Справа №162/344/14-к
Номер провадження 1-кс/162/31/2014

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2014 року смт. Любешів

Слідчий суддя Любешівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу потерпілої ОСОБА_3 на постанову начальника СВ Любешівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 від 05 березня 2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 25.03.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

ВСТАНОВИВ:

Потерпіла ОСОБА_3 подала до Любешівського районного суду скаргу на постанову начальника СВ Любешівського РВ УМВС ОСОБА_6 від 05.03.2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 25.03.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Вказану скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 27 серпня 2011 року біля 22 год., керуючи на підставі довіреності №668 серії ВРК №828661 від 18.07.2011 року автомобілем ВАЗ 21074, р.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , рухаючись по автодорозі державного значення Р-14 в напрямку міста Луцьк, у районі роздоріжжя вулиць Незалежності та Магістральна, що в смт.Любешів Волинської області, скоїв наїзд на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка внаслідок наїзду транспортного засобу отримала тілесні ушкодження у виді: відкритого перелому обох кісток лівої гомілки (великогомілкової - в нижній третині діафаза, малогомілкової - у верхній третині діафаза) зі зміщенням, які згідно висновку висновку експерта №75 від 16.04. 2012 року за ступенем тяжкості та за ознакою небезпеки для життя належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Вважає, що постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно на підставі завідомо неправдивого транспортно-трасологічного експертного висновку, однобічного та упередженого розслідування обставин справи, а тому підлягає скасуванню з наступних причин.

Під час досудового розслідування в даній справі не були дослідженні ряд доказів, а саме, з метою уникнути покарання за вчинення злочину та приховати стан сп"яння, водій ОСОБА_7 не зупинив транспортний засіб та залишив місце пригоди, покинувши потерпілу в небезпечному для життя стані.

З протоколу огляду місця події вбачається наявність слідів шин автомобіля на правому узбіччі в напрямку руху автомобіля під керуванням ОСОБА_7 довжиною 11,2 м. На почату сліду від шин автомобіля на відстані 0,35 м. від краю покриття знаходився тапок потерпілої, що вказувало на місце наїзду автомобіля на пішохода.

В подальшому тіло потерпілої на капоті автомобіля, який продовжував рухатися по узбіччю, переміщається на відстань 7,07 м., де скотилося з автомобіля, про що свідчить пляма бурого кольору, носок та другий тапок. Там же на узбіччі в напрямку руху автомобіля лежали його уламки.

Крім того, з протоколу огляду транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ 21074, д.н. з. НОМЕР_2 вбачається, що його пошкодження знаходяться виключно з правої сторони, а саме: капоту - 0,08 м. від правого краю, на правому склоочиснику вм"ятина - 0,27 м. від правого краю автомобіля, тріщина на правому повітрязбирачеві та на тильній стороні дзеркала заднього виду з правого боку автомобіля. Також вказано про відсутність правого розсіювача від омивача скла.

Разом з тим, без дослідження протоколу огляду транспортного засобу, експерти приходять до висновку, що під час огляду місця події не виявлено вищевказаних (найбільш інформативних) слідів, тому експертним шляхом вирішити питання, де відбувався наїзд на пішохода ОСОБА_9 (на узбіччі, чи на проїзній частині дороги) не виявилось можливим.

Хоча слід шин на обочині вказує, де знаходився автомбіль в момент наїзду на пішохода - 0,37 м. від краю проїзної частини. Наявність тапочків та носка на слідах шин автомбіля свідчать про те, що саме цей автомбіль наїхав на пішохода.

Наявність ушкоджень автомобіля ВАЗ 21074, р.н.з. НОМЕР_1 , виявлених при його огляді, на відстані 0,08м.-0,27м. від правого краю автомобіля та на правому дзеркалі заднього виду свідчать про розташування пішохода відносно автомобіля.

Співставляючи дві величини- слід автомобіля на правому узбіччі за 0,37м. від краю проїзної частини та 0,08м. пошкодження капоту з правої сторони автомобіля, слід прийти до однозначного висновку, що в момент наїзду пішохід знаходився на узбіччі.

З огляду на це, просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 05 березня 2014 року, як незаконну.

Заслухавши потерпілу та її представника, які скаргу підтримали і просили її задовольнити, прокурора та слідчого, які вважають скаргу безпідставною, а постанову про закриття кримінального провадження законною та обгрунтованою, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно п.3 ч.1 ст. 303 КПК України під час досудового провадження може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до вимог ст.ст. 306, 307 КПК України слідчий суддя, розглядаючи скаргу на рішення слідчого, прокурора перевіряє законність та обгрунтованість прийнятого рішення.

Виходячи зі змісту ст. 284 КПК України прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до ст. 92 КПК України обовязок доказування обставин, що підлягають доказуванню, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового слідства, слідчий зобов"язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Даних вимог закону начальником СВ Любешівського РВ УМВС ОСОБА_6 дотримано не було.

