Справа № 591/7119/15-к
Провадження № 1-кп/591/413/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження №0004240 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , уродженця м. Суми, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.99 КК України не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ст.164 ч.1 КК України -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, у них народилася донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в Книзі реєстрації народжень 10.01.2007 року зроблено відповідний актовий запис за №37.
08.09.2008 року Зарічним районним судом м. Суми було прийняте рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення з останнього аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 450,00 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття.
Також, рішенням Зарічного районного суду м. Суми було призначено стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліментів на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до даного рішення суду ОСОБА_4 виплачував аліменти на утримання своєї неповнолітньої доньки та на утримання дружини, але не систематично, іншої матеріальної допомоги не надавав, і в результаті цього у нього утворилася заборгованість, і був притягнутий до кримінальної відповідальності за ст.164 ч.1 КК України, вироком Зарічного районного суду м. Суми засуджений до покарання у виді 100 годин громадських робіт. Дане покарання було ним виконане.
Після відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_4 , почав виплачувати аліменти, але не систематично, тобто з 2011 року по квітень 2013 року проплати по встановленим, рішенням Зарічного районного суду м. Суми, аліментам проводились.
Однак, в подальшому ОСОБА_4 , керуючись корисливими мотивами, не виконуючи рішення Зарічного районного суду м. Суми, будучи письмово попереджений про наслідки несплати аліментів, а саме 01.10.2009, 08.01.2010, ІНФОРМАЦІЯ_4 , викликався до виконавчої служби для дачі пояснень з приводу несплати ним встановлених рішенням суду аліментів та попередження, що в разі несплати він буде притягнутий до кримінальної відповідальності, а саме 03.03.2013 року, 04.11.2013 року, 01.05.2014 року, 20.02.2015 року.
У 2013 році вніс оплату по аліментам на загальні суму 2180,00 грн. Будучи працездатним, без будь - яких протипоказань до роботи, розуміючи, що він зобов`язаний сплачувати аліменти і може бути притягнутим до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів. Так, ОСОБА_4 був засуджений 04.11.2010 року Зарічним районним судом м. Суми, з 01.05.2013 року знову почав злісно ухилятися від виплати аліментів.
В подальшому відбувши покарання, офіційно ніде не працевлаштувався, обвинувачений 21.10.2013 року оформив в банку грошовий кредит, грошові кошти від якого витратив на власні потреби. Продовжуючи ухилятися від виплати аліментів, на утримання дитини, ОСОБА_4 грошових коштів не виплачував, будь - якої матеріальної допомоги доньці не надавав, хоча зобов`язання перед банком по сплаті кредиту, виконував.
Так, за період з 01.05.2013 року по 17.10.2013 року, з 01.01.2014 року по 01.09.2014 року та з 01.01.2015 року по 31.08.2015 року утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 8460,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 злісно ухиляється від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю та пояснив суду, що дійсно перебував у шлюбних відносинах з потерпілою, у них народилася донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
08.09.2008 року Зарічним районним судом м. Суми було прийняте рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 450,00 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття.
Рішення він дійсно не виконує, аліменти не сплачує, раніше засуджувався за невиконання покладеного обов`язку, відбував громадські роботи, неодноразово попереджався про кримінальну відповідальність.

Наприкінці 2013 року він оформив кредит, сплачував проценти, однак аліментів на утримання доньки не сплачував.

Обвинувачений підтвердив, що працює неофіційно, отримує дохід на рівні 2000,00 грн. на місяць.

ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати.

Показання обвинуваченого відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінального правопорушення.
Дослідження інших доказів у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються, за згодою всіх учасників судового провадження та на підставі ухвали суду визнано недоцільним, положення ч.3 ст.349 КПК України та передбачені законом наслідки учасникам судового провадження роз`яснено.
Таким чином, умисні, протиправні дії ОСОБА_4 , які виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), суд кваліфікує за ч.1 ст.164 КК України - злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дітей.
При призначенні покарання суд виходить з наступного.

Докази вчинення злочину в стані неосудності або обмеженої осудності суду не надано, тому обвинувачений підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.
Прокурор в судовому засіданні на суворому покаранні не наполягав, з урахуванням пом`якшуючих обставин та відомостей про особу, просив призначити покарання у виді громадських робіт.

Потерпіла не наполягала на суворому покаранні, не просила позбавити обвинуваченого свободи. Тому, суд враховує думку потерпілої при визначенні міри покарання.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, який відносяться до злочинів невеликої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про його особу, а саме: має місце постійного проживання, не працює, характеризується посередньо, під наглядом у лікаря-психіатра, нарколога не перебуває, має утриманців мати похилого віку, за місцем проживання скарг та нарікань не надходило, в силу ст.99 КК України не судимий.

Завдана потерпілій матеріальна шкода в сумі 8460,00грн. відшкодована частково в сумі 1500,00 грн.

Суд визнає пом`якшуючими обставинами: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткову оплату заборгованості зі сплати аліментів. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Суд вважає, що зазначені пом`якшуючі обставини, конкретні відомості про особу істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Враховуючи, що обвинувачений не має регулярного доходу, то покарання у виді штрафу або виправних робіт не може бути реально виконано.

Враховуючи, що зі слів обвинуваченого він працює періодично, то призначення покарання у виді громадських робіт унеможливить фактичне виконання роботи, перешкоджатиме утриманню дитини та погашенню заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, тривалий час ухилення від сплати аліментів свідчить про достатність підстав для призначення покарання у виді обмеження волі.

Водночас, призначення до реального відбування покарання у виді обмеження волі неможливе через те, що обвинувачений є молодою людиною, судимість погашена, у вчиненому розкаявся, має малолітню дитину, відносно якої не позбавлений батьківських прав.

Розлучення з дитиною та неможливість спілкування з нею суперечитиме принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року , тобто не буде досягнуто визначеної ч.2 ст.50 КК України мети призначення покарання.

Тому, суд вважає за можливе призначити покарання у виді обмеження волі із застосуванням ст.75 КК України.

Потерпілою цивільний позов з приводу стягнення матеріальної, моральної шкоди не заявлено, процесуальні витрати, речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371, 374-376 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.164 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк - один рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувати.

Вирок суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що не була присутня під час його проголошення - з дня отримання копії судового рішення.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1