Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11сс/778/497/14 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач 2 інстанція ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляцією захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 серпня 2014 року, якою відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вознесенка Мелітопольського району Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 01.03.1992 року Мелітопольським міським судом за ч.3 ч.140, ст.17, ч.3 ст.140, ст.42 КК України 1960 года до 2 років позбавлення волі, звільненого 07.10.1994 року по закінченню відбування покарання;

2) 24.05.1995 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ч.140 КК України 1960 года до 4 років позбавлення волі, звільненого 10.04.1998 року по закінченню відбування покарання;

3) 28.07.2004 року Мелітопольським міськрайонним судом за ст.15, ч.3 ч.185 КК України до 3 років позбавлення волі;

4) 30.09.2004 року Мелітопольським міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ст.395, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, умовно-достроково звільненого 27.10.2006 року на невідбутий строк 1 рік 3 дні;

5) 17.11.2008 року Бердянським міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ст.69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

6) 22.01.2009 року Мелітопольським міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 16 днів позбавлення волі, звільненого 07.02.2012 року по закінченню відбування покарання;

7) 13.11.2012 року Бердянським міськрайонним судом за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого 07.08.2014 року по закінченню відбування покарання;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з 01 години 00 хвилин 15 серпня 2014 року до 13 жовтня 2014 р.

Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 97440 грн., з покладенням на нього певних обов`язків.

Як вбачається з ухвали суду та матеріалів справи, 16.08.2014 року до Бердянського міськрайонного суду надійшло клопотання слідчого СВ Бердянського МВ ГУМВД України ОСОБА_10 , погоджене прокурором Бердянської міжрайонної прокуратури ОСОБА_11 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

З клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим за вчинення умисних корисливих злочинів, маючи не зняту і непогашену судимість, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 14 січня 2014 року, приблизно о 00 год. 05 хв., знаходячись біля магазину Мак, розташованого по вул. Фестивальній у м. Бердянськ Запорізької області, у ОСОБА_7 , під час спілкування з неповнолітніми ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , виник умисел на таємне викрадення майна з домоволодіння, яке він збирався визначити в наступному. З метою доведення свого злочинного умислу на скоєння крадіжки, ОСОБА_7 видаючи майно, яке він в подальшому збирався викрасти, за своє, та під приводом необхідності його перенесення з будинку, попрохав ОСОБА_12 і ОСОБА_13 надати йому допомогу в безпосередньому переносі майна, пообіцявши їм розрахуватися продуктами харчування, на що вони погодились, тим самим ввівши їх в оману, щодо злочинності своїх дій.

Після чого, приблизно о 01 год. 30 хв., продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , проходячи біля домоволодіння АДРЕСА_2 , вирішив викрасти майно, яке знаходилось у будинку за вказаною адресою.

З цією метою, ОСОБА_7 , продовжуючи вводити в оману ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про належність йому речей у даному будинку, пройшли через металеві ворота до території домоволодіння за вказаною адресою.

ОСОБА_7 помітивши те, що на вікнах першого поверху були металеві решітки, пройшов на задню частину подвір`я, де знайшов драбину, яку опер на стіну домоволодіння, під вікном другого поверху. Після цього ОСОБА_7 узяв цеглу, з якою почав підніматися сходами, де шляхом розбиття скла проникнув у приміщення будинку за вказаною адресою. При цьому, ОСОБА_7 попрохав ОСОБА_13 пройти у домоволодіння разом з ним, а ОСОБА_12 залишатися на подвір`ї.

Після чого, ОСОБА_7 під приводом приготування їжі попрохав ОСОБА_13 піти до кухні, та після цього, переконавшись, що його злочинний намір не був помічений останнім, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, пройшов до зали на першому поверху, та пришукав речі, які можливо викрасти. З цією метою, ОСОБА_7 взяв в залі належне ОСОБА_14 майно, після чого, пройшов до кухні, звідки взяв інше майно потерпілого.

Після цього, ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , умислом, якого не охоплювалось скоєння крадіжки, разом з викраденим майном почали спускатися сходами по драбині з другого поверху, де були помічені ОСОБА_15 , що знаходився біля воріт домоволодіння за вказаною адресою, який почав вимагати від них припинити свої злочинні дії. ОСОБА_7 , розуміючи, що його злочинні дії помічені та утримуючи при собі вказане майно, реально розуміючи, що йому сховатися та розпорядитися майном не вдасться, залишив викрадене майно та намагався зникнути з місця вчинення злочину, але був затриманий.

Таким чином, ОСОБА_7 не зміг довести свій злочинний намір до кінця, з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий на місці вчинення злочину, але своїми умисними злочинними діями він міг завдати ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 1870 грн. 00 коп.

16 серпня 2014 року ухвалою слідчого судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 97440 грн.

В апеляції адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить постанову суду скасувати, посилається на на те, що об`єктивних даних для тримання під вартою немає, вказує, що у нього є громадянська дружина, постійне місце проживання. Просить ухвалити рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді, адвоката ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляції, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Коллегія суддів вважає, що слідчий суддя суду першої інстанції, всебічно повно та обєктивно дослідив всі надані матеріали, належним чином оцінив у сукупності всі обставини скоєного правопорушення, врахував данні про особу, у тому числі ті, на які є посилання в апеляційній скарзі захисника, та прийшов до обгрунтованного висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу, суд першої інстанцїї обгрунтованно врахував, ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_7 підозрюється, згідно вимог ч.4 ст.12 КК України, у вчиненні тяжкого злочину, за яке КК України передбачено найбільш суворе покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, крім того, неодноразово судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке скоїв через тиждень після звільнення з місць позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; оскільки не має постійного місця проживання, та незаконно впливати на потерпілого та неповнолітніх свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки йому на даний час вже відомі їх анкетні дані; та вчинити інше кримінальне правопорушення, відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, оскільки він не одружений, дітей не має, ніде не працює та не має постійного джерела доходу, що свідчить про те, що виключає застосування до підозрюваного ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 знаходячись на волі може зникнути та перешкодити у подальшому слідчим діям, встановив наявність достатніх підстав вважати існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, що підтверджується вищевказаними доказами.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, суд виконав вимоги ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, надавши оцінку вагомості доказів, які дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкості можливого покарання, та обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Клопотання слідчого розглянуто судом з дотриманням норм кримінально-процесуального закону.

З вказаних підстав, апеляційна скарга захисника визнана необґрунтованою.

Колегія суддів вважає що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та керуючись п.1 ч.4 ст 183 КПК України з визначенням розміру застави у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у скоєнні тяжкого злочину.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду

У Х В А Л И Л А
Апеляцію адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 серпня 2014 року про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в сумі 97440 грн. ОСОБА_7 строком на 60 діб з 15.08.2014 року до 13.10.2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: