брелок з ключем та двома магнітами, металевий предмет для зламу серцевини замків; даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 21 жовтня 2014 року з фототаблицею до нього, відповідно до яких ОСОБА_10 надав речі, в тому числі, грошові кошти в сумі 600 гривень, парасолю чоловічу, пудреницю та пояснив, що ці речі він викрав з квартири АДРЕСА_7 .
Що стосується доводів захисника ОСОБА_15 щодо визнання протоколів огляду місця події від 21 жовтня 2014 року за участю обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , недопустимими доказами, з тих підстав, що вони складені з порушенням вимог ст. 104-106 КПК та слідчі дії проведені з порушенням права осіб на захист, то вони є безпідставними.

Так, під час огляду місця події 21 жовтня 2014 року ОСОБА_11 та ОСОБА_10 кожному окремо у відповідності з ч. 3 ст. 42 КПК України роз`яснені права, відповідно до яких, крім іншого, роз`яснено право на першу вимогу мати захисника та право відмовитися давати пояснення з приводу підозри, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , що міститься у протоколах огляду місця події від 21 жовтня 2014 року. При цьому ОСОБА_11 та ОСОБА_10 не виявляли бажання мати захисника. Будь-яких істотних порушень вимог ст. 104-106 КПК України під час складання протоколів огляду місця події від 21 жовтня 2014 року та додатків до них за участю обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які б могли вплинути на достовірність даних, отриманих під час проведення зазначених процесуальних дій, судом не встановлено, вказані протоколи підписано учасниками слідчої дії, у тому числі обвинуваченими ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , без будь-яких зауважень, заяв та доповнень.

Щодо доводів захисника ОСОБА_15 про фальсифікацію та штучне створення доказів під час досудового розслідування, оскільки допити потерпілих були проведені до внесення відомостей до ЄРДР та у протоколах їх допитів містяться виправлення, що є суттєвим порушенням вимог КПК, суд дійшов наступного висновку.

Так, у відповідності з ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Згідно з положеннями вимог ч. 3 ст. 370 КПК України суд обґрунтовує рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

З огляду на викладене, оскільки дані, що містяться у протоколах допитів потерпілих під час досудового розслідування судом не досліджувалися, а отже суд не надає оцінку таким даним як доказам у кримінальному провадженні.

Таким чином, доводи захисника про фальсифікацію та штучне створення доказів під час досудового розслідування, не беруться судом до уваги.
Проаналізувавши в сукупності наведені вище докази, користуючись своїм правом, визначеним ст. 337 КПК України, суд вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_11 та ОСОБА_10 обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, враховуючи, що це покращує становище осіб, стосовно яких здійснюється кримінальне провадження та викликано необхідністю надання правильної правової кваліфікації їх діям.

Так, крадіжка (таємне викрадення чужого майна), відповідальність за яку передбачена статтею 185 КК, вважається закінченою з моменту, коли винна особа вилучила майно і отримала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення крадіжки.

Згідно з частиною другою статті 15 КК замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Нормативне визначення закінченого і незакінченого злочину в поєднанні з фактичними обставинами справи, дають підстави суду дійти висновку, що дії ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які проникли до житла, заволоділи майном потерпілого ОСОБА_7 , і саме в той момент, як тільки вони вийшли з під`їзду з викраденим, одразу були затримані працівниками міліції, не утворюють закінченої крадіжки чужого майна, а мають розцінюватись як замах на крадіжку і кваліфікуватися за ч. 2 ст. 15 та ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки вони не мали реальної можливості розпорядитися викраденим майном на свій розсуд.
Така правова позиція повністю грунтується на правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в рішеннях від 24 жовтня 2013 року (справа 5-40кс13) та від 25 червня 2015 року (справа 5-96кс15) і яка у відповідності зі ст. 458 КПК України є обов`язковою для суду при ухваленні рішення.
При цьому, суд вважає необхідним виключити з обвинувачення вказівку про наявність попередньої змови між ОСОБА_11 , ОСОБА_19 та ОСОБА_12 , спрямованої на таємне викрадення чужого майна, поєднаної з проникненням у житло, а також спільність їх дій щодо підготовки інструменту для пошкодження та відчинення замків квартирних дверей, оскільки в судовому засіданні не здобуто доказів на підтвердження зазначених обставин.