Зокрема, при розгляді скарги встановлено, що 25.03.2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 були внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, по якому ОСОБА_3 визнано потерпілою.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 27.08.2011 року біля 22 год., керуючи автомобілем ВАЗ 21074, р.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі державного значення Р-14 в напрямку міста Луцьк, у районі роздоріжжя вулиць Незалежності та Магістральна, що в смт.Любешів Волинської області, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка внаслідок наїзду транспортного засобу отримала тілесні ушкодження у виді: відкритого перелому обох кісток лівої гомілки (великогомілкової - в нижній третині діафаза, малогомілкової - у верхній третині діафаза) зі зміщенням, які згідно висновку експерта №75 від 16.04.2012 року за ступенем тяжкості та за ознакою небезпеки для життя належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

За наслідками досудового розслідування у даному кримінальному провадженні начальником СВ Любешівського РВ УМВС ОСОБА_6 05.03.2014 року було прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 с.286 КК України, оскільки сукупність здобутих в ході досудового розслідування доказів, у тому числі й висновок судово-автотехнічної експертизи №9 від 14.06.2012 року, згідно якого водій автомобіля ВАЗ 21074, р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 з технічної точки зору не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_9 , а тому в його діях немає жодних невідповідностей до вимог ПДР, які б знаходилися в прямому причинному зв"язку з виникненням ДТП.

До такого висновку начальник СВ Любешівського РВ УМВС ОСОБА_6 приходить на підставі аналізу матеріалів досудового розслідування, згідно яких вважає, що органом досудового розслідування вичерпано усі можливі засоби та методи, які б давали можливість встановити нові обставини вищевказаної ДТП, а сукупність зібраних доказів не дає можливості зробити однозначний і беззаперечний висновок у винуватості ОСОБА_7 , оскільки показання, які давались ним та свідками у кримінальному провадженні, на досудовому слідстві ніким і нічим не спростовані.

Разом з тим потерпілою ОСОБА_3 у кримінальному провадженні подавалась заява про проведення комплексної судово-медичної, транспортно-трасологічної, автотехнічної експертизи.

Постановою начальника СВ Любешівського РВ УМВС ОСОБА_6 від 11.02.2014 року заява потерпілої ОСОБА_3 була задоволена і така експертиза призначена.

На вирішення експертів виносились слідуючі питання:

- яким було взаємне розташування ТЗ і пішохода під час наїзду на останню?

- який механізм контактування пішохода та ТЗ?

- на якому місці дороги стався наїзд на пішохода?

- як повинен був діяти водій у даній дорожній обстановці згідно з технічними вимогами ПДР?

- чи відповідали дії водія технічним вимогам ПДР?

- чи були з технічної точки зору дії водія ТЗ у причинному зв"язку з виникненням ДТП?

В постанові про призначення експертизи зазначається також, що при узгодженні зі слідчим можуть вирішуватись додаткові запитання.

Висновки вказаної експертизи могли б підтвердити або ж спростувати показання ОСОБА_7 , який скоїв ДТП, та свідків, які були її очевидцями, адже саме на свідченнях цих осіб грунтується постанова слідчого щодо невинуватості ОСОБА_7 .

Незважаючи на це, начальник СВ Любешівського РВ УМВС ОСОБА_6 постановою від 05.03.2014 року закриває кримінальне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_7 ознак складу кримінального правопорушення без проведення експертизи та отримання її висновків.

Як на підставу такого рішення посилається в постанові, що в матеріалах кримінального провадження, а саме у висновках раніше зроблених експертиз вже містяться відповіді на поставлені питання. Самі ж висновки сумнівів у їх правдивості в органу досудовового розслідування не викликають, оскільки всі експерти попереджались про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, а вихідні дані, які задавались під час виконання автотехнічної та трасологічної експертизи, здобуті у законний спосіб без порушень норм КПК України.

Зокрема, вказується, що на запитання- на якому місці дороги стався наїзд на пішохода?, відомості присутні у висновку судово-трасологічної експертизи №244 від 09.01.2014 року, з якого випливає, що "... до основних інформаційних ознак, що вказують на розташування місця наїзду транспортного засобу на пішохода відносяться сліди взуття, сліди волочіння, осип землі (грязі), що відпала на дорогу з під нижньої частини транспрортного засобу при наїзді, сліди гальмування, юзу, а також сліди на дорозі у вигляді сколів лакофарбового покриття, подряпини, які утворені деформованими частинами транспортного засобу після взаємодії та інші.

Оскільки під час ОМП не виявлено вищевказаних (найбільш інформативних) слідів, тому експертним шляхом вирішити питання, де відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_9 (на узбіччі, чи на проїздній частині дороги), не надається можливим".

З огляду на це, заслуговують на увагу посилання потерпілої ОСОБА_3 на ті обставини, що під час огляду місця події виявлено слід шин автомобіля на правому узбіччі по ходу руху автомобіля під керуванням ОСОБА_7 довжиною 11,2 м. На почату цього сліду на відстані 0,35 м. від краю покриття знаходився тапок потерпілої, що може вказувати на місце наїзду автомобіля на пішохода.

