АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа №11кп/796/2164/2015 Головуючий в першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
- головуючого судді ОСОБА_2
- суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

- при секретарі ОСОБА_5
- з участю прокурора ОСОБА_6
- засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення йому строку на апеляційне оскарження вироку Оболонського районного суду м. Києва від 09.04.2015 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 09.04.2015 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 09.04.2013 року, ОСОБА_7 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

25 листопада 2015 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою-клопотанням, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження вироку суду від 09 квітня 2015 року, а також з апеляційною скаргою на вказане судове рішення, яка вперше була ним подана до суду 30 червня 2015 року, тобто також після сплину строку, передбаченого законом для апеляційного оскарження судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, присутність якого в судовому засіданні було забезпечено в режимі відеоконференції з Бориспільською ВК №119 УДПтСУ в Київській області та який просив поновити йому строк на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції від 09.04.2015 року, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання засудженого; колегія суддів приходить до висновку, про відсутність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, у тому числі і вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу.
Згідно з п. 1 ч. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом 30 днів з дня їх проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, цей строк обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Як убачається із матеріалів справи, після розгляду кримінального провадження судом першої інстанції відносно ОСОБА_7 09 квітня 2015 року був ухвалений вирок, та в цей же день, під розписку, останньому вручено його копію (а. с. 65), а відтак строк на апеляційне оскарження, з урахуванням святкових та вихідних днів, закінчився для нього 12 травня 2015 року.
Станом на 12 травня 2015 року вирок стосовно ОСОБА_7 набрав законної сили.

Разом з тим, лише 01 липня 2015 року ОСОБА_7 вперше звернувся із апеляційною скаргою на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 09.04.2015 року, тобто через 50 днів після закінчення строку, передбаченого законом на апеляційне оскарження. Більш того, зазначена скарга була направлена засудженим не через адміністрацію Київського СІЗО, де він утримувався під вартою, а поштою. При цьому ОСОБА_7 у суді апеляційної інстанції фактично відмовився надавати будь-які пояснення з приводу того, ким та яким чином був виготовлений текст апеляційної скарги.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03 серпня 2015 року, подану 01.07.2015 року ОСОБА_7 апеляційну скаргу було повернуто, як таку, що подана з пропуском строку на апеляційне оскарження і особа, не порушувала питання про поновлення цього строку.

25.11.2015 року ОСОБА_7 повторно звернувся з апеляційною скаргою на вирок суду від 09.04.2015 року разом з заявою-клопотанням про поновлення йому строку на апеляційне оскарження, без зазначення будь-яких причин поважності його пропуску.

В судовому засіданні ОСОБА_7 як підставу поновлення йому строку на апеляційне оскарження, просив визнати його стан, в якому засуджений перебував після оголошення вироку, а також його необізнаність щодо строку оскарження.
Проте зазначені обставини, у тому числі і з огляду, що у матеріалах кримінального провадження наявні достатні дані, що свідчать про те, що ОСОБА_7 достовірно знав про порядок оскарження вироку суду першої інстанції, навіть знайомився з матеріалами справи для підготовки касаційної скарги, колегією суддів не можуть бути визнані поважними причинами, які б давали суду підстави поновити засудженому строк на апеляційне оскарження, а відтак клопотання ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, відмовивши йому у поновленні строку на оскарження та повернувши апеляційну скаргу.

З огляду на наведене, керуючись ст. ст. 117, 399 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити засудженому ОСОБА_7 в поновленні строку на апеляційне оскарження вироку Оболонського районного суду м. Києва від 09.04.2015 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України.
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 09.04.2015 року повернути особі, яка її подала.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог КПК України.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4