Справа180/1141/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 листопада 2015 року Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
потерпілої - ОСОБА_7
представника потерпілої ОСОБА_8
захисника - ОСОБА_9
обвинуваченого - ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Марганці кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шевченково Нікопольського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину інваліда, 2001 року народження, б/п, військовозобов`язаного, на обліку в Нікопольському ОМВК Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_12 , 21 лютого 2015 року біля 13 години разом з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходився у будинку АДРЕСА_3 , де між ними виникла суперечка, викликана тим, що ОСОБА_12 звинуватив ОСОБА_13 у крадіжці його майна. На цьому грунті між ними вже виникла суперечка, в ході якої ОСОБА_12 21 лютого 2015 року біля 13 години, знаходячись на кухні будинку АДРЕСА_3 , діючи з необережності, не передбачаючи настання в результаті своїх дій суспільно-небезпечного наслідку у вигляді спричинення ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень, маючи реальну можливість передбачити їх настання, на грунті особистих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_13 один удар долонею правої руки в область потилиці, від чого останній впав, вдарившись животом об табуретку, що знаходилась у цій же кімнаті. В результаті необережних дій останнього, ОСОБА_13 було спричинено тілесне ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота, а саме, травматичний розрив стінки тонкого кишковика (підвздовжної кишки), з послідуючим розвитком розлитого фібринозно-гнійного-калового перитоніту, який ускладнився загальною інтоксикацією організму. Згідно висновку експерта № 42-Е від 17 березня 2015 року вказане тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 свою у вчиненому злочині визнав частково, а саме не визнав позову, а обставини щодо вчинення ним злочину, ним не оспорюються. Пояснив, що 21 лютого 2015 року біля 01 години знаходився по АДРЕСА_1 , оскільки 23 лютого 2015 року у тещі ювілей і не вистарчало посуди, тому поїхав з дружиною та двома друзями доньки на автомобілі марки ВАЗ 2106, що належала ОСОБА_14 на дачу, що по провулку Зелений у м.Марганці. Перед тим, довідався, що пограбували дачу та викрали з неї пральну машинку, мали намір викрасти ще й газову плитку. Навпроти дачі проживав ОСОБА_13 , знав його як сусіда, що постійно позичав продукти харчування, до якого приходили невідомі чоловіки, що зловживали спиртними напитками. Зайшли до себе у двір, дружина пішла в будинок збирати речі, хлопці залишились на подвір`ї, а він привітався з сусідом ОСОБА_15 , в розмові з яким, з`ясував, що до злочину може бути причетний ОСОБА_13 , тому пішов до такого. Постукавши у двері літньої кухні, останній відкрив їх, будучи в нетверезому стані, що виразилось у неприємному алкогольному запаху з роту та у його поведінці. Він висловив потерпілому, який стояв до нього лівою стороною на відстані витягнутої руки, та на відстані 1 метру до табуретки, свою підозру та вимагав повернути пральну машинку, у зв`язку з чим, у них виникла сварка, ОСОБА_13 нічого не міг відповісти, сказав, що не крав, однак знає, хто міг викрасти таку. Оскільки він був обурений, тому правою рукою вдарив потерпілого в область потилиці, приклавши силу, з середнім розмахом руки, який від удару впав на табурет всім тілом, табурет перевернувся, останній підвівся на ноги, а він продовжував кричати на ОСОБА_13 та наносити удари лодонею в область голови та обличчя. В цей час підійшли хлопці, з якими він приїхав, а саме, ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , щоб покликати вже повертатись додому. Останні до ОСОБА_13 сили не застосовували та ударів не завдавали, навіть не розмовляли з ним. У літній кухні в потерпілого перебував ще знайомий ОСОБА_13 , який спав на дивані, та не одразу прокинувся, намагався підійти до нього ззаду, але він попередив, щоб з заду не підходив, тому той присів на диван. Конфлікт між ними тривав від 5-10 хвилин, невідомий чоловік, що спав на дивані, був лише спостерігачем події. ОСОБА_12 щиро розкаявся, дав пояснення, аналогічні пред`явленому обвинуваченню. Просив суд суворо не карати, застосувати до нього при призначенні покарання ст. 75 КК України.
Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується зібраними та перевіреними у ході розгляду обставинами справи, а саме:
Показаннями потерпілої ОСОБА_17 , допитаної в судовому засіданні, що 22 лютого 2015 року до неї подзвонив ОСОБА_13 та повідомив, що 21 лютого 2015 року його побили сусід ОСОБА_12 та ще двоє хлопців, одного з яких знав як зятя ОСОБА_12 , а другого як товариша зятя, за те, що він викрав у обвинуваченого машинку пральну. Сказав, що били на вулиці біля порогу будинку всі троє руками та ногами, будучи в нетверезому стані. На її пропозицію написати заяву в міліцію, повідомив, що напише таку, як відлежиться, оскільки погано себе почував після побиття. Цього ж вечора знову зідзвонились, а 23 лютого 2015 року вона телефонувала до дядька, щоб привітати зі святом, останній повідомив, що ходив на біржу праці відмічатись, а тепер лежить, бо його боліло все тіло, жалівся. Тому вона зателефонувала до своєї матері ОСОБА_18 , попросила, щоб та зателефонувала сусідці ОСОБА_19 , яку попросили, щоб навідалась до ОСОБА_13 , оскільки чула в телефонній розмові з дядьком, що йому погано. Мама віддзвонила, повідомила, що сусідка навідувалась до ОСОБА_13 , що він лежить вигнувшись, їсти нічого не хотів, випив лише молока. Зазначила, що знає дядька як терпеливого чоловіка, однак якщо він жалівся, що все болить, то значить йому насправді було дуже погано. 24 лютого 2015 року біля 07 години до неї зателефонував ОСОБА_13 та попросив приїхати, оскільки дуже себе погано почував. Вона зібралась з чоловіком та поїхала до м.Марганця. ОСОБА_13 лежав у ліжку, коли вона увійшла до літньої кухні, скручений, весь мокрий, не міг сам встати, тому вона з чоловіком допомогла перевдягнутись та дойти до автомобіля, яким завезли його у лікарню, де посадили на каталку та повезли в приймальний покій, по дорозі до якого він закатував очі, а потім знепритомнів. Вона голосно кричала та кликала на допомогу, позбігались лікарі, а дядька забрали в реанімацію. Лікар написав ліки, які необхідно було купити, вони придбали такі та поїхали в РВ писати заяву. Після 13 години поїхали в лікарню, ОСОБА_13 вже прооперували, лікарі повідомили, що приводили його до тями, і він їм розповів, що його побили сусіди. До операції лікарі встановили діагноз як кальний перитоніт кишечника, а після операції повідомили, що у нього лопнув кишечник, оскільки кал там знаходився 3 дні внаслідок побиття. Біля 20 години зателефонували з міліції та повідомили, що ОСОБА_13 помер. Доповнила, що ОСОБА_13 був для неї рідним дядьком, рідним братом її тата, з яким вона була в стосунках ближчих, ніж з батьком, який навідувався до неї та дітей з подарунками та займався її вихованням, матеріально допомагав, дітям постійно приносив металеві гривні. Він вживав спиртні напої, однак не зловживав такими, тримав господарство, курей, качок, мав пса та кота, для яких збирав зі смітників відходи, варив з таких їм кашу, перебував на біржі праці, у зв`язку з чим отримував кошти як безробітний, тобто мав кошти на утримання житла та на харчування, хоча міг позичати у сусідів. До неї коли приїжджав, завжди був в новому одязі, чистий, привозив з собою речі, які вона прала. Після смерті дядька у неї був нервовий зрив, перестала спати, судомили кінцівки, постійно кричала на дітей, пила заспокійливе, а саме, валер`янку, зверталась за допомогою до лікаря, смертю дядька їй заподіяно моральну шкоду, яку оцінила у розмірі 300.000 грн. Обвинуваченого знає, оскільки її батько з таким часто розпивав спиртні напої, доти, поки ОСОБА_12 не перебив її батьку носа. Доповнила, що ОСОБА_13 телефон залишився у неї, на такий зателефонував ОСОБА_20 та спитав за дядька, з телефонної розмови вона довідалась, що дядько ходив до такого 23 лютого 2015 року на вул. Паркову у м.Марганці, у нього також знаходився ОСОБА_21 , що йому ОСОБА_13 розказував, що 21 лютого 2015 року його побили сусіди, у зв`язку з чим у нього був синець під оком, і він тримався за живіт. Свідка ОСОБА_14 жодного разу не бачила.
