печерський районний суд міста києва
Справа № 757/2537/13-к
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

06 березня 2013 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва Соколов О.М., при секретарі Кінаш О.М., за участю старшого прокурора відділу Генеральної прокуратури України Булавіна С. О., розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність прокурорів Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 яка виявилась у непроведенні розгляду заяви про злочин, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2013 року ОСОБА_2 в порядку ст. 303 КПК України звернувся до Печерського районного суду м. Києва із вищевказаною, в якій просить зобов'язати ГПУ провести розгляд заяви про злочин. Вважає, що невнесення ГПУ відомостей за його заявою від 04 січня 2013 року про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань є незаконним та просить задовольнити скаргу в заявлений ним спосіб.

В судовому засіданні старший прокурор відділу Генеральної прокуратури України Булавін С. О., проти скарги заперечив просив відмовити у її задоволенні.

Заявник ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Кримінальним-процесуальним кодексом України суд не наділений правом вживати заходи примусу для забезпечення участі заявника в судовому засіданні.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що ОСОБА_2 будучи належним чином повідомлений, не повідомив про причини неявки та не просив відкласти розгляд справи, суд визнав можливим розглянути скаргу за його відсутністю на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2, заслухавши думку старшого прокурора відділу Генеральної прокуратури України Булавіна С. О., приходжу до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 04 січня 2013 року ОСОБА_2, направив до ГПУ заяву «про кримінальні злочини так званих прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4», в якій просив провести розслідування та порушити кримінальну справу проти вказаних осіб за ознаками злочинів передбачених ст. ст. 364, 366, 367 КК України.

07 лютого 2013 року начальником ГСУ ГПУ Дичаковським В. було направлено ОСОБА_2 лист-відповідь № 06/1-12816-06 на його заяву, в якому останньому, із посиланням на ЗУ «Про звернення громадян», роз'яснено, що у зв'язку із набранням чинності новим КПК 2012 року, було змінено порядок оскарження дій та рішень слідчого та прокурора.

Такі дії старшого прокурора відділу прокуратури м. Києва Шепетуна А.А., відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на діючому законодавстві.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч.5 ст.214 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь - які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об'єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов'язково внесені до ЄРДР.

Незважаючи на те, що подану 04 січня 2013 року заяву ОСОБА_2 вважає «заявою про злочин», остання за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, оскільки не містить даних про вчинення кримінального правопорушення прокурорами Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які на виконання вимог ст. 218 КПК та наказ Генерального прокурора України № 125 від 03.12.2012 України направили попередні заяви ОСОБА_2 до прокуратури Черкаської області, під юрисдикцією якої знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з викладеного, вважаю, що скарга ОСОБА_2 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність прокурорів Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 яка виявилась у непроведенні розгляду заяви про злочин - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя О.М. Соколов