У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_2.,
суддів ОСОБА_3., ОСОБА_4.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Києві 29 вересня 2015 року заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 22 червня 2004 року щодо нього,

в с т а н о в и л а:

Апеляційний суд Харківської області вироком від 24 листопада 2003 року засудив ОСОБА_1 за сукупністю злочинів, передбачених частиною другою статті 15 та пунктами 1 і 7 частини другої статті 115, пунктом 7 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України до покарання у виді довічного позбавлення волі.

Верховний Суд України ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах від 22 червня 2004 року зазначений вирок змінив у частині вирішення цивільного позову, в решті цей вирок залишив без зміни.

Засуджений ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду України із заявою, в якій, посилаючись на пункт 3 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить ухвалу Верховного Суду України щодо нього скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції. Стверджує, що вищевказана ухвала не відповідає висновку щодо застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду України від 6 липня 2015 року в справі № 5-75 кс (15) 15, копію якої додає до заяви. Мотивує тим, що при розслідуванні та судовому розгляді кримінальної справи щодо нього було допущено такі самі порушення вимог кримінального процесуального закону, які стали підставою для скасування постановою Верховного Суду України від 6 липня 2015 року в справі № 5-75 кс (15) 15 рішення суду касаційної інстанції з направленням справи на новий касаційний розгляд.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши викладені у заяві засудженого ОСОБА_1 доводи та перевіривши додані до неї матеріали, колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для відкриття провадження відсутні.

Так, згідно з пунктом 3 частини першої статті 445 КПК підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції висновку щодо застосування норм права, викладеному в постанові Верховного Суду України.

Виходячи з аналізу положень статті 445, частини четвертої статті 455 та частини першої статті 458 КПК, під постановою Верховного Суду України у пункті 3 частини першої статті 445 КПК мається на увазі судове рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду ним справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, а саме: з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах або неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. Саме таке рішення містить висновок щодо застосування певної норми права, обов'язковий для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності цю норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції.

Постанова Верховного Суду України від 6 липня 2015 року в справі № 5-75 кс (15) 15, на яку послався у своїй заяві засуджений ОСОБА_1, до таких судових рішень не відноситься, оскільки її ухвалено за результатами перегляду справи Верховним Судом України на підставі пункту 4 частини першої статті 445 КПК у зв'язку із встановленням міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні справи національним судом. Такий перегляд є одним із засобів виконання Україною остаточних рішень Європейського суду з прав людини у справах, в яких вона є стороною, і покликаний забезпечити вжиття заходів індивідуального характеру, спрямованих на усунення констатованих у цих рішеннях порушень прав конкретної особи та відновлення її попереднього юридичного стану. Правом на звернення до Верховного Суду України із зазначеної підстави наділена лише особа, на користь якої ухвалено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, її захисник чи законний представник або представник юридичної особи (частина друга статті 446 КПК).

Отже, заява ОСОБА_1 є необґрунтованою.

На підставі наведеного, керуючись статтею 451 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити у допуску до провадження справи за заявою засудженого ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 22 червня 2004 року щодо нього.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4