Показаннями свідка ОСОБА_22 , допитаного в судовому засіданні, що в кінці лютого 2015 року точної дати не пригадує, 22-24 числа, ОСОБА_13 , який являється рідним дядьком його дружини подзвонив такій та повідомив, що його побили. З розмови чув, що дружина розпитує про обставини побиття, що його побив сусід ОСОБА_23 ( ОСОБА_24 ). Він взяв телефон та особисто розпитав про обставини, ОСОБА_13 повідомив, що ОСОБА_12 прийшов з зятем та його товаришем та побили його всі троє, пред`явили претензію, що він викрав пральну машинку з вигляду таку як у них з дружиною. Він перепитав у дядька чи він не брав машинки, на що останній дав категоричну заперечну відповідь. Підтвердив обставини дзвінків його дружини з тещею, та що 24 лютого 2015 року щодня зідзвонювались з ОСОБА_13 , який жалівся, що його все болить, а 24 лютого 2015 року їздив з дружиною до дядька, з вигляду якого вбачалось, що йому погано, допомогли йому перевдягнутись та дойти до автомобіля, яким відвезли в лікарню. Про події, що слідували далі, дав аналогічні пояснення, що й потерпіла ОСОБА_17 . Доповнив, що 24 лютого 2015 року у ОСОБА_13 був синець під оком, з якої сторони не пригадає, він був у зігнутій позі та руками притримував живіт. Заперечив, що ОСОБА_13 міг викрасти у ОСОБА_12 машинку пральну, бо був хорошою людиною, кошти мав, допомагав їхній сім`ї, тримав господарство, працював на городі, що був під будинком, тай фізично підняти та винести таку б не зміг. Обвинуваченого до тих подій ніколи не бачив, та не чув про такого.
Показаннями свідка ОСОБА_25 , допитаного в судовому засіданні, що 25 лютого 2015 року подзвонив його товариш ОСОБА_22 та повідомив про смерть ОСОБА_13 та що його побили, а 26 лютого 2015 року їздили до ОСОБА_13 до будинку з потерпілою та її сестрою, та її чоловіком. Маслюковські поїхали по справам, а він з сестрою та чоловіком сестри потерпілої залишився у будинку наводити порядок. В цей час підійшла сусідка пані ОСОБА_26 ( ОСОБА_27 ) погодувати пса та розповіла, що на телефонне прохання ОСОБА_18 ходила провідувати ОСОБА_13 , у якого було побите обличчя, а він лежав скрученим на дивані та розказав їй про обставини побиття, що його побив ОСОБА_12 з двома хлопцями. Доповнив, що знає ОСОБА_13 як хорошу людину, не конфліктного чоловіка.
Показаннями свідка ОСОБА_14 , який в ході розгляду кримінального провадження пояснив, що знає ОСОБА_12 та його сім`ю з 24 травня 2013 року, оскільки зустрічається з його донькою. 21 лютого 2015 року перебував в квартирі АДРЕСА_4 , оскільки в матері ОСОБА_28 23 лютого 2015 року був ювілей та не вистарчало посуди, тому поїхали він, його товариш ОСОБА_29 та подружжя ОСОБА_24 на дачу до останніх, що по АДРЕСА_3 . Приїхавши до будинку, автомобіль ВАЗ залишили на дорозі біля такого та пішли на подвір`я. Обвинувачений одразу ж привітався з сусідом, ОСОБА_28 пішла до будинку, а він з ОСОБА_16 залишився на подвір`ї, до будинку не заходили, однак стояли поруч з входом до такого, пакували в машину посуду. Потім почули грохот, тому він з ОСОБА_16 пішли до будинку ОСОБА_13 , щоб довідатись, що відбувається, де побачили ОСОБА_13 та іншого невідомого їм чоловіка, товариша потерпілого, які були в нетверезому стані. Він зайшов в літню кухню, де бачив, як ОСОБА_12 наніс ОСОБА_13 удар в область потилиці, від якого останній не впав, тобто він не бачив, як ОСОБА_13 падав від удару та висловлював претензію щодо крадіжки пральної машинки. Він повідомив ОСОБА_12 , що час повертатись додому, тому вони сіли у автомобіль та поїхали. Зауважив, що до того у сім`ї ОСОБА_24 велась розмова про те, що їх дачу, що по провулку Зеленому у м.Марганці обікрали, з якої викрали пральну машинку, речі, металобрухт, намагались викрасти і газову плиту, однак таку лише від`єднали, не викрали. Він не знав, куди після вітання з сусідом направився ОСОБА_12 , він їм не повідомляв. Потерпілого ОСОБА_13 знав як сусіда, який постійно вживав алкогольні напої та пропонував йому купити у нього магнітолу, кроликів. Брати ОСОБА_30 ходили завжди брудні, від яких був неприємний запах, вони вживали алкогольні напої, знає, що позичали гроші. На дачу, коли там проживала ОСОБА_28 , приїжджали по 3 рази на тиждень.
