Єдиний унікальний номер: 343/2615/15-к
Номер провадження: 1-кс/0343/1/16
У Х В А Л А
іменем України
04 січня 2016 року м.Долина

Слідчий суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника - захисника ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , представника Долинського ВЦ № 118 ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши скаргу захисника ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України, -
ВСТАНОВИВ:
Захисник ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою в порядку ст. 206 КПК України, яку мотивує тим, що її підзахисний ОСОБА_4 відбуває покарання у Долинському ВЦ № 118 за вироком Калуського міськрайонного суду від 22.05.2015 року, який набрав законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.07.2015 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 19.11.2015 року скасовано ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.07.2015 року, відповідно вирок суду першої інстанції не набрав законної сили. Таким чином, з 19.11.2015 року ОСОБА_4 перебуває в місцях обмеження волі незаконно.
В судовому засіданні ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_3 скаргу підтримали, просили її задоволити і звільнити з-під варти ОСОБА_4 , який утримується в установі Долинського ВЦ № 118 за вироком, який не набрав законної сили.
Представник Долинського ВЦ в судовому засіданні просив розглянути скаргу на розсуд суду. Також вказав, що підставою для звільнення особи від відбування покарання, зокрема є скасування вироку суду. Однак у матеріалах особової справи ОСОБА_4 наявний вирок Калуського міськрайонного суду від 22.05.2015 року, який набрав законної сили на підставі ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.07.2015 року, копія якої також додана до особової справи. Оскільки ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.2015 року у Долинський ВЦ № 118 не поступала, відомості про скасування вироку Калуського міськрайонного суду в установі відсутні, тому підстав для звільнення ОСОБА_4 в керівництва установи не було.
В судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення скарги. Вказав, що ОСОБА_4 перебував в Долинському ВЦ № 118 на підставі вироку Калуського міськрайонного суду від 22.05.2015 року, який 21.07.2015 року вступив у законну силу. Однак, враховуючи те, що до скарги долучена ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.2015 року, згідно якої ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.07.2015 року, якою вищевказаний вирок залишено без змін, скасовано і справу призначено на новий розгляд в суді апеляційної інстанції, тому на даний час відсутні достатні та законні підстави для утримання ОСОБА_4 в місцях обмеження волі, а відповідно його необхідно звільнити.
Суд, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, вважає, що скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини, зокрема з рішень "Руслан Яковенко проти України", "Орловський проти України", "Котій проти України", "Подвезько проти України", "Чанєв проти України", обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Згідно 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій, Верховного Суду України набирають законної сили з моменту їх проголошення.
З оглянутих в судовому засіданні матеріалів особової справи ОСОБА_4 встановлено, що вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.05.2015 року, який ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.07.2015 року залишено без змін, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 125 ч.1, 122 ч. 1 КК України, та згідно ст. 70 ч. 1 КК України остаточно призначено покарання у вигляді обмеження волі на 1 рік. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Калуського міськрайонного суду від 09.07.2013 року та остаточно визначено покарання - два роки обмеження волі.
Як вбачається з довідки № 3/1-2327к від 17.08.2015 року для відбуття покарання в Долинський ВЦ (№118) 17.08.2015 року прибув ОСОБА_4 , який засуджений 22.05.2015 року Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ст.ст. 122 ч. 1, 125 ч. 1 КК України до 2 років обмеження волі.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.2015 року ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.07.2015 року щодо ОСОБА_4 скасовано і призначено новий судовий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Як вбачається зі змісту ст. 61 КПК України, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов"язковим залученням до праці. Тобто, в даному випадку ОСОБА_4 не перебуває під вартою, як про це зазначає захисник у своїй скарзі. Однак, відповідно до вимог ст.ст. 532 - 534 КПК України вирок або ухвала суду підлягають виконанню після набрання ними законної сили. Виконання вироку може бути зупинено при поновленні строку апеляційного оскарження чи в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, згідно ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.
Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що утримання особи в місцях обмеження волі є обмеженням її свобод та прав, гарантованих Конституцієї України та Загальною Декларацією Прав Людини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року. Тому такі обмеження можуть застосовуватися тільки в передбачених законом випадках, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, та за визначеною процедурою.
Отже, ОСОБА_4 утримується в установі Долинського ВЦ № 118 на підставі вироку Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.05.2015 року, який залишений без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.07.2015 року. Однак вказана ухвала апеляційного суду ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.2015 року скасована і по справі призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції, який, як свідчить витяг з офіційного сайту Апеляційного суду Івано-Франківської області, триває. Оскільки судове рішення, на яке подана апеляційна скарга, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, тому вирок суду, яким ОСОБА_4 призначено покарання у вигляді обмеження волі, вважається таким, що не набрав законної сили. З урахуванням викладеного, а також висновків Європейського суду з прав людини у вищеописаних справах, слідчий суддя вважає, що підстав для утримання ОСОБА_4 у виправному центрі не має, а відповідно його слід негайно звільнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 206 КПК України, слідчий суддя-
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу захисника ОСОБА_3 в порядку ст. 206 КПК України задоволити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сівка-Калуська Калуського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , який перебуває в Долинському ВЦ №118 з 17.08.2015 року по даний час, тобто по 04.01.2015 року, звільнити з Долинського виправного центру № 118.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1