Справа № 474/40/16-к
Провадження № 1-кс/474/1/15
УХВАЛА
Іменем України
15.01.16 року смт. Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю скаржника ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

слідчого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Врадіївку скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Врадіївського РВ УМВС в Миколаївській області ОСОБА_5 від 31.10.2015р. про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000281 від 30.07.2015р. за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 206, ч. 1 ст. 367 КК України, -

встановив:
11.01.2016р. до Врадіївського районного суду Миколаївської області звернувся ОСОБА_3 зі скаргою, в якій просить: скасувати постанову слідчого СВ Врадіївського РВ УМВС України в Миколаївській області від 31.10.2015р. про закриття кримінального провадження № 0000281; зобов`язати СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області провести належне досудове розслідування.

Своїх вимог ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, 31.10.2015р. слідчим СВ Врадіївського РВ УМВС в Миколаївській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000281 від 30.07.2015р. за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 206, ч. 1 ст. 367 КК України, яка на думку ОСОБА_3 не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема ст.ст. 9, 110 КПК України, оскільки винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження даних, на які посилався у своїх показаннях потерпілий.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав свої вимоги з підстав зазначених у скарзі в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Прокурор та слідчий заперечили проти задоволення вимог скарги, вказуючи на те, що постанова від 31.10.2015р. про закриття кримінального провадження відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак скарга ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.
Заслухавши пояснення скаржника, прокурора та слідчого, розглянувши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження № 0000281 приходжу до наступного висновку.
З матеріалів кримінального провадження № 0000281 вбачається, що в своїй заяві про скоєння злочину ОСОБА_3 зазначав, про обставини вчинення 17, 18, 24, 25 травня та 6, 7 червня 2014 року головою Врадіївської селищної ради ОСОБА_6 , заступником голови Врадіївської селищної ради ОСОБА_7 та громадянином ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ст.ст. 206, 364, 367 КК України, а також порушенні, на думку ОСОБА_3 , у зв`язку з цим, вказаними особами положення чинного законодавства щодо господарської діяльності.
Згідно ч. 1 ст. 206 КК України, передбачена відповідальність за протидію законній господарській діяльності, тобто протиправну вимогу припинити займатися господарською діяльністю чи обмежити її, укласти угоду або не виконувати укладену угоду, виконання (невиконання) якої може заподіяти матеріальної шкоди або обмежити законні права чи інтереси того, хто займається господарською діяльністю, поєднана з погрозою насильства над потерпілим або близькими йому особами, пошкодження чи знищення їхнього майна за відсутності ознак вимагання.
Частиною 1 ст. 364 КК України передбачена відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 КК України передбачене відповідальність за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.
В основу постанови від 31.10.2015р. про закриття кримінального провадження покладено показання ОСОБА_3 , а сама вона мотивована тим, що в ході досудового розслідування було встановлено, що стосовно дій посадових осіб Врадіївської селищної ради ОСОБА_3 звертався до суду щодо їх правомірних дій стосовно його діяльності, однак на час досудового розслідування розважальний заклад свою діяльність не припинив та продовжував роботу. Таким чином слідчий прийшов до висновку, що оскільки від ОСОБА_3 не вимагали дій щодо припинення взагалі господарської діяльності, а тільки щоб він виконував рішення виконкому, у зв`язку з чим відсутні як ознаки ст. 206 КК України, так і ознаки ст.ст. 364, 367 КК України.
Однак, слід зазначити, що ч. 1 ст. 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
У відповідності до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 94 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно ч. 1 ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.
У відповідності до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
З комплексного аналізу вказаних статей КПК України вбачається, що постанова про закриття кримінального провадження виноситься за результатами всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, встановлених на підставі зібраних доказів, що мають значення для кримінального провадження, в порядку передбаченому ст.ст. 91-93 КПК України, та має містити: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, а її зміст повинен відповідати обставинам, встановленим матеріалами кримінального провадження, зокрема в ній має бути суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття.
Однак, оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження не відповідає вказаним вимогам чинного законодавства, оскільки не містить: змісту обставин встановлених кримінальним провадженням, та які є підставами для прийняття постанови: мотивів прийняття постанови щодо відсутності складу кримінального правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 206, ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 367 КК України, їх обґрунтування; можливість та порядок оскарження постанови.
Крім того, слід відмітити, що звернення ОСОБА_3 до суду в межах адміністративного судочинства за захистом своїх порушених прав не є підставою, згідно ст. 284 КПК України, для закриття кримінального провадження.
З матеріалів кримінального провадження № 0000281 вбачається, що під час досудового розслідування слідчий обмежився допитом свідків щодо винесення та подальшого виконання рішення виконавчого комітету Врадіївської селищної ради Миколаївської області від 10.07.2014 року, яким затверджено режим роботи розважальних закладів та території смт. Врадіївка, проте слідчий не допитував вказаних свідків та не проводив інші слідчі дії, зокрема встановлення свідків, щодо подій, які мали місце 17, 18, 24, 25 травня та 6, 7 червня 2014 року, коли на думку ОСОБА_3 було вчинено кримінальні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 206, ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 367 КК України. З матеріалів кримінального провадження також не вбачається дослідження слідчим відеозапису вказаних подій, наданим ОСОБА_3 , та надання даному доказу відповідної правової оцінки. Не був проведений допит ОСОБА_8 .
Пунктом 3 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути: про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
Таким чином, в сукупності вищевикладеного вважаю, що вимоги скарги ОСОБА_3 щодо постанови слідчого СВ Врадіївського РВ УМВС України в Миколаївській області від 31.10.2015р. про закриття кримінального провадження № 0000281 є законними та обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись вимогами ст.ст. 303-307, 372 КПК України, слідчий суддя
ухвалив:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Врадіївського РВ УМВС в Миколаївській області ОСОБА_5 від 31.10.2015р. про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000281 від 30.07.2015р. за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 206, ч. 1 ст. 367 КК України - задовольнити.
Скасувати постанову слідчого СВ Врадіївського РВ УМВС в Миколаївській області ОСОБА_5 від 31.10.2015р. про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000281 від 30.07.2015р. за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 206, ч. 1 ст. 367 КК України.
СВ Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області провести необхідні слідчі дії щодо встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000281 від 30.07.2015р. за ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 206, ч. 1 ст. 367 КК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1