Показаннями свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні пояснив, що весною 2015 року прийшов до свого товариша ОСОБА_14 на АДРЕСА_5 , який вийшов до нього та повідомив, що треба з`їздити на дачу, що по АДРЕСА_3 , після чого вийшли ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , сіли всі у автомобіль та поїхали на дачу. Автомобіль припаркували, здається біля фіртки будинку, вийшли з такого, зайшли всі четверо на подвір`я дачі, ОСОБА_28 пішла відкривати двері до будинку, ОСОБА_12 розмовляв з сусідом, що поруч мешкає, а вони залишились на подвір`ї, до будинку не заходили. ОСОБА_28 почала виносити сумки, а він з ОСОБА_14 пакували такі в автомобіль. Потім почули грохіт зі сторони будинку, що належить ОСОБА_13 , про що він на той момент не знав, ОСОБА_14 було запропоновано піти та й подивитись, що відбувається, що вони й зробили. Він залишився на подвір`ї будинку ОСОБА_13 , а ОСОБА_14 зайшов в літню кухню, він в таку не заходив, з подвір`я, де він залишився стояти побачив ОСОБА_12 з невідомим йому чоловіком ( ОСОБА_13 ), який питав у невідомого, чого він забрав пральну машинку, після чого ОСОБА_12 вдарив його двічі в область потилиці. ОСОБА_14 закликав ОСОБА_12 повертатись додому, тому вони троє вийшли з подвір`я, сіли в автомобіль та й поїхали. Доповнив, що коли вони з ОСОБА_14 стояли біля автомобіля, то не знав і не бачив, куди направився ОСОБА_12 , щоб зайти до будинку ОСОБА_13 , перелазив через фіртку, бо боявся собаку, що була на подвір`ї. Він особисто не бачив, щоб ОСОБА_13 від двох ударів, що він бачив, які наніс йому ОСОБА_12 , падав.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_28 пояснила, що являється дружиною обвинуваченого, та 21 лютого 2015 року вона, її чоловік, ОСОБА_14 , який зустрічається з їхньою донькою і його товариш ОСОБА_16 поїхали за посудом та іншими речами на дачу, що по АДРЕСА_3 . Автомобіль, що був у користуванні ОСОБА_14 та на якому вони приїхали, припаркували біля будинку, вийшли всі з такого, вона відкрила фіртку, потім двері будинку, та почала пакувати посуд та речі, а ОСОБА_14 та ОСОБА_16 пакували все це в автомобіль. Чоловік ОСОБА_12 привітався з сусідом ОСОБА_33 , що живе поруч з лівої сторони, де в подальшому був її чоловік в цей час вона не знає. Закрила будинок, фіртку, сіла в автомобіль, на якому повернулись додому. Чоловік з хлопцями прийшли в автомобіль через 2-3 хвилини, після того, як вона вже в ньому сиділа, не зауважила з якої сторони вони повернулись, однак, коли сіли в автомобіль, то нічого їй не розказували. Кучугурних знає як сусідів, які постійно вживали спиртні напої, до яких приходили невідомі розпивати спиртне, ОСОБА_34 позичав у неї гроші, вона давала останньому продукти харчування, коли зварила щось поїсти, могла пригостити, а ОСОБА_13 пропонував їй різні речі, щоб вона придбала, для себе робила висновок, що напевне десь їх крав, бо речі були в хорошому вигляді. На дачі вони перебували загалом до 10 хвилин, з нею до будинку більше ніхто не заходив. Вона зауважила, як ОСОБА_14 та ОСОБА_16 пішли на вихід до автомобіля, однак жодного грохоту чи суперечок вона не чула. Доповнила, що перед цією подією у них з дачі викрали пральну машинку, про крадіжку довідалась взимку, а саме в лютому 2015 року, коли прийшла на дачу та виявила, що замок дверей будинку взломаний, двері при закриті, хоча замок на фіртці був цілий, а огорожа дерев`яна не ушкоджена, вона висотою до її обличчя. З приводу крадіжки до РВ не зверталась з заявою, оскільки не вірила, що працівники міліції знайдуть крадіїв, в цей період повідомила про це лише чоловіку по телефону та своїм батькам. Сусіди бачили пральну машинку « ОСОБА_35 » у неї в будинку та зламаний замок на дверях. На дачі проживала до лютого 2015 року, потім переїхала жити у квартиру, ОСОБА_12 повернувся з Росії 14 лютого 2015 року. Чутки, про те, що її чоловік зламав носа ОСОБА_36 чула. Коли проживала на дачі, то заходила в будинок ОСОБА_37 (мова йде не про літню кухню), бачила там на підлозі килими. Крім того, вони вирощували курей, качок та напевне кролів, бо пропонували їй купити.
Показаннями свідка ОСОБА_38 , допитаної в судовому засіданні, що про події, що відбувались з її дядьком ОСОБА_13 вона довідалась від матері, що останній був побитий ОСОБА_12 , його зятем ОСОБА_14 та товаришем останнього ОСОБА_16 , а в понеділок, 24 лютого 2015 року задзвонила сестра ОСОБА_17 та повідомила що знаходиться у лікарні з дядьком і його стан дуже поганий, який цього ж дня і помер. 26 лютого 2015 року, коли перебувала у будинку АДРЕСА_3 , від сусідки ОСОБА_27 довідалась, що остання навідувалась за проханням її матері ОСОБА_18 до ОСОБА_13 , який розказував їй про обставини побиття ОСОБА_12 та двома хлопцями за те, що він ніби викрав пральну машинку у них. ОСОБА_27 пропонувала її дядькові їсти, він відмовився, випив лише молока, бо був весь побитий, скручений. Характеризує ОСОБА_13 як дуже доброго та хорошого, який не зміг би вкрасти чиєсь майно, постійно допомагав її сестрі ОСОБА_17 . Доповнила, що 25 лютого 2015 року слідчий повідомив про слідчий експеримент, на якому її матір питала ОСОБА_12 навіщо він так поступив з ОСОБА_13 , на що обвинувачений відповів, що не знав, що так станеться.
Показаннями свідка ОСОБА_18 , допитаної в судовому засіданні, що 21 лютого 2015 року біля 12 години вона телефонувала ОСОБА_13 , який являється рідним братом її чоловіка, у розмові який почав заікатись, нічого не міг повідомити, у зв`язку з чим зателефонувала доньці, яка 22 лютого просила задзвонити до ОСОБА_27 , щоб та навідалась до ОСОБА_13 , оскільки його побили. 22 лютого 2015 року сама телефонувала та розмовляла з потерпілим, який повідомив, що ОСОБА_12 з зятем і невідомим хлопцем його побили. 24 лютого 2015 року донька дзвонила та повідомила, що ОСОБА_39 погано, він в лікарні, а ввечері, що він помер. Обвинуваченого знає давно, оскільки такий вживав спиртні напої з її колишнім чоловіком ОСОБА_40 . До 2012 року проживала у будинку АДРЕСА_3 , а Кучугурні у літній кухні, коли вона там проживала, то ОСОБА_13 не пив спиртні напої, вона з ним прожила 32 роки, і він нічого не крав, був добрим.
Показаннями свідка ОСОБА_41 , допитаної в судовому засіданні, що потерпілого ОСОБА_13 та ОСОБА_42 знала як двох братів, що мешкали по АДРЕСА_3 , безпосереднім свідком вчинення злочину відносно померлого ОСОБА_13 не була, лише зі слів знає, що його побили за вчинення якоїсь крадіжки, в лікарні останній помер.