В подальшому тіло потерпілої на копоті автомобіля, який продовжував рухатися по узбіччю, могло переміщатись на відстань 7,07 м., де скотилося з автомобіля, про що свідчить пляма бурого кольору, носок та другий тапок. Там же на узбіччі в напрямку руху автомобіля лежали уламки, які могли походити від цього автомобіля.

Крім того, з протоколу огляду транспортного засобу автомобіля марки ВАЗ 21074, р.н.з. НОМЕР_2 вбачається, що його пошкодження знаходяться виключно з правої сторони, а саме: капоту - 0,08 м. від правого краю, на правому склоочиснику вм"ятина - 0,27 м. від правого краю автомобіля, тріщина на правому повітрязбирачеві та на тильній стороні дзеркала заднього виду з правого боку автомобіля. Також вказано про відсутність правого розсіювача від омивача скла.

Разом з тим, без дослідження протоколу огляду транспортного засобу, експерти приходять до висновку, що під час огляду місця події не виявлено вищевказаних (найбільш інформативних) слідів, тому експертним шялхом вирішити питання, де відбувався наїзд на пішохода ОСОБА_9 (на узбіччі, чи на проїзній частині дороги), не виявилось можливим.

Враховуючи, що викладені в скарзі потерпілої ОСОБА_3 обставини мають місце у кримінальному провадженні, а також беручи до уваги, що у висновку експерта №244 від 09.01.2014 року відкритим залишається питання, чи попереджався експерт ОСОБА_10 про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, слід констатувати сумнівними наведені в постанові про закриття кримінального провадження доводи щодо беззаперечної правдивості вказаного експертного висновку.

Також, розглядаючи питання щодо відповідності дій ОСОБА_7 вимогам п.п.12.1, 12.2 ПДР України начальник СВ Любешівського РВ УМВС ОСОБА_6 у своїй постанові зазначає, що згідно висновку автотехнічної експертизи №92 від 14.06.2012 року, де брались вихідні дані, що повністю відповідали тим, коли ОСОБА_7 скоїв ДТП, тобто дорожню обстановку, темну пору доби, особливість вантажу (три пасажири), справний стан автомобіля, безпечна швидкість для керування автомобіля повинна була складати 77,3 км/год., в той же час останній рухався зі швидкістю не більше 60 км/год., що не суперечить вимогам п.12.4 ПДР (У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год).

На підставі цього приходить до висновку, що жодних невідповідностей до вимог п.п.12.1, 12.2 ПДР України в діях ОСОБА_7 не має.

Проте, як слідує з висновку експерта №92 від 14.06.2012 року, розрахунок безпечної швидкості руху автомобіля ВАЗ-21074, р.н.з. НОМЕР_1 , згідно умов видимості дороги, проводився за формулою де враховувалось:

- ДТП вчинено: в темну пору доби;

- технічний стан автомобіля ВАЗ-21074: справний;

- ділянка дороги в місці ДТП: пряма, горизонтальна;

- дорожнє покриття: асфальтобетон;

- стан дорожнього покриття: сухе;

- навантаження автомобіля ВАЗ-21074: три пасажири;

Незважаючи на те, що, згідно показань водія та пасажирів автомобіля ВАЗ-21074, р.н.з. НОМЕР_1 , ДТП сталася при роз"їзді із зустрічним транспортним засобом, який рухався на ближньому світлі фар, з висновку не зрозуміло, чи враховувалась дана обставина експертом при визначенні безпечної швидкості руху автомобіля, що на переконання суду має важливе значення. Тому висновок експерта № №92 від 14.06.2012 року в частині, що стосується визначення безпечної швидкості руху автомобіля ВАЗ-21074, р.н.з. НОМЕР_1 теж не можна вважати беззаперечно не сумнівним.

Також, якщо навіть припустити, що водій автомобіля ВАЗ-21074 р.н.з. НОМЕР_1 у вказаній дорожній ситуації рухався з безпечною швидкостю, залишається не зрозумілим, чому в такому разі він не дотримався вимог п.п.12.1, 12.2 ПДР України, що стосуються змоги постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, а також змоги зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, оскільки обгрунтувань на дані питання в постанові про закриття кримінального провадження не наведено.

Зважаючи на вищевикладене, скарга ОСОБА_3 на рішення начальника СВ Любешівського РВ УМВС ОСОБА_6 від 05.03.2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 05.03.2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, є підставною, а тому постанова слідчого підлягає скасуванню, як така, що прийнята передчасно.

При досудовому розслідуванні за даним кримінальним провадженням слід провести комплексну судово-медичну, транспортно-трасологічну, автотехнічну експертизу; при необхідності виконати інші процесуальні дії; дати належну правову оцінку обставинам провадження на відповідність вимогам п.п.12.1, 12.2 ПДР України та, з урахуванням встановленого, прийняти законне та обгрунтоване процесуальне рішення.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу потерпілої ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову начальника СВ Любешівського РВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_6 від 05.03.2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 25.03.2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Слідчий суддя Любешівського

районного суду ОСОБА_1