Справа № 162/1618/15-к
Провадження № 1-кп/162/71/2015
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 року селище Любешів.

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 0000189 про обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК),

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , з початковою загальною освітою, непрацюючої, інваліда другої групи, неодруженої, утримує четверо малолітніх дітей, несудимої,

встановив:

ОСОБА_6 близько 10 години 40 хвилин 22 серпня 2015 року, знаходячись поблизу приміщення автостанції по АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу викрала належний ОСОБА_4 пакет з жіночими туфлями, кросівками, дитячою сорочкою-вишиванкою, дитячою сорочкою, дитячою спідницею, чим заподіяла матеріальної шкоди потерпілій на загальну суму 538 гривень.

Обвинувачена у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні інкримінованих їй дій визнала повністю, у скоєному розкаялась. Показала, що 22 серпня 2015 року разом з донькою приїхала на ринок у селище Любешів. Близько 11 години, перебуваючи біля одного з кіосків неподалік автостанції, помітила чийсь пакет з речами, який вирішила забрати собі. Викрадене добровільно видала працівникам міліції у цей же день за місцем свого проживання у селі Залізниця.

Потерпіла ОСОБА_4 у суді показала, що 22 серпня 2015 року також перебувала на ринку у селищі Любешів. Близько 10 години 30 хвилин разом з донькою підійшли до харчового кіоску біля автостанції, пакет з раніше придбаними речами тримали при собі. Поївши, знову пішли на ринок. Через короткий проміжок часу вона виявила відсутність пакета. Зрозуміла, що забула його поблизу кіоску. Коли туди повернулась, її речей уже не було. Просить суворо не карати обвинувачену, будь-яких претензій до ОСОБА_7 не має, викрадені речі їй повернуто.

Відповідно до протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_8 звернулась у міліцію з приводу пропажі її речей о 12 годині 22 серпня 2015 року.

В цей же день обвинувачена видала працівникам міліції викрадені речі.

Причетність обвинуваченої до викрадення майна підтверджено також відтвореним у ході судового розгляду записом з відеокамери спостереження Любешівської автостанції.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 295 від 30 вересня 2015 року ОСОБА_7 на час інкримінованих їй дій, як і на час дослідження, виявляла ознаки легкої розумової відсталості (помірної дебільності). Через наявний у неї психічний розлад вона не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. У зв`язку з наведеним, на підставі статті 20 КК обвинувачена підлягає визнанню обмежено дієздатною.

Таким чином, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, достовірності, допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд дійшов до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна, вартість якого не дозволяє визнати вчинене дрібною крадіжкою. Дії обвинуваченої підлягають кваліфікації за частиною 1 статті 185 КК.

Вирішуючи питання про відповідальність ОСОБА_7 , суд враховує, що скоєне є злочином середньої тяжкості.

В ході судового розгляду не встановлено жодної з обставин, які б обтяжували покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить каяття ОСОБА_7 , що вона є інвалідом, багатодітною матір`ю, обмежено осудною тощо.

Суд також бере до уваги, що обвинувачена по місцю проживання характеризується позитивно, злочин вчинила уперше.

Таким чином, за наявності кількох пом`якшуючих обставин, з врахуванням особи обвинуваченої, суд вважає, що для досягнення передбачених статтею 50, частиною 2 статті 65 КК цілей необхідним і достатнім буде призначення покарання відповідно до частини 1 статті 69 КК нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції частини 1 статті 185 КК, у виді штрафу.

Передбачених процесуальних законом приводів і підстав для обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу немає.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України, і призначити їй покарання із застосуванням частини 1 статті 69 Кримінального кодексу України у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень.

Речові докази:

-- жіночі туфлі, кросівки, дитячу сорочку, дитячу сорочку-вишиванку, дитячу спідницю -- залишити у повному розпорядженні потерпілої ОСОБА_4 .

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченій, прокурору. Інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку, надіслати його копію не пізніше наступного дня.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення можуть бути подані апеляції до Апеляційного суду Волинської області через Любешівський районний суд.

Головуючий: суддя ОСОБА_1