Показаннями свідка ОСОБА_43 , допитаного в судовому засіданні, що працює анестезіологом у лікарні, пригадує, що мав пацієнта, якому нанесено травму 2 дні від того, як поступив у лікарню, травма була живота, проводив полосну операцію.
Показаннями свідка ОСОБА_20 , допитаного в судовому засіданні, що 23 лютого 2015 року був з ОСОБА_21 у себе в квартирі АДРЕСА_6 , куди перед обідом зайшов ОСОБА_13 , у пожмаканому вигляді, погано виглядав, з одної сторони частина обличчя була синьою, рукою підтримував живіт, погано розмовляв, вимова була невиразна. Розповідав, що його била не одна людина, не пригадує, чи той розповідав, що його били ногами. Потерпілого знав з 1971 року, часто з таким спілкувався, працювали разом в шахті. Був біля 10 хвилин, розказав, що був побитий сусідом, бо його звинуватили в крадіжці пральної машинки, які оглядали його територію, однак викраденого не знайшли. ОСОБА_13 заперечував вчинення крадіжки. Він телефонував до потерпілого на наступний день, але він не брав слухавки, а через 3 дні його племінниця ОСОБА_17 повідомила про смерть дядька. Знає, що ОСОБА_44 хоч і випивав, але був годувальником сім`ї, заробляв кошти на себе і брата, чи допомагав племінниці, він не знає, але останній тримав господарство курей, качок, та й здається, кролів.
Показаннями свідка ОСОБА_21 , допитаного в судовому засіданні, що 23 лютого 2015 року зайшов в гості до ОСОБА_20 відсвяткувати день армії, куди перед обідом зайшов ОСОБА_13 , розказав, що був побитий сусідами у дворі свого будинку, за крадіжку пральної машинки. Вони його питали, чому він не звернувся за медичною допомогою у лікарню, на що останній відповів, що звернеться. Потерпілий був до 10 хвилин, тримався за живіт, був заторможеним та неактивним, на обличчі синців не бачив, але бачив, що око було запалене, присів на крісло, розмовляв повільно, але розмова була такою, як завжди, казав, що його щось болить, він думав, що це спина болить ОСОБА_13 . Потерпілий також розповідав, що били його троє чоловіків, які приходили до нього, не уточнював, хто саме. В подальшому довідався про його смерть.
Показаннями свідка ОСОБА_45 , допитаного в судовому засіданні, що був понятим на слідчих діях близько місяця після смерті ОСОБА_13 , під час яких ОСОБА_12 розповідав, що після повідомлення про крадіжку у нього пральної машинки, приїхав до ОСОБА_13 , загнав собаку в будку, закрив табуретом її, пройшов у літню кухню, в проході якої зустрів ОСОБА_13 , з яким почав вияснювати відносини, вдаривши потерпілого тильною стороною лодоні в область голови, від чого останній похитнувся та впав на стілець, а в подальшому звалився на підлогу, після чого ОСОБА_12 розвернувся та пішов. Доповнив, що ОСОБА_37 знав з дитинства, ОСОБА_13 був спокійним, останні роки вів аморальний спосіб життя, випивав, не працював, знає, що колись потерпілий працював у МКП двірником, однак був звільнений за звинуваченням у крадіжці (знає від працівників МКП), крім того, тримав курей, мав собаку. На слідчих діях ОСОБА_12 розповідав, що окрім ОСОБА_13 більше нікого не бачив.
Показаннями свідка ОСОБА_27 , допитаної в судовому засіданні, що ОСОБА_12 та померлого ОСОБА_13 знає як своїх сусідів. Точної дати не пригадує, але до неї телефонувала ОСОБА_18 зранку, щоб піти до ОСОБА_13 , що вона і зробила, останній відчинив їй двері, у такого був синяк під оком і тримався за бік, у зв`язку з чим, нею було запропоновано викликати швидку, але такий махнув рукою та відмовився, жодних обставин побиття, та ким був побитий, ОСОБА_13 їй не розповідав. Вона передзвонила ОСОБА_18 та переказала, що останній відмовився від виклику швидкої. Крім того, приносила ОСОБА_13 борщ, перед тим, як його везли в лікарні, але він відмовився їсти. Доповнила, що ОСОБА_13 випивав, але в неї нічого не викрадав.
Показаннями свідка ОСОБА_46 , допитаного в судовому засіданні, що ОСОБА_13 знає як непередбачувану людину, зустрічався з ним на вулиці, коли був тверезим, то був доброзичливою людиною, а випивший постійно просив сигарету та приставав поговорити. ОСОБА_12 знає як хорошого спеціаліста по автомобілях і людину. Свідком подій побиття ОСОБА_13 не був, у зв`язку з чим нічого по даному факту повідомити не може.
Показаннями свідків ОСОБА_47 та ОСОБА_48 , допитаних в судовому засіданні, що останні являються сусідами обвинуваченого та потерпілого, але свідками події вчинення злочину не були, знають про дану обставину зі слів.
Показаннями експерта ОСОБА_49 , допитаної в судовому засіданні, що ОСОБА_13 помер від інтоксикації організму, внаслідок закритої тупої травми живота, завданої ударом тупим предметом з обмеженою поверхністю, або внаслідок удару об такий. Для утворення даного тілесного ушкодження, надавалось попереднє прискорення тілу ОСОБА_13 (поштовх, удар), при якому по законах фізики, збільшується сила і маса падіння. При даній травмі у особи має бути больовий синдром, однак у кожного поріг такого різний, інтоксикаційний синдром виражається у слабкості, недомаганні. Розвиток перитоніту залежить від хронічних захворювань, щоб почалась інтоксикація, має пройти не менше доби. У даному випадку у ОСОБА_13 жодних захворювань кишківника виявлено не було, причиною його смерті являлась інтоксикація організму, а першопричина травма. У крові ОСОБА_13 на момент розтину, вмісту спиртів не виявлено. У медичній книжці потерпілого немає записів, що у такого брали кров на аналіз, коли такий поступив до лікарні. Алкоголь у крові людини тримається від 12-48 годин. Якщо б ОСОБА_13 вчасно надана була кваліфікована медична допомога, оскільки для розвитку перитоніту необхідний час, то смерті останнього не було б. Больові відчуття чи інші симптоми при перитоніті могли бути менш відчутні, якщо особа вживала спиртні напитки, чи приймала лікарські засоби, що притупляє відчуття. Біль, це сигнал, що з організмом відбувається щось не так.
Суд критично оцінює показання потерпілої відносно того, що ОСОБА_13 , коли перебував в лікарні та прийшов до тями, розповідав лікарям, що його побили сусіди 3 осіб, оскільки такі спростовуються показаннями свідка ОСОБА_43 , лікаря, що проводив операцію потерпілому, та в судовому засіданні не заявляв про дані факти, а сторонами не з`ясовувались такі.
Крім того, суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_38 відносно того, що ОСОБА_27 розповідала їм про обставини побиття ОСОБА_13 ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , оскільки в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 пояснила, що ОСОБА_13 не розповідав їй про такі, та хто йому наніс тілесні ушкодження.
