Справа №11-441/10 Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження - Суддя-доповідач - Забара І. К.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Ященка В.А.

суддів: Забари І.К., Крамаренка В.І.

з участю прокурора - Савостьянової Л.В.

потерпілого ОСОБА_2.

захисника ОСОБА_3.

засудженого ОСОБА_1.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми справу за апеляціями захисника ОСОБА_3. та прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 29 червня 2010 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, мешканець АДРЕСА_1, раніше в силу ст.89 КК України не судимий,

засуджений за ч.2 ст.125 КК України до громадських робіт на строк 200 годин.

Стягнуто з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 кошти на відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 431 грн.91 коп. та кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 1200 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1. на користь Лебединської районної державної адміністрації кошти на лікування потерпілого в сумі 292 грн. 42 коп.,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду ОСОБА_1. визнаний винним та засуджений за вчинення злочину за наступних обставин.

13.06.2009 року о 6 год. 10 хв., перебуваючи на городі свого домогосподарства по АДРЕСА_2, Сумської області, на ґрунті неприязнених стосунків, умисно, через паркан, що розмежовує його домогосподарство з домогосподарством родини ОСОБА_2, по АДРЕСА_3, кинув камінь, який влучив у голову ОСОБА_2., чим заподіяв останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я, у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та забійної рани у лобній області голови.

В поданій апеляції захисник ОСОБА_3., посилаючись на те, що вирок суду є незаконним в силу неповноти та однобічності проведеного досудового та судового слідства, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, просить вирок Лебединського районного суду Сумської області від 29 червня 2010 року скасувати, та постановити відносно ОСОБА_1. виправдувальний вирок. Свої вимоги мотивує тим, що суд безпідставно не взявши до уваги показання ОСОБА_4., ОСОБА_5. та ОСОБА_1., які підтверджують невинуватість останнього у вчиненні злочину, послався у вироку на неправдиві показання свідків ОСОБА_7. та ОСОБА_6., які не були очевидцям події, та дружини потерпілого ОСОБА_8., під час огляду місця події не було знайдено будь-якого предмету, який би міг кинути ОСОБА_1. у потерпілого, так само, як не виявлено слідів ОСОБА_1. на землі поблизу забору, відтворення обстановки та обставин події було проведено з порушеннями закону, а експерт в судовому засіданні ухилився від відповіді на питання про можливість заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому іншим чином, ніж за обставин, за якими обвинувачується ОСОБА_1.

Прокурор, який затвердив обвинувальний висновок, в поданій апеляції, не оспорюючи кваліфікації дій ОСОБА_1. та доведеності його вини у скоєному злочині, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, в зв'язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості, та призначити нове покарання за ч.2 ст.125 КК України у виді арешту на строк 6 місяців. При цьому свої вимоги обґрунтовує тим, що судом при призначенні покарання не було враховано, що ОСОБА_1. шкоди, завданої злочином не відшкодував, вчинив новий злочин у відношенні одного і того ж потерпілого, який є особою похилого віку, та на шлях виправлення не став.

Вислухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_1. та його захисника, які підтримали апеляцію адвоката ОСОБА_3., потерпілого ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляцію прокурора та відмовити у задоволенні апеляції захисника засудженого, думку прокурора, який просив задовольнити подану ним апеляцію, а в задоволенні апеляції-захисника відмовити, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що подані по справі апеляції не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1. у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам кримінальної справи та ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляції захисника ОСОБА_3. з приводу того, що злочину ОСОБА_1. не вчиняв, вирок є незаконним, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, колегією суддів не можуть бути взяті до уваги, оскільки, незважаючи на заперечення засудженим своєї вини у вчиненні злочину, його вина підтверджується повно і всебічно дослідженими доказами у справі, і тому суд обґрунтовано поклав їх в основу вироку.

Так, із показань потерпілого ОСОБА_2, наданих в судовому засіданні, видно, що 13.06.2009 року близько 06.10 год., в той час, коли він вийшов зі свого будинку по АДРЕСА_3, ОСОБА_1. почав на нього кричати та кинув у нього., камінь сірого кольору - булижник, який потрапив потерпілому у голову, від чого останній впав на землю та знепритомнів.

Дружина потерпілого ОСОБА_8. в судовому засіданні вказала, що вранці 13.06.2009 року, перебуваючи на веранді свого будинку разом з онуками почула, як лаявся ОСОБА_1., а коли вийшла з будинку, побачила, що останній кинув у потерпілого булижник сірого кольору, який влучив у голову ОСОБА_2

Свідки ОСОБА_7. та ОСОБА_6. пояснили, що вранці 13.06.2009 року вони перебуваючи у своїх дідуся та бабусі, і бачили, як ОСОБА_1. кинув через паркан камінь, який влучив у голову ОСОБА_2., від чого той упав.

Із показань свідка ОСОБА_9. наданих в судовому засіданні вбачається, що вона, будучи фельдшером виїзної бригади Лебединської ЦРЛ, 13.06.2009 року приїхала за викликом диспетчера до домогосподарства потерпілого, який казав, що тілесні ушкодження йому наніс його зять.

Судмедексперт Маслова А.Л. в судовому засіданні вказала, що в ході проведення і судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_2 було виявлено ушкодження у лобній ділянці голови, яке було завдане тупим предметом з обмеженою поверхнею.

Крім цього, вина засудженого ОСОБА_1. в скоєнні злочину підтверджується: протоколом огляду місця події (а.с.22-27), з якого вбачається, що на городі господарства по АДРЕСА_3 було виявлено сліди від чоловічого взуття; протоколом відтворення обстановки та обставин події від 17.09.2009 року (а.с.96-100), згідно якого свідок ОСОБА_8. детально розповіла та вказала яким чином ОСОБА_2. було спричинено легкі тілесні ушкодження; протоколом відтворення обстановки та обставин події від 17.09.2009 року (а.с. 101-105), під час проведення якого потерпілий ОСОБА_2. детально розповів та продемонстрував, як він отримав легкі тілесні ушкодження; протоколами очної ставки між свідком ОСОБА_6. та ОСОБА_1. (а.с.112-113), між свідком ОСОБА_7. та ОСОБА_1. (а.сі 14-115), між свідком ОСОБА_6. та ОСОБА_1. (а.с.116-117), між потерпілим та ОСОБА_1. (а.с.118-119) в ході яких свідки та потерпілий підтвердили, що тілесні ушкодження потерпілому заподіяв ОСОБА_1.; висновком судово-медичної експертизи (а.с.122-123), яким встановлено наявність у потерпілого ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я, і могли утворитися від дії тупих твердих предметів з обмеженою поверхнею.

Судом при постановленні вироку було обґрунтовано не взято до уваги показання свідків ОСОБА_4. та ОСОБА_5., які свідками події не були.

Посилання захисника ОСОБА_3. на відсутність під час проведення огляду місця події предмету, який би міг кинути ОСОБА_1. у потерпілого, не може бути прийнятий колегією суддів як доказ невинуватості засудженого.

Отже, вірно встановивши обставини справи, суд правильно кваліфікував дії засудженого ОСОБА_1. за ч.2 ст.125 КК України.

Що стосується доводів прокурора про невідповідність призначеного засудженому покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував як ступінь тяжкості вчинених злочинів і особу винного, так і обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання, в тому числі і ті, на які посилається прокурор в поданій апеляції.

А тому, не знаходячи підстав для задоволення поданих по справі апеляцій, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст.362, 377 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 29 червня 2010 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляції адвоката ОСОБА_3. та прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, - без задоволення.

СУДДІ:

Ященко В.А. Забара І.К. Крамаренко В.І.