Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 11/0690/189/11
Категорія 309 ч.2 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Андрушкевича С.З.

суддів : Захарчука С.В., Єрещенка А.М.

з участю прокурора: Селюченко І.І.

засудженого : ОСОБА_1

адвоката : ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 грудня 2010 року

Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, одруженого, що має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_4, відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

засуджено за ст. 309 ч. 2 КК України на два роки позбавлення волі. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередню-підписку про невиїзд.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області судових витрат за проведення експертиз 579 грн. 96 коп.

Як визнав суд, ОСОБА_1 у невстановлений досудовим слідством час, у невстановленому досудовим слідством місці та невстановленим досудовим слідством шляхом незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану) в невстановленій слідством кількості, але не менше 2363,52 грами у висушеному стані, що згідно таблиці № 1 Наказу Міністерства охорони здоровя України № 188 від 01.08.2000 року, становить великий розмір. Зазначений наркотичний засіб ОСОБА_1 незаконно зберігав у м. Бердичеві в напівпідвальному приміщенні будинку № 8 по вул. Леніна з метою подальшого власного вживання без мети збуту до 06 год. 05 хв. 11.09.2010 року.

11 вересня 2010 року приблизно о 06 год. 05 хв. працівниками міліції в ході проведення огляду в даному приміщенні було виявлено та вилучено вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс (марихуану) загальною вагою 2363,52 грами, який засуджений зберігав без мети збуту, з метою власного вживання.

В апеляціях:

засуджений ОСОБА_1 просив змінити вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 грудня 2010 року, застосувавши до нього ст. 75 КК України, вважаючи призначене покарання надто суворим. Заперечував факт систематичного вживання наркотичних засобів. Посилався на те, що свою вину визнав повністю та щиро розкаявся. Стверджував, що після відбуття покарання з відстрочкою виконання вироку на два роки, він не скоював інших злочинів та до кримінальної і адміністративної відповідальності не притягувався, працює приватним підприємцем, створив сімю, виховує малолітню хвору дитину. Апелянт просив врахувати, що хворіє на виразку, а його дружина не працює.

захисник ОСОБА_2 просив змінити вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 грудня 2010 року, застосувавши ст. 75 КК України у звязку з тим, що міра покарання не відповідає тяжкості злочину та особі ОСОБА_1 Посилався на те, що засуджений свою вину у скоєному злочині визнав повністю та щиро розкаявся. Твердження суду про систематичність вживання ним наркотичних засобів спростовується висновком наркологічної експертизи № Д-860 від 12.10.2010 року, де вказано, що ОСОБА_1 синдромом залежності не страждає та примусового лікування не потребує. Захисник вважав, що не підтверджується думка суду про те, що звільнення від відбування покарання з випробуванням у 2000 році не мало належного виховного впливу на поведінку засудженого, що виправлення та його перевиховання без ізоляції від суспільства неможливе, оскільки ОСОБА_1 в подальшому на протязі тривалого часу не вчиняв інших злочинів та не притягувався до будь-якої відповідальності. Вказував також , що останній працює приватним підприємцем, створив сімю, виховує дитину, характеризується позитивно. До того ж, він хворіє на виразку, а його син перебуває на обліку в лікарні у звязку з хворобою серця, дружина не працює.

На апеляцію засудженого надійшли заперечення від прокурора, в яких він просить вирок суду залишити без змін, а апеляцію засудженого без задоволення. Вважав зазначену апеляцію безпідставною, а наведені у ній твердження необґрунтованими, оскільки судом призначено мінімальне покарання у межах санкції ст. 309 ч. 2 КК України, а також враховано визнання засудженим вини, каяття та наявність на утриманні малолітньої дитини.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляціях доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляції підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність вини засудженого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованим і законним. Відповідно до протоколу судового засідання від 16 грудня 2010 року, судом за згодою сторін було застосовано спрощений порядок дослідження доказів по справі.

Що стосується покарання, яке суд обрав засудженому, то воно призначене відповідно до вимог ст. 65 КК України з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, даних про його особу, обставин, які помякшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив. Обставиною, що помякшує його покарання, суд визнав щире каяття.

При призначенні покарання суд врахував, що за місцем проживання ОСОБА_1 характеризується як особа, на яку скарг зі сторони сусідів не надходило, не працює, проживає разом з батьками і братом, одружений, має малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_4, погашену судимість.

Суд призначив ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк в межах санкції ст. 309 ч.2 КК України, що колегія суддів вважає правильним. Однак ,при цьому суд недостатньо взяв до уваги дані про особу ОСОБА_1, який хворіє хронічним захворюванням, має на утриманні непрацюючу дружину та хвору дитину, що потребує догляду.

Як вбачається з наданої Житомирським облнаркодиспансером довідки, ОСОБА_1 з діагнозом „психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання каннабіноїдів перебував на лікуванні на денному стаціонарі закладу , з 10 по21 січня 2011 року.

За таких обставин, коли ОСОБА_1 за своєю волею звернувся до лікувального закладу , маючи бажання вилікуватися від наркоманії, колегія

суддів вважає за можливе , з врахуванням всього вищенаведеного , помякшити призначене йому покарання, застосувати ст.75,76 КК України і звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст. ст. 365, 366, 379 КПК України колегія суддів апеляційного суду Житомирської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2 задовольнити. Вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 грудня 2010 року змінити.

Застосувати ст.ст.75, 76 КК України і звільнити ОСОБА_1 від призначеного покарання з іспитовим строком три роки. Зобовязати ОСОБА_1 зявлятися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця роботи чи проживання, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без відповідного дозволу.

В решті вирок залишити без зміни.

Судді: