АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1424/15 Справа № 180/1181/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження
№ 0000567 та № 0000175 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Дніпропетровської області на вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 червня 2015 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 28 січня 2014 року вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 125, ч. 3 ст. 186, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_8
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 червня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим та призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки, відповідно до ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднано частково невідбуте покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2014 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 368,28 грн.
Вироком суду вирішено питання речових доказів.
В апеляційній скарзі прокурор ставить питання про скасування вироку з ухваленням нового вироку, яким призначити ОСОБА_6 покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч. 3 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 роки; на підставі ст. 70 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 роки; відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2014 року і остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що вирок підлягає скасуванню в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого внаслідок м`якості, оскільки судом не дотримано принципів справедливості, обґрунтованості і індивідуалізації покарання та не враховано те, що ОСОБА_6 під час невідбутого покарання за попереднім вироком неодноразово вчиняв нові умисні корисливі злочини, веде антисоціальний спосіб життя, не має постійного законного джерела доходу, що є причиною вчинення ним злочинів проти власності.

Також, прокурор звертає увагу на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому остаточного покарання за правилами, передбаченими ст. 71 КК України, оскільки при частковому приєднанні невідбутого покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2014 року у виді 4 років позбавлення волі, судом остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців, що є меншим, ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 07 червня 2014 року біля 00 години 35 хвилин, знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , використавши момент, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спали, з жіночої сумки ОСОБА_9 , умисно, повторно, з корисливих мотивів викрав належне їй майно, завдавши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 1070 грн.

12 лютого 2015 року в 01 годині 30 хвилин ОСОБА_6 шляхом проникнення, відкрив замок вхідних дверей сараю домоволодіння АДРЕСА_4 , звідки, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів викрав велосипед «Титан», завдавши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 1470 грн.

05 березня 2015 року біля 01 години 40 хвилин ОСОБА_6 , ломом зламав замок вхідних дверей сараю АДРЕСА_5 , звідки, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів шляхом проникнення, викрав дитяче ліжко, завдавши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 450 грн..

Приблизно 31 березня 2015 року біля 01 години 30 хвилин ОСОБА_6 ломом зламав замок вхідних дверей гаража № НОМЕР_1 біля будинку АДРЕСА_6 , звідки, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом проникнення, викрав дитячу коляску, завдавши потерпілій ОСОБА_13 , матеріальну шкоду на суму 750 грн.

В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу, прохав її задовольнити.

Обвинувачений та його захисник вважав необхідним в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового провадження, проаналізувавши доводи, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні, співставивши їх з наявними в провадженні матеріалами, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого, правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтується на зібраних і досліджених в судовому засіданні доказах, проти яких не заперечували учасники судового провадження та на підставі чого судовий розгляд було здійснено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а також вказані обставини не оспорюються і в поданій апеляційній скарзі, тому перегляду в апеляційному порядку не підлягають.

В той же час доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості не заслуговують на увагу виходячи з такого.

Зі змісту ст. 414 КПК України вбачається, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

На переконання колегії суддів, вказані вимоги закону при ухваленні оскаржуваного вироку і призначенні покарань за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та за правилами, передбаченими ст. 70 КК України суд першої інстанції виконав.

Так, з вироку вбачається, що при призначені покарання ОСОБА_6 , суд врахував ступень тяжкості вчинених злочинів, те, що він скоїв злочини проти власності декількох потерпілих, які відносяться до тяжкого та середньої тяжкості, також врахував особу обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив новий злочин в період іспитового строку; на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд відніс щире каяття, сприяння розкриттю трьох останніх епізодів вчиненого кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Отже, колегія суддів, погоджується з встановленими судом першої інстанції обставинами, які впливають на вид і розмір покарання та вважає, що покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та за принципами, передбаченими ст. 70 КК України, призначене з дотриманням вимог ст. ст. 50, 65 КК України, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, а тому підстав для призначення більш суворого покарання з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі прокурора не вбачає.

Разом з цим, на переконання колегії суддів, доводи прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначені ОСОБА_6 остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження і заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбування покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При цьому відповідно до ч. 4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 остаточне покарання покарання за правилами, закріпленими в ст. 71 КК України, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального закону.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2014 року було засуджено за ч. 1 ст. 125, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

З оскаржуваного вироку слідує, що нові злочини ОСОБА_6 вчинив протягом іспитового строку, встановленого за попереднім вироком.

За таких обставин суд мав призначити ОСОБА_6 остаточне покарання із застосуванням ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, яке повинно бути більшим призначеного покарання за цим вироком і невідбутої частини покарання за попереднім вироком, тобто не менше ніж 4 роки позбавлення волі.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався, а тому колегія суддів дійшла висновку, що вирок щодо ОСОБА_6 в частині призначення йому остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України підлягає, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону.

Отже, суд апеляційної інстанції в силу п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК Українивважає необхідним ухвалити новий вирок і призначити ОСОБА_6 із застосуванням положень ст.71 КК України більш суворе остаточне покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Дніпропетровської області - задовольнити частково.
Вирок Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05 червня 2015 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання - скасувати.

Призначити ОСОБА_6 покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 28 січня 2014 року і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
В іншій частині вирок щодо ОСОБА_6 -залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4