В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.11.2015 Справа №607/16500/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000261 від 29 липня 2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хмельницький, громадянина України, з вищою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, в силу ст.89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.3692 КК України ( в редакції Закону №1261-VII від 13 травня 2015 року ),

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Тернополя, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , працюючої соціальним робітником територіального центру обслуговування одиноких, непрацездатних осіб, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.3692 КК України ( в редакції Закону №1261-VII від 13 травня 2015 року ),

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И В:
27 липня 2015 року до обвинуваченої ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_8 з приводу ухилення від проходження військової служби. ОСОБА_4 , знаючи, що її знайомий - обвинувачений ОСОБА_3 має знайомих серед посадових осіб військового комісаріату і може вплинути на них з метою вирішення питання щодо ухилення призовників від призову до військової служби шляхом видачі військового квитка про непридатність до проходження військової служби, повідомила ОСОБА_8 , що допоможе у вирішенні його питання.

У зв`язку з цим, 28 липня 2015 року, о 17 год. 00 хв., обвинувачена ОСОБА_4 зустрілась із ОСОБА_3 на Театральній площі м.Тернополя та запитала чи може він вплинути на посадових осіб військового комісаріату з метою вирішення питання щодо ухилення від проходження військової служби ОСОБА_8 . У відповідь обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що він може допомогти ОСОБА_8 ухилитися від призову до проходження військової служби та вплинути на посадових осіб військового комісаріату з метою видачі йому військового квитка про непридатність до проходження військової служби, за умови передачі йому неправомірної вигоди в сумі 1500 доларів США. При цьому обвинувачений ОСОБА_3 повідомив обвинуваченій ОСОБА_4 , що подальші розмови, дії та порядок передачі коштів буде вести лише особисто з нею, на що ОСОБА_4 погодилась.

Під час вказаної розмови у обвинуваченої ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на пособництво в одержанні ОСОБА_3 неправомірної вигоди від ОСОБА_9 за вплив обвинуваченим ОСОБА_3 на посадових осіб військового комісаріату з метою вирішення питання щодо ухилення від проходження військової служби шляхом видачі військового квитка про непридатність до проходження військової служби ОСОБА_8 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 29 липня 2015 року, обвинувачена ОСОБА_4 зустрілась із ОСОБА_8 у приміщенні кафе «Мамонт», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де під час розмови повідомила йому, що за вплив на посадових осіб військового комісаріату з метою вирішення питання щодо ухилення його від проходження військової служби їй необхідно передати неправомірну вигоду в сумі 1700 доларів США, з яких 200 доларів США ОСОБА_4 отримає для себе за свої пособницькі дії, а 1500 доларів США - передасть ОСОБА_3 за вплив на посадових осіб військового комісаріату з метою вирішення питання щодо ухилення його від проходження військової служби, на що ОСОБА_8 погодився.

11 серпня 2015 року о 10 год. 40 хв. обвинувачена ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні кафе «Мамонт», що на площі Героїв Євромайдану, 3 в м. Тернополі, отримала від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 1700 доларів США, з яких 200 доларів США визначались, як винагорода за її пособницькі дії, а 1500 доларів США - для передачі ОСОБА_3 за вплив на посадових осіб військового комісаріату за вирішення питання щодо ухилення ОСОБА_10 від призову до проходження військової служби шляхом видачі військового квитка про непридатність до проходження військової служби.

Реалізовуючи свій злочинний умисел та діючи за попередньою домовленістю, 11 серпня 2015 року о 12 год. обвинувачена ОСОБА_4 зустрілась із обвинуваченим ОСОБА_3 у дворі будинку АДРЕСА_4 , де ОСОБА_3 одержав від неї грошові кошти у сумі 1500 доларів США, що згідно курсу Національного банку України, станом на 11 серпня 2015 року, становило 31894,4265 гривень, для себе, за вплив на посадових осіб військового комісаріату з метою вирішення питання щодо ухилення ОСОБА_8 від призову до проходження військової служби шляхом видачі останньому військового квитка про непридатність до проходження військової служби, а 200 доларів США, що згідно курсу Національного банку України, станом на 11 серпня 2015 року, становило 4252,5902 гривень обвинувачена ОСОБА_4 залишила для себе, як винагороду за свої пособницькі дії.

Вказані дії ОСОБА_3 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.3692 КК України ( в редакції Закону №1261-VII від 13 травня 2015 року ), тобто одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття позитивного рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Вказані дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.5 ст.27 ч.2 ст.3692 КК України ( в редакції Закону №1261-VII від 13 травня 2015 року ), тобто пособництво в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття позитивного рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

13 листопада 2015 року між старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією прокуратури Тернопільської області юристом 1 класу ОСОБА_5 та обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоди про визнання винуватості.