Також не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні пояснення потерпілої ОСОБА_17 відносно того, що ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_16 перебували у стані сп`яніння, що втрьох наносили тілесні ушкодження потерпілому, що подія відбувалась на подвір`ї, а не приміщенні літньої кухні.
Суд не приймає до уваги показання свідка ОСОБА_50 , допитаного в судовому засіданні, що знає ОСОБА_51 , був його хорошим знайомим, з яким вживав спиртні напої, якого зустрів напередодні 23 лютого 2015 року, який запропонував випити, тому придбали 2 пляшки горілки, сигарети, які вжили у будинку потерпілого, адреси не пригадує і не орієнтується у даній місцевості, через певний проміжок часу лягли відпочити, він задрімав у кімнаті на ліжку, а ОСОБА_13 пішов в іншу кімнату. Пізніше почув звук ударів по обличчі, нецензурну лайку, не зрозумів у чому справа, однак невідомий наносив ще кілька ударів по обличчю потерпілого. В даний момент, через кімнату, у якій він лежав, пройшов невідомий хлопець, попередив ОСОБА_12 , що за дані дії він може понести відповідальність, взяв останнього за руку, та вийшли з будинку. ОСОБА_13 нічого не пояснював про інцидент. Розташування меблів та інших речей у будинку ОСОБА_13 не пригадає, бо був там лише раз, однак жодних собак, котів чи курей там не бачив. Стуку у двері, він не чув, однак коли невідомі виходили з будинку, ОСОБА_13 лежав на підлозі, біля ліжка.
Дані показання спростовуються дослідженими обставинами кримінального провадження, оскільки останній назвав інше місце розташування кімнат, де відбулось побиття, з оглянутого в судовому засіданні слідчого експерименту вбачалось, що подія відбулась у літній кухні, яка складалась з маленької кімнати кухні, в якій жодних меблів не було, та ліворуч від входу трохи більшої кімнатки, у якій були меблі, зокрема ліжко чи диван. З пояснень свідка зрозуміло, що він спав на дивані, а ОСОБА_13 пішов в дальшу кімнату, приліг там на ліжко, коли обвинувачений з ОСОБА_14 покинули приміщення, то потерпілий лежав біля ліжка на підлозі. Зокрема обвинувачений вказував про місце події (в кухні), жодних ліжок чи диванів там не було. Свідок також вказує, що ОСОБА_14 коли зайшов до будинку ОСОБА_13 , то проходив повз кімнату, в якій він спав на дивані, однак як зазначалось вище, згідно розташування та планування кімнат, дані показання не знайшли свого підтвердження. ОСОБА_13 не міг перебувати після побиття на підлозі, біля ліжка, бо такого у даному приміщенні кухні не було.
Також не знайшло свого підтвердження пояснення ОСОБА_12 щодо того, що ОСОБА_52 намагався підійти до нього ззаду, коли він конфліктував з ОСОБА_13 , сам свідок зазначив, що в конфлікт не втручався.
Суд приходить до висновку, що даного свідка або взагалі не було у вказаному будинку, або останній перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння.
Роздруківками телефонних дзвінків абонентів НОМЕР_1 ( ОСОБА_13 ), НОМЕР_2 ( ОСОБА_17 ), НОМЕР_3 ( ОСОБА_18 ), з яких вбачаються телефонні дзвінки даних абонентів один одному в період з 21 по 24 лютого 2015 року (Т-1 а.с.34-58).
Витягом з кримінального провадження № 0000225, що 24 лютого 2015 року ОСОБА_17 заявила про вчинення злочину відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_12 оголошено про підозру у вчиненні злочину за ст. 128 КК України (Т-1 а.с.179).

Витягом з кримінального провадження № 0000225, що 24 лютого 2015 року ОСОБА_17 заявила про вчинення злочину відносно ОСОБА_13 , ОСОБА_12 оголошено підозру у вчиненні злочину за ч.1 ст. 121 КК України (Т-1 а.с.180).
Протоколом про прийняття заяви про вчинення злочину від 24 лютого 2015 року від ОСОБА_17 щодо завдання ОСОБА_13 тілесних ушкоджень (Т-1 а.с.181).
Довідкою лікаря хірурга ОСОБА_53 , що ОСОБА_13 звернувся за медичною допомогою, був госпіталізований 24 лютого 2015 року в 09 годині 25 хвилин з тупою травмою живота, травматичним шоком ІІ ступеня, та «внутрішньою кровотечею?, переломом костей тазу?», зі слів останнього, 21 лютого 2015 року він був побитий відомими йому особами, за медичною допомогою не звертався. Цього ж дня з 10 години 30 хвилин до 12 години 30 хвилин був прооперований, після чого йому виставлений діагноз розрив повздовжньої кишки, гнійний фібринозно-каловий перитоніт. На даний момент хворий в край тяжкому стані (Т-1 а.с.182).
Протоколом огляду місця події від 24 лютого 2015 року, об`єктом огляду якого є будинковолодіння АДРЕСА_3 , вхід до території такого здійснюється через металеву фіртку, яка на момент огляду зачинена на навісний замок, який ушкоджень не має. Також до території є доступ через дерев`яні ворота навпроти гаражу, які складаються з двох секцій, на момент огляду ліва сторона воріт відкрита. Територія огороджена по всьому периметру дерев`яним парканом, навпроти вхідної фіртки йде бетонова доріжка до стіни кімнати будинку, в кінці якої вхідні двері до будинку, дерев`яні, на момент огляду зачинені на замок, пошкоджень не мають, перед якими три сходинки з дерева, на яких слідів насильства не виявлено. На подвір`ї будинку також жодних слідів крові чи насильства не виявлено (Т-1 а.с.184-185) та фототаблицею (Т-1 а.с.186-187).
Протоколом огляду місця події від 25 лютого 2015 року, об`єктом огляду є літня кухня, вхідні двері до якої розташовані за три метри від вхідних дверей в будинок, перед входом три дерев`яні сходинки, при вході в яку є кухня, в якій з правої сторони знаходиться стіл та рукомийник, з лівої плита та холодильник та двері до кімнати № 1, в якій зліва стоять два столи, шафа, диван з речами та стілець, з правої сторони є двері в кімнату № 2, в якій знаходиться шафа, ліжко, тумба, телевізор. По території всієї літньої кухні хаотично розкидані речі, інструменти, посуд, в кімнаті № 2 на ліжку лежать речі, які вилучені до ОСОБА_54 , по всій території домоволодіння безлад, але слідів боротьби не виявлено, слідів пальців рук не виявлено через забрудненість (Т-1 а.с.189-191), фототаблицею (Т-1 а.с.192-194).
Будинковою книгою, що у будинку АДРЕСА_3 були зареєстровані ОСОБА_34 , ОСОБА_13 , ОСОБА_55 , ОСОБА_38 (Т-1 а.с.195-197).
