н/п 1-кп/640/467/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2015 р. м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участі сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , потерпілого - ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 розглянувши в залі суду у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-
Вищевказане кримінальне провадження, 09 липня 2015 року згідно вимог ст. 35 КПК України передано головуючому судді. Підготовче судове засіданні кілька разів відкладено на підставі клопотань сторін кримінального провадження.
У підготовчому судовому засіданні 20 серпня 2015 року прокурор вважав за можливе призначення справи до судового розгляду, зазначив що справ а підсудна Київському районному суду, обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України. Його думку підтримали потерпілий ОСОБА_6 й представник потерпілих ОСОБА_7 , проти призначення справи до розгляду в суді заперечував підозрюваний та його захисник.
Сторони кримінального провадження звернулись до суду з наступними клопотаннями.
Прокурор заявив клопотання про:
- застосування тимчасового обмеження підозрюваного ОСОБА_5 у користуванні спеціальним правом - правом керування транспортним засобом на 2 місяці. Клопотання прокурор обґрунтував тим, що строк дії тимчасового обмеження, встановлений ухвалою слідчого судді від 24 червня 2015 року сплив 19 серпня 2015 року й встановлення обмеження потрібно задля запобігання вчинення ОСОБА_5 правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Це клопотання підтримали потерпілий ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 , проти його задоволення заперечували підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 . Суть заперечень зводиться до недоведеності прокурором наявності ризиків щодо можливого порушення підозрюваним безпеки дорожнього руху й потребі у транспортному засобі для пересування до місця роботи з приміської території.
- виклик й допит у судовому засіданні свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Інші учасники кримінального провадження проти клопотання не заперечували.
Захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про:
-Повторне проведення судом слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 за участю підозрюваного ОСОБА_18 ,
-Проведення транспортно - трасологічної експертизи з метою встановлення місця скоєння наїзду на пішохода,
-Проведення комплексної транспортно - трасологічної та судово-медичної експертизи з метою встановлення положення пішохода щодо мотоцикла в момент первинного контакту,
-Отримання даних про освітлення в місці ДТП на час його скоєння,
-Проведення повторної судової авто технічної експертизи,
-Вжиття заходів щодо встановлення дійсних свідків події,
-Витребування з Київського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області копій матеріалів кримінального провадження , яке розслідується стосовно свідків ОСОБА_19 й ОСОБА_16 .
Ці клопотання підтримав підозрюваний ОСОБА_5 , проти задоволення заперечували прокурор, представник потерпілих та потерпілий ОСОБА_20 . Суть заперечень зводиться до того, що в стадії підготовчого судового засідання прокурором не надані й судом не досліджені жодні докази, тому немає підстав для проведення експертиз, або вчинення інших дій із дослідження обставин справи.
Захисник ОСОБА_4 також заявила клопотання про повернення обвинувального акта прокурору , оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема:
-Не встановлено місце скоєння злочину,
-Не зазначено місце складання обвинувального акта,
-До акту не додані реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов та розписка підозрюваного про отримання копій цих документів. Супровідний лист не відповідає вимогам Національного стандарту України вимоги до оформлення документів, затверджених наказом Держспоживстандарту 7 квітня 2003 року №55 (далі Національний стандарт),
-Обвинувальний акт та інші документи вручені ОСОБА_5 слідчим, а не прокурором, як того вимагають положення ст. 293 ч. 1 КПК України, тобто фактично обвинувачення не пред`явлено.
Проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акту прокурору категорично заперечували прокурор ОСОБА_3 , потерпілий та його представник, вказуючи, що порушень КПК при складанні обвинувального акту та врученні підозрюваному документів не було допущено.
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановлену цим Кодексом.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду ( рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
Проте, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону. В даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини справи, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, та наявна вказівка на те, що в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України.
Таким чином, прокурором у відповідності до вимог кримінального процесуального закону зазначеній особі фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні відповідного злочину, що унеможливлює судовий розгляд кримінального провадження та можливість забезпечення справедливого судового розгляду відповідно до Європейської Конвенції з прав людини, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, п.3,7 ч.2 ст. 291 КПК України,
Оскільки судом прийнято рішення про повернення обвинувального акту прокурору не підлягають задоволенню клопотання прокурора про виклик й допит у судовому засіданні свідків.
Клопотання захисника щодо проведення судових експертиз, інших процесуальних дій не підлягає задоволенню, тому що вчинення таких дій в стадії підготовчого судового засідання не передбачено статтями 314-315 КПК України.
Доводи сторони захисту щодо невідповідності обвинувального акту положенням ст. 293 ч. 1 КПК України, зокрема не встановлення місця скоєння злочину й місця складання акту, вручення підозрюваному копії акту та реєстру не уповноваженою особою (слідчим) , не відповідність супровідного листа вимогам Національного стандарту не слугують підставами для повернення обвинувального акту прокурору, проте мають бути враховані прокурором у разі повторного направлення акту в суд.
У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження заходу забезпечення кримінального провадження щодо ОСОБА_5 у виді обмеження права користування спеціальним правом правом керування транспортними засобами на строк 2 місяці.
Суд вважає клопотання обґрунтованим й задовольняє частково з наступних підстав.
Відповідно до ч. 3 ст.314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Відповідно до ч.1 ст.152 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення чи запобігання вчиненню іншого, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного щодо перешкоджання кримінальному провадженню, забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Прокурором доведено, що ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, він до події ДТП вже притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. В своїй сукупності ці обставини, вказують на необхідність застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження на строк 30 днів якого, на думку суду, достатньо для вчинення всіх процесуальних дій.
Клопотань від учасників судового провадження про обрання, зміну або скасування запобіжного заходу не надходило.
В стадії досудового слідства ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді застави, який суд продовжує на строк 30 днів на підставі ч. 3 ст. 314 КПК України.
Керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
Клопотання прокурора про тимчасове обмеження у користуванні спеціальним правом задовольнити частково.
Тимчасово обмежити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у праві управління усіма видами транспортних засобів на строк 30 днів, тобто до 20 вересня 2015 року.
Запобіжний захід у вигляді застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 80 (вісімдесяти) мінімальних заробітних плат в сумі 97 440 грн. вважати продовженим на строк 30 днів, тобто до 20 вересня 2015 року.
У задоволенні інших клопотань прокуророві та захисникові відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя