У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді ОСОБА_5
суддів ОСОБА_6, ОСОБА_7.,

розглянувши у судовому засіданні заяву заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2015 року, постановленої у справі щодо ОСОБА_4,

установила:

Заступник Генерального прокурора України звернувся із заявою про перегляд Верховним Судом України зазначеного судового рішення, яким касаційну скаргу прокурора повернено на підставі статті 429 КПК України з мотивів невиконання ним попередньої ухвали касаційного суду від 8 червня 2015 року про залишення без руху скарги прокурора у зв'язку з її невідповідністю вимогам статті 427 КПК України.

На думку суб'єкта внесення заяви, суд касаційної інстанції унаслідок неправильного тлумачення норми статті 427 КПК України, яка регламентує вимоги до касаційної скарги, дійшов хибного висновку про те, що прокурор не усунув недоліки раніше поданої ним касаційної скарги.

З метою підтвердження неоднаковості застосування судом касаційної інстанції вказаної норми процесуального закону, прокурор долучив до заяви ухвали касаційного суду від 20 лютого 2015 року та від 14 квітня 2015 року, якими відкрито касаційне провадження за скаргами потерпілої та прокурора, відповідно.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача та, перевіривши доводи заяви та долучені до неї матеріали, дійшла висновку про таке.

Згідно з пунктом другим частини першої статті 445 КПК України підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Тобто, за цією підставою може бути переглянуто судові рішення за наявності таких умов у їх сукупності:

1) касаційний суд припустився неоднаковості у правозастосуванні однієї й тієї самої норми процесуального закону;

2) за наслідками касаційного розгляду суд касаційної інстанції постановив судові рішення, зміст яких є різним.

Верховний Суд України у своїх постановах неодноразово висловлював позицію відносно неоднаковості застосування одних і тих самих норм закону, зазначаючи, зокрема, що під даним поняттям слід розуміти різне, відмінне, несхоже тлумачення, розуміння точного змісту (суті) норми закону.

Статтею 427 КПК України встановлено вимоги до касаційної скарги. У залежності від відповідності касаційної скарги зазначеним вимогам, суд касаційної інстанції вправі відкрити касаційне провадження, залишити касаційну скаргу без руху або повернути її заявникові.

У даному провадженні касаційний суд, дійшовши висновку, що прокурор належним чином не усунув недоліки касаційної скарги, прийняв рішення про її повернення, відповідно до вимог норми пункту першого частини третьої статті 429 КПК України, виходячи при цьому з дискреційних повноважень суду у кримінальному судочинстві. А тому прокурор не позбавлений був можливості повторно звернутися до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому КПК України в межах строку на касаційне оскарження. Крім того, відповідно до вимог частини 4 статті 446 КПК України, не може бути подана заява про перегляд ухвал суду касаційної інстанції, які не перешкоджають провадженню у справі.

А отже, підстав для допуску справи щодо ОСОБА_4 до провадження Верховного Суду України немає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 450-451 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити заступнику Генерального прокурора України у допуску справи щодо ОСОБА_4 до провадження Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7