Протоколом огляду трупа від 25 лютого 2015 року, об`єктом якого є труп ОСОБА_13 у якого виявлені тілесні ушкодження в правій пара орбітальній області синець брудно-фіолетового кольору, з відносно чіткими контурами, сліди медичних маніпуляцій, в ротовій порожнині пластикова інкубаційна трубка, пластиковий зонд, на передній черевній стінці післяопераційна рана, зшита хірургічними швами, між які вставлені дві пластикові трубки дренажі, на передній черевній стінці праворуч і ліворуч по два дренажні отвори, в які вставлені пластикові медичні трубки (Т-1 а.с.199-201), фототаблицею (Т-1 а.с.202).
Лікарським свідоцтвом про смерть № 42 від 25 лютого 2015 року причина смерті ОСОБА_13 інтоксикація організму, розповсюджений гнійно-фіброзний перитоніт, розрив тонкого кишковика, тупа травма живота, пошкодження внаслідок контакту з тупим предметом, намір не визначений (Т-1 а.с.203).
Копією паспорта ОСОБА_13 серії НОМЕР_4 , виданого 27 квітня 2000 року Марганецьким МВ ГУМВС України у Дніпропетровській області (Т-1 а.с.204-206).
Довідками від лікаря нарколога та психіатра № 3412 від 24 лютого 2015 року, що ОСОБА_13 у таких на обліку не перебував (Т-1 а.с.207, 208).
Характеристикою на ОСОБА_13 , який характеризувався з негативної сторони, неодноразово був помічений при розпиванні спиртних напитків, рідко був не в стані алкогольного сп`яніння, відгуки від сусідів негативні (Т-1 а.с.209). В судовому засіданні показання свідків щодо характеристики потерпілого були різними, характеризували такого в більшості з позитивної сторони, який працював на городі, тримав господарство птиці, однак випивав.
Протоколом огляду від 27 лютого 2015 року одягу ОСОБА_12 , при огляді якого слідів речовини, схожої на кров не виявлено (Т-1 а.с.210-211), фототаблицею (Т-1 а.с.212-213).
Постановою про визнання потерпілим від 30 березня 2015 року, згідно якої ОСОБА_17 визнано потерпілою у кримінальному провадженні № 0000225 (Т-1 а.с.219).
Висновком експерта № 42-Е від 25 лютого 17 березня 2015 року, відповідно до якої згідно наданої медичної документації, а також при дослідженні трупа ОСОБА_13 виявлено тілесне ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота, а саме, травматичний розрив стінки тонкого кишковика (підвздовшної кишки), з послідуючим розвитком розлитого фібринозного гнійно-калового перитоніту, який ускладнився загальною інтоксикацією організму, що призвело до настання смерті. Виявлене тілесне ушкодження утворилось від дії тупого твердого предмету чи його частини з відносно обмеженою травмуючою поверхнею в межах контакту або при ударі об такий, за умов надання тілу потерпілого додаткового прискорення, утворилось від не менш, ніж одноразової ударної дії або при не менш, ніж одному ударі об такий. Враховуючи клінічний розвиток ускладнення виявленого тілесного ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота, а також морфологічні та гістологічні дані, давність утворення даного тілесного ушкодження становить від 1 доби до 1 тижня до госпіталізації потерпілого до стаціонару. Також при дослідженні трупа виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця в пара орбітальній області, яке утворилось за 3-5 днів до настання смерті від дії тупого твердого предмету чи його частини, не менш, ніж одноразової його дії. Виявлене тілесне ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота, саме, травматичний розрив стінки тонкого кишковика (підвздовшної кишки), з послідуючим розвитком розлитого фібринозного гнійно-калового перитоніту, який ускладнився загальною інтоксикацією організму, за ознакою небезпеки для життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Виявлене тілесне ушкодження у вигляді синця в правій пара орбітальній області має ознаки легких тілесних ушкоджень, і, в даному випадку, у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті не перебуває. Смерть ОСОБА_13 наступила від закритої тупої травми живота…, який призвів до загальної інтоксикації організму, що слід вважати безпосередньою причиною смерті. Більш конкретно вказати травмуючий предмет неможливо, у зв`язку з відсутністю характерних ознак тілесних ушкоджень. При судово-токсилогічному дослідженні крові з трупа ОСОБА_13 етиловий спирт чи інші спирти не виявлені. Даних про дослідження крові на наявність спиртів в наданій медичній документації немає (Т-1 а.с.222-225).
Висновком експерта № 54-Е від 27 лютого 2015 року, при судово-медичному обстеженні ОСОБА_12 з врахуванням обставин та матеріалів справи, вказаних у постанові слідчого тілесних ушкоджень не виявлено (Т-1 а.с.226).
Висновком експерта № 42-Е-Д від 26-27 березня 2015 року, на підставі додаткової судово-медичної експертизи з приводу смерті ОСОБА_13 , даних додаткових досліджень та матеріалів справи, з врахуванням обставин події та питань, вказаних у постанові слідчого, враховуючи локалізацію, характер та механізм утворення виявленого при дослідженні трупа ОСОБА_13 , а також згідно наданій медичній документації, тілесного ушкодження у вигляді закритої тупої травми живота, а саме, травматичний розрив стінки тонкого кишковика, можливе його утворення за обставин, на які вказує ОСОБА_12 під час слідчого експерименту. Враховуючи локалізацію, характер та механізм утворення виявленого при дослідженні трупа ОСОБА_13 , тілесного ушкодження у вигляді синця в правій пара орбітальній області, можливе його утворення за обставин, на які вказує ОСОБА_12 під час слідчого експерименту (Т-1 а.с.227-228).
Висновком експерта № 42-Е-2Д від 30 березня 2015 року враховуючи обставини справи, дані дослідження трупа ОСОБА_13 , дані додаткових досліджень, а також дані, наданих медичних документів, при своєчасному зверненні потерпілого за медичною допомогою і своєчасному наданні останньому кваліфікованої спеціалізованої медичної допомоги, можливо було б уникнути настання летального наслідку (смерті) потерпілого (Т-1 а.с.229).
Висновком експерта № 124к від 03 березня 2015 року, кров ОСОБА_12 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А, за ізосерологічною системою АВ0 (Т-1 а.с.230-231).
Висновком експерта № 308 від 02-17 березня 2015 року, в сліді на лівому рукаві куртки ОСОБА_12 , наданій на дослідження, встановлено наявність крові людини. При сереологічному дослідженні крові виявлений антиген В, що не виключає можливості походження крові від особи групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0. На джинсових штанах та парі чобіт ОСОБА_12 , наданих на дослідження, крові не виявлено. Враховуючи одержані результати серологічного дослідження та групові характеристики крові осіб, які проходять по даній справі, не можна виключати можливість походження крові в сліді на куртці як від потерпілого ОСОБА_13 так і від самого ОСОБА_12 , так як виявлений антиген В, являється основним групо специфічним антигеном для їх крові (Т-1 а.с.233-236).
Висновком експерта № 246 від 18-24 березня 2015 року, в підньогтовому вмісті обох рук трупа ОСОБА_13 наявність крові не встановлена, знайдені клітини поверхневого шару епідермісу, які не придатні для дослідження (Т-1 а.с.238-239).