Згідно даних угод, прокурор та обвинувачені дійшли згоди, щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.3692 КК України ( в редакції Закону №1261-VII від 13 травня 2015 року ) та обвинуваченою ОСОБА_4 за ч.5 ст.27, ч.2 ст.3692 КК України ( в редакції Закону №1261-VII від 13 травня 2015 року ). Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри, беззастережно визнали свою винуватість у вчинені даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угод визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повинні понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме:

ОСОБА_3 у виді штрафу в розмірі 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень;

ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 12750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень.

В угодах передбачені наслідки їх укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні обвинуваченим.

Розглядаючи в порядку п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даних угод про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважає, що при укладенні даних угод дотриманні вимоги і правила КПК України та КК України, просить дані угоди затвердити і призначити обвинуваченим узгоджену в угодах міру покарання.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та їх захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_6 в судовому засіданні також просили вказані угоди затвердити і призначити узгоджену в них міру покарання, при цьому беззастережно визнали себе винуватими у вчиненні злочину, в якому обвинувачуються, в обсязі підозри, дали згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди, заявивши, що здатні реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 , ОСОБА_4 беззастережно визнали себе винуватими, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угод сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 , ОСОБА_4 повністю усвідомлюють зміст укладених з прокурором угод про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнають себе винуватими, цілком розуміють свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даних угод, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угод про визнання винуватості між між старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією прокуратури Тернопільської області юристом 1 класу ОСОБА_5 та обвинуваченими ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даних угод.

За таких обставин, суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_3 одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття позитивного рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави. ОСОБА_4 вчинила пособництво в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття позитивного рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

На підставі ч.5 ст.962 КК України не застосовувати заходи кримінально-правового характеру у виді спеціальної конфіскації, оскільки грошові кошти в сумі 1700 доларів США, що були предметом неправомірної вигоди, підлягають поверненню власнику ОСОБА_8 .

Стягнути в рівних долях з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення судової експертизи спеціальних хімічних речовин та речовин хімічних виробництв від 19.08.2015 року №2-662/15 в розмірі 491,04 грн., технічної експертизи документів від 26.08.2015 року №1.1-356/15 в розмірі 384 грн., комп`ютерно-технічної експертизи від 23.09.2015 року №1.3-259/15 в розмірі 1536 грн., всього на загальну суму 2411,04 грн. Зокрема, стягнути з ОСОБА_3 в сумі 1205,52 грн. та з ОСОБА_4 в сумі 1205,52 грн. в користь держави (УК У м.Тернополі, м.Тернопіль, 24060300, р/р0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 394, 474 та 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Затвердити у кримінальному провадженні № 0000261 угоду про визнання винуватості від 13 листопада 2015 року між старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією прокуратури Тернопільської області юристом 1 класу ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.3692 КК України ( в редакції Закону №1261-VII від 13 травня 2015 року ) та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 13 листопада 2015 року покарання у виді штрафу в розмірі одна тисяча п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень без спеціальної конфіскації.

Затвердити у кримінальному провадженні № 0000261 угоду про визнання винуватості від 13 листопада 2015 року між старшим прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією прокуратури Тернопільської області юристом 1 класу ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.2 ст.3692 КК України ( в редакції Закону №1261-VII від 13 травня 2015 року ) та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 13 листопада 2015 року покарання у виді штрафу в розмірі сімсот п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 12750 (дванадцять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень без спеціальної конфіскації.

На підставі ч.5 ст.962 КК України повернути ОСОБА_8 1700 доларів США, які знаходяться на зберіганні, згідно акта прийому передачі №91 від 24 вересня 2015 року в Тернопільській філії ПАТ КБ «Приватбанк».

Стягнути в рівних долях з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення судової експертизи спеціальних хімічних речовин та речовин хімічних виробництв від 19.08.2015 року №2-662/15 в розмірі 491,04 грн., технічної експертизи документів від 26.08.2015 року №1.1-356/15 в розмірі 384 грн., комп`ютерно-технічної експертизи від 23.09.2015 року №1.3-259/15 в розмірі 1536 грн., всього на загальну суму 2411,04 грн. Зокрема, стягнути з ОСОБА_3 в сумі 1205,52 грн. та з ОСОБА_4 в сумі 1205,52 грн. в користь держави (УК У м.Тернополі, м.Тернопіль, 24060300, р/р0002 в ГУ ДКСУ у Тернопільській області, МФО 838012, код ЕДРПОУ 37977726).

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий ОСОБА_11