Також, суд вважає необхідним виключити з обвинувачення вказівку про таємне викрадення у потерпілого ОСОБА_7 пудрениці срібного кольору, вартістю 50 гривень та банки кави «Нескафе» масою 90 грам, вартістю 60 гривень, оскільки як зазначив у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 у нього не було вказаних речей і вони йому не належать.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що дії обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло, не доведений до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

Щодо висунутого обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, то стороною обвинувачення не доведено, що ним вчинене вказане кримінальне правопорушення.

Так, наведеними стороною обвинувачення показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який не був очевидцем події злочину, даними, що містяться в протоколі прийняття заяви від ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення, а також даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 21 жовтня 2014 року з фототаблицею до нього, відповідно до яких оглянуто квартиру АДРЕСА_7 , підтверджується лише факт крадіжки речей потерпілого ОСОБА_7 , але не доводять участі ОСОБА_12 у ній.
Дані, що містяться у постанові про визнання речових доказів від 23 жовтня 2014 року, протоколі відібрання експериментальних зразків для експертного дослідження від 21 жовтня 2014 року та висновку експерта № 1541 від 14 листопада 2014 року, на які посилається прокурор як на доказ вини обвинуваченого ОСОБА_12 , ніяких чином не підтверджують причетність ОСОБА_12 до вчинення крадіжки.
Рапорт ст.оперуповноваженого ОСОБА_22 від 21 жовтня 2014 року, наданий стороною обвинувачення, хоча і містить певну інформацію, але не є процесуальним джереломдоказів у відповідності зі ст. 84 КПК України, відповідно до якої процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів, та не є документом у розумінні ст. 99 КПК України.
Дані, що містяться в протоколі огляду місця події від 21 жовтня 2014 року з фототаблицею до нього, відповідно до яких оглянуто частину земельної ділянки, яка розташована навпроти будинку АДРЕСА_5 , де знаходиться ОСОБА_12 , який тримав в руках пакет білого кольору, в якому знаходились дві пачки чаю «Фуршет» та «Батік», чотири пачки цигарок «Ротмансон», упаковка туалетного мила «№1» в кількості 4 штук, мило «Управдом» в кількості 3 штук, туалетна вода «Драгон Дарк», банка кави «Нескафе», дві пари трусів чоловічих сірого кольору, три пари шкарпеток «Житомирські», а також шкіряний гаманець коричневого кольору, суд не вважає належно здобутими доказами, а отже, і допустимими, виходячи з наступного.
Як убачається з протоколу огляду місця події від 21 жовтня 2014 року було здійснено огляд місцевості навпроти будинку АДРЕСА_5 , під час якого у ОСОБА_12 в руках перебував пакет білого кольору, в якому знаходились вказані вище речі. При цьому ОСОБА_12 зазначив, що викрав вказані речі з квартири АДРЕСА_7 .
Згідно з ч. 3 ст. 223 КПК України слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення слідчої (розшукової) дії осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені цим Кодексом, а також відповідальність, встановлена законом.
Проте, як вбачаться з протоколу огляду місця події від 21 жовтня 2014 року ОСОБА_12 не були роз`яснені його права та обов`язки, хоча як вбачається із даних, що містяться у протоколі, він був присутнім під час проведення зазначеної процесуальної дії як підозрюваний.
На підтвердження роз`яснення ОСОБА_12 прав і обов`язків, передбачених КПК України, прокурор надала в судовому засіданні протокол допиту підозрюваного ОСОБА_12 .
Проте, допит ОСОБА_12 як підозрюваного відбувався 21 жовтня 2014 року у період часу з 21 год. 30 хв. до 21 год. 45 хв., а огляд місця події за його участю як підозрюваного відбувався до цього в той же день у період часу з 13 год 35 хв. до 14 год. 00 хв.
Також, положеннями ч. 3 ст. 29 КПК України передбачено, що прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно із п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.
Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_12 є громадянином Вірменії, українською мовою не володіє, потребує послуг перекладача. Проте таке право ОСОБА_12 не роз`яснювалось, відповідного перекладача під час проведення огляду місця події не залучалось, що є істотним порушенням його прав.
Крім того, в порушення вимог ст. 104 КПК України, в протоколі відсутній підпис ОСОБА_12 , яким би він засвідчив факт ознайомлення із текстом протоколу. Факт його відмови від підписання протоколу не зазначений у протоколі та не засвідчений підписами понятих.
Також, згідно зі ст. 237 КПК України при проведенні огляду всі вилучені речі і предмети підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. В той же час, у зазначеному протоколі взагалі не містяться відомості щодо огляду речей, які були об`єктом крадіжки та їх способу опечатування.
При цьому в протоколі зазначаєтьсяпро наявність чотирьох пачок цигарок «Ротмансон», а в постанові про визнання речових доказів від 23 жовтня 2014 року зазначається про вилучення в ході огляду місця події вже десяти пачок цигарок «Ротмансон».
За наведених вище обставин суд вважає, що дані, що містяться у протоколі огляду місця події від 21 жовтня 2014 року за участю ОСОБА_12 зібрані з істотним порушенням норм діючого кримінального процесуального законодавства, а тому не можуть визнаватися допустимим доказом.
Також прокурором не були спростовані доводи обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 про те, що останній не вчиняв крадіжки речей за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .
Інших доказів на підтвердження винуватості у вчиненні інкримінованого ОСОБА_12 злочину стороною обвинувачення не надано.
У відповідності з вимогами ст. 62 Конституції України, п. 23 Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» із змінами та доповненнями, в основу вироку можуть бути покладені тільки достовірні докази, досліджені в судовому засіданні. Обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.
Оскільки стороною обвинувачення не була доведена винуватість ОСОБА_12 поза розумними сумнівами, тому всі сумніви щодо доведеності винуватості останнього слід тлумачити на його користь.
Отже, з урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне виправдати обвинуваченого ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 185 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що ним вчинене вказане кримінальне правопорушення.