Постановою про визнання предметів речовими доказами та доручення їх до кримінального провадження від 07 квітня 2015 року визнано в якості речових доказів куртку спортивного типу, темно синього кольору, штани джинсові, темно синього кольору, чоботи чорного кольору, зразок крові ОСОБА_12 , зрізи нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_13 , осади на ниточки марлі, зроблені зі зрізів нігтьових пластин ОСОБА_13 (Т-1 а.с.241).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 25 лютого 2015 року відповідно до якого описуються обставини завдання ОСОБА_12 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 , відео якого оглядалось в судовому засіданні 04 листопада 2015 року (Т-1 а.с.248-250), фототаблицею (Т-2 а.с.1-3). А саме, усі учасники слідчого експерименту зайшли на територію будинковолодіння АДРЕСА_3 , ОСОБА_12 показав, на двері, через які зайшов до кухні будинку, однак перед тим постукав у такі, які відчинив ОСОБА_13 . Після чого, між ними виникла сварка, під час якої він наніс потерпілому один удар в область потилиці, за допомогою статиста, який виконував роль ОСОБА_13 , показав, що той стояв спиною до виходу з приміщення кухні, а сам ОСОБА_12 ліворуч від нього. Перед ОСОБА_13 стояв дерев`яний стілець, який саме він не запам`ятав, однак вибрав найбільш схожий серед тих, що були у дворі на час проведення слідчої дії. Потім ОСОБА_12 показав як наніс ОСОБА_13 один удар долонею правої руки в задню частину голови в область потилиці, пояснив, що від такого удару потерпілий впав, обвинуваченому було запропоновано на манекені показати як впав потерпілий, який зачепив та перевернув стілець та впав на нього животом, далі ОСОБА_12 поклав манекен у відповідне положення, та приблизно через 5 секунд ОСОБА_13 самостійно встав, після чого йому нанесено ще 2-3 удари долонями рук в область обличчя, за допомогою статиста було показано механізм цих ударів, однак ОСОБА_12 зазначив, що не пригадує якою рукою наносив такі, можливо і обома. Потім обвинувачений побачив, що до кухні зайшли ОСОБА_14 та його товариш ОСОБА_16 , з якими він вийшов з будинку та поїхали всі разом додому. Також ОСОБА_12 показав місце, де бачив раніше невідомого йому чоловіка, який теж був у будинку на дивані у суміжній кімнаті, розташованій ліворуч від входу.
В ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_12 дав аналогічні покази щодо обставин вчинення злочину, що й в судовому засіданні.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Згідно з п.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Проаналізувавши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 , правильно кваліфіковано органом досудового слідства за ст. 128 КК України, оскільки ОСОБА_12 вчинив необережне тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_13 за обставин, викладених у вироку.
Суд не приймає до уваги твердження представника потерпілої ОСОБА_56 і потерпілої ОСОБА_17 , що органом досудового слідства не правильно кваліфіковані дії ОСОБА_12 , які на їх переконання, слід кваліфікувати за ст. 121 КК України, вважає такі непереконливими, виходячи з наступного.
Пунктом 22 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» № 2 від 07 лютого 2003 року передбачено, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість та характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Відповідальність за ст. 121 КК України настає за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, чи таке, що спричинило втрату будь-якого органу або його функцій, психічну хворобу або інший розлад здоров`я, поєднаний із стійкою втратою працездатності не менше як на одну третину.
Відповідальність за ст. 128 КК України настає за необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження.
З об`єктивної сторони тілесне ушкодження характеризується: 1) дією або бездіяльністю у виді посягання на здоров`я іншої людини; 2) наслідками у виді спричинення тілесних ушкоджень; 3) причинним зв`язком між зазначеними діянням та наслідками.
Суб`єктивна сторона тілесних ушкоджень може полягати як в умисній (ст. 121 КК), так і в необережній вині (ст. 128 КК). Тобто, дані діяння слід вирізняти за формою вини умислу чи необережності.
Небезпечними для життя є ушкодження, які самі по собі загрожують життю потерпілого в момент заподіяння або за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю.
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 121 КК, характеризується умисною виною. Умисел при цьому може бути як прямим, так і непрямим. Винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого і бажає або свідомо припускає її настання.
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 128 КК України є основним елементом, за яким він відрізняється від заподіяння тяжкого чи середньої тяжкості тілесних ушкоджень, відповідальність за яке настає за ст. ст. 121 і 122; вона характеризується необережністю у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.
Аналізом зібраних і досліджених у кримінальному провадженні доказів, достовірно встановлено, що ОСОБА_12 вдарив потерпілого ОСОБА_57 в область потилиці, приклавши силу, з середнім розмахом руки, який від удару впав на табурет всім тілом, табурет перевернувся, останній підвівся на ноги, після чого обвинувачений завдав ще кілька ударів рукою в обличчя потерпілого, суд вважає, що обвинувачений не передбачав наслідків заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 , хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто діяв не умисно, а з необережності. Крім того, висновком експерта встановлено, що при своєчасному зверненні потерпілого за медичною допомогою і своєчасному наданні останньому кваліфікованої спеціалізованої медичної допомоги, можливо було б уникнути настання летального наслідку (смерті). Зокрема свідками обвинувачення та потерпілою стверджувалось, що ОСОБА_13 погано себе почував, зокрема з першого дня завдання тілесних ушкоджень, ними неодноразово пропонувалось викликати швидку, однак останній відмахував рукою та за медичною допомогою до 24 лютого 2015 року не звертався.
Наведений висновок судово-медичної експертизи, проведеної висококваліфікованим експертом, роз`яснений останнім в судовому засіданні, належним чином аргументований, ґрунтується на ретельному дослідженні матеріалів кримінальної справи, зроблений на підставі діючого законодавства, містить відповідь на усі поставлені питання, висновки обґрунтовані дослідницькою частиною, фактичні дані викладені у висновку відносяться до справи і мають доказове значення. Тому даний висновок можливо покласти в основу прийнятого рішення.
Крім того, органами досудового розслідування 31 березня 2015 року дії ОСОБА_12 були перекваліфіковані з ч.1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України на підставі зазначених обставин. А постановою про відмову у задоволенні клопотання від 21 квітня 2015 року у задоволенні клопотання представника потерпілої щодо перекваліфікації дій обвинуваченого відмовлено.
Слід звернути увагу й на те, що жодних дій чи процесуальних документів досудового розслідування ні потерпіла, ні її представник до суду не оскаржували.
Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена, суд кваліфікує дії останнього за ст. 128 КК України, оскільки такий вчинив необережне тяжке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_12 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, те, що він вчинив злочин проти життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_13 , тобто вчинив злочин невеликої тяжкості.

Суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_12 , який раніше не судимий, на обліках у психо-наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітнього сина інваліда, 2001 року народження. Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає визнання вини, щире каяття обвинуваченого, намагання частково відшкодувати шкоду у розмірі 5.000 грн. (потерпіла відмовилась отримати грошові кошти). Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що мірою покарання, необхідною і достатньою для перевиховання обвинуваченого і попередження нових злочинів може бути міра покарання в межах санкцій статті, за якою ОСОБА_12 обвинувачується. Однак, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у вчинені злочину, його каяття, та за відсутності обтяжуючих, суд приходить до висновку, що обвинуваченого ОСОБА_12 доцільно на підставі ст. 75 КК України, звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
З положень ч.2 ст. 65 КК України вбачається, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Саме такий вид покарання суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.
Представником потерпілої ОСОБА_58 неодноразово суду заявлялись клопотання про доручення до матеріалів справи показання свідків, допитаних на досудовому розслідуванні. Останній неодноразово заявляв, щоб до матеріалів кримінального провадження було приєднано усі докази, які були зібрані під час досудового розслідування, при з`ясуванні яких саме доказів не долучено до матеріалів кримінального провадження, представник не зміг перелічити таких, окрім протоколів допиту свідків.
За правилами ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо; показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Відповідно до ч.4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
Нормами ч.2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу.
Аналіз наведених норм КПК України дає підстави вважати протоколи допиту свідків під час досудового розслідування недопустимим доказом.
Потерпілою ОСОБА_17 під час досудового розслідування заявлено цивільний позов про відшкодування 7.861 грн. 10 коп. матеріальної та 300.000 моральної шкоди. В ході розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги, доповнила суму матеріальної шкоди сумою у розмірі 5.776 грн. 78 коп.
Обвинувачений та відповідач ОСОБА_12 позов визнав частково, не заперечив про задоволення такого у розмірі 3.620 грн. 04 коп. матеріальної шкоди та 1379 грн. 96 коп. моральної шкоди.
Вирішуючи цивільний позов, суд приходить до висновку про наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю, частково чи відмовляє в ньому.
Нормами ч.2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Положеннями п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31 березня 1989 року передбачено, що при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, а також чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.
Суд вважає, що з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_59 пілягають стягненню матеріальна шкода у наступному розмірі:
-266 грн. 40 коп. та 188 грн. 28 коп. витрати на купівлю ліків ОСОБА_13 ;
-345 грн. 36 коп. оплата моргу;
-2.171 грн. ритуальні послуги, надані ПП ОСОБА_60 ;
-649 грн. 96 коп. за викопану могилу, а всього 3.621 грн.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожен при вирішенні суперечок про його цивільні права і обов`язки має право на справедливий і відкритий розгляд в перебігу розумного терміну судом, встановленим законом. При цьому застосовується практика Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструмент функціонування Конвенції, яка є частиною національного законодавства. Виходячи з матеріалів справи «Бурдов проти Росії» Страсбург, 7 травня 2002 року, Європейський суд прийшов до висновку, що внаслідок виявлених порушень, які не можна вважати виправленими тільки завдяки визнанню судом наявності правопорушення заявник отримала певну моральну шкоду. Враховуючи, що потерпіла отримала моральні страждання, тому суд повинен керуватися при визначенні суми відшкодування моральної шкоди принципом справедливості, як того вимагає ст. 41 Конвенції.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_12 суд виходить із вимог ст. ст. 23, 1187 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п.9 згаданої Постанови Пленуму Верховного суду та визначає суму відшкодування, яка відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставини при яких було спричинено моральну шкоду потерпілій - цивільній позивачці, ступінь вини обвинуваченого, характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань позивачки, непоправність втрати і неможливість поновити попереднє становище, істотність вимушених змін у життєвих стосунках потерпілої, і наслідків, що наступили, перенесла страждання пов`язані зі смертю дядька, з його похованням і продовжує нести ці душевні страждання, та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого та його майновий стан, враховуючи, що життя людини є найвищою соціальною цінністю, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_12 на користь потерпілої - цивільної позивачки ОСОБА_61 10.000 грн. моральної шкоди. Ця суми, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду відповідають вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не можуть вважатися явно завищеними чи надмірними.

В порядку ч.1 ст. 124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_17 документально підтверджені потерпілою витрати на правову допомогу захисника у розмірі 4.000 грн.
Як вбачається з норми ч.4 ст. 121 КПК України витрати, пов`язані із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження представника, несе особа, яку він представляє.
У відповідності до ч.3 ст. 122 КПК України потерпілим, цивільним позивачам оплачується проїзд.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_12 підлягає стягненню на користь ОСОБА_59 240 грн. 10 коп. (на досудовому розслідуванні) та 752 грн. 87 коп. (судовий розгляд), а всього 992 грн. 97 коп. процесуальних витрат.
У задоволенні позову ОСОБА_17 в частині стягнення з ОСОБА_12 про стягнення 5.160 грн. матеріальної шкоди, які потерпіла сплатила за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_13 перед ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити, виходячи з наступного.
З вимоги про погашення всієї суми боргу за договором ОСОБА_13 по кредиту в ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що у останнього наявна була, станом на 24 квітня 2015 року, прострочена заборгованість по кредиту в банку та складає 252 дня у розмірі 5.160 грн. на неодноразові нагадування банку про погашення заборгованості, потерпілий не вносив обов`язковий платіж по кредиту більше 90 днів.
Вищенаведене свідчить про те, що у ОСОБА_13 була наявна прострочена заборгованість на 21 лютого 2015 року, на день вчинення відносно останнього злочину та не перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з вчиненим злочином.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_62 звернулась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_13 та відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України зобов`язана задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Речові докази, а саме,
-куртка спортивного типу, темно синього кольору, штани джинсові, темно синього кольору, чоботи чорного кольору підлягають поверненню ОСОБА_12 ;
-зразок крові ОСОБА_12 , зрізи нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_13 , осади на ниточки марлі, зроблені зі зрізів нігтьових пластин ОСОБА_13 підлягають знищенню.
Накладений, ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року, арешт на 1/3 частку квартири АДРЕСА_7 , яка зареєстрована за ОСОБА_12 підлягає скасуванню.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_12 не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 23, 89, 95, 121, 124, 127, 129, 118, 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі.
Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_11 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк на 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_11 наступні обов`язки:

-не змінювати місця проживання та праці без повідомлення органів кримінально-виконавчої інспекції;

-періодично з`являтись на реєстрацію до органів кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_63 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_63 3.621 грн. матеріальної шкоди, 10.000 грн. моральної шкоди, 4.000 грн. витрат на правову допомогу захисника, 992 грн. 97 коп. процесуальних витрат, а всього 18.613 грн. 97 коп.

Речові докази, а саме, куртку спортивного типу, темно синього кольору, штани джинсові, темно синього кольору, чоботи чорного кольору повернути ОСОБА_64 ; зразок крові ОСОБА_11 , зрізи нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_65 , осади на ниточки марлі, зроблені зі зрізів нігтьових пластин ОСОБА_65 знищити.
Накладений, ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року, арешт на 1/3 частку квартири АДРЕСА_7 , яка зареєстрована за ОСОБА_66 скасувати.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілій та прокурору, не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, та може бути отримана в суді учасниками судового провадження.

СУДДЯ ОСОБА_67
Оригінал вироку.