Крім того, дослідивши всі надані стороною обвинувачення докази в частині обвинувачення ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 185 КК України, суд дійшов висновку, що прокурором не доведено, що в його діянні є склад цього кримінального правопорушення, виходячи з наступного.
Так, під час судового розгляду судом встановлено, що 21 жовтня 2014 року, приблизно о 10 годині 45 хвилин, ОСОБА_11 , з метою таємного повторного викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, піднявся на 9-й поверх під`їзду № 1 в будинку АДРЕСА_5 , де помітив відчинені двері до загального коридору, що веде до входу в квартири АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 та АДРЕСА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_11 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до полиці та викрав три пари жіночого взуття, а саме: шкіряні чоботи темно-сірого кольору; шкіряні чоботи кольору «Хакі»; кросівки «Kenzo» червоного кольору, що належать ОСОБА_8 та з вішалки таємно викрав дублянку, що належить ОСОБА_9 , після чого при віході з під`їзду, він був затриманий працівниками міліції.

Дані обставини не оспорюються самим обвинуваченим та узгоджуються з показаннями потерпілої ОСОБА_9 , потерпілої ОСОБА_8 , а також з іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, наведеними вище.
Разом з цим, у відповідності зі ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, крім іншого, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Згідно зі ст. 92 КПК України обов`язок доказування цих обставин, покладається на прокурора.

У відповідності зі ст. 242 КПК або слідчий або прокурор зобов`язаний звернутись до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків.

Згідно зі ст. 332 КПК України під час судового розгляду за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 КПК України суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи.

Під час судового розгляду прокурором заявлялося відповідне клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи у вказаному кримінальному провадженні, яке було судом задоволено, враховуючи те, що в ході досудового розслідування не визначався розмір матеріальних збитків, завданих потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Однак, вимогу надати експерту для проведення товарознавчої експертизи об`єкти дослідження, а саме: дві пари шкіряних чобіт, кросівки та дублянку, а також додаткові пояснення щодо часу придбання цих речей, потерпілі не виконали, у зв`язку з чим експертизу не було проведено.

Враховуючи, що прокурором в порушення ст. 91 КПК України не підтверджено розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено наявність в діях ОСОБА_11 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а тому його необхідно виправдати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Вирішуючи питання про покарання ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, суд враховує положення ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Так, при призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотивацію злочину, дані про особу кожного з обвинувачених та обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.

Зокрема, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_11 вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має незадовільний стан здоров`я, за місцем проживання характеризується задовільно, має неповнолітню дитину, мати пенсійного віку, яка є інвалідом 2 групи.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_11 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують його покарання, судом не встановлено.

Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_10 на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на диспансерному обліку як носій вірусу гепатиту С, за місцем проживання характеризується задовільно, має малолітню дитину.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_10 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують його покарання, судом не встановлено.

З урахуванням конкретних обставин скоєння злочину, особи кожного з обвинувачених, їх віку, стану здоров`я, ставлення до вчиненого, які надали показання, що викривають їх у вчиненні ними злочину, виявили намір виправитися, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставин, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, думку потерпілих, які не мають до них жодних претензій, наявність постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків в місці їх проживання, а також враховуючи мету покарання згідно зі ст. 50 КК України, суд вважає за необхідне призначити кожному з обвинувачених покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі, встановленої санкцією частини статті, за якою визнав їх винними, зі звільненням їх від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вони протягом визначеного іспитового строку не вчинять нового злочину і виконають покладені на них обов`язки.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинувачених слід стягнути на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд

з а с у д и в:
ОСОБА_10 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, поклавши на нього обов`язки у відповідності до п. 2,3,4 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, поклавши на нього обов`язки у відповідності до п. 2,3,4 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

ОСОБА_11 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та виправдати його у зв`язку з недоведеністю, що в його діянні є склад цього кримінального правопорушення.

ОСОБА_12 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та виправдати його у зв`язку з недоведеністю, що зазначене кримінальне правопорушення вчинене ним.
Запобіжний захід ОСОБА_10 у вигляді застави, ОСОБА_11 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без зміни. Після набрання вироком законної сили, внесені кошти на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року як заставу, повернути особі, яка її внесла.

Запобіжний захід ОСОБА_12 у вигляді застави скасувати, внесені кошти на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року як заставу, повернути особі, яка її внесла.

Речові докази, зазначені в постанові слідчого СВ 1-го ВМ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_24 від 23 жовтня 2014 року, а саме: грошові кошти в сумі 600 гривень; парасольку чоловічу чорного кольору; дві пари трусів чоловічих; три пари шкарпеток «Житомирські»; туалетну воду «Дарк Драгон»; одну упаковку мила, в якій знаходилось 4 штуки мила; 3 штуки мила в різних упаковках; дві пачки чаю «Фуршет» та «Батік»; шкіряний гаманець коричневого кольору; 10 пачок цигарок «Ротмансон», передані на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , - повернути ОСОБА_7 ; шкіряні чоботи темно-сірого кольору, шкіряні чоботи кольору «Хакі», кросівки «Kenzo» червоного кольору, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_8 , - повернути ОСОБА_8 ; дублянку, передану на зберігання потерпілій ОСОБА_9 , - повернути ОСОБА_9 ; металевий предмет для зламу замків, універсальні магнітні ключі в кількості 6 штук, дві викрутки, поліетиленові рукавиці, передані на зберігання до камери схову речових доказів Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, - знищити.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 196 грн. 56 коп.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, в сумі 196 грн. 56 коп.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя