Справа №1-40/10 06.05.2010 06.05.2010 06.05.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11 253/2010 року Головуючий суду першої
Категорія: ст.121 ч.1 інстанції ОСОБА_1
КК України Доповідач апел. ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Ржепецького О.П.,

суддів Кателіна В.П., Івченко О.М.,

за участю прокурора Якименка О.П.,

засудженого ОСОБА_3,

захисника ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2010 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, не працюючого, ІНФОРМАЦІЯ_3, не судимого, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4 «Оксамит»- гуртожиток, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_5 «Ольвія» вулиця Соняшна, 383 Жовтневого району Миколаївської області,

засуджено за ст. 121 ч. 1 КК України на 6 років позбавлення волі.

Як зазначено у вироку суду, ОСОБА_3, 20 серпня 2009 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, знаходячись в дворі дачної ділянки № 383 СВТ «Ольвія», Жовтневого району Миколаївської області, вступив в конфлікт з громадянином ОСОБА_6 в ході якого наніс останньому удар ножем в область грудної клітини. За результатами нанесеного удару, ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітки з пошкодженням правої легені, супроводжуючого внутрішньо плевральною кровотечею, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по признаку небезпечних для життя в момент заподіяння.

В апеляції захисник ОСОБА_5 просить вирок суду першої інстанції скасувати, і у звязку з відсутністю в діях його підзахисного складу злочину, постановити відносно його виправдувальний вирок. Засуджений ОСОБА_3 підтримав апеляцію захисника, одночасно просить вирок суду скасувати, справу повернути до суду першої інстанції на новий розгляд, перекваліфікувавши його дії зі ст.. 121 ч.1 КК України на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень перебуваючи в стані необхідної оборони. Вказують, що суд не дав належну оцінку доказам по справі та показанням свідків.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_3 і його захисника які підтримали свої апеляції, думку прокурора, який просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_3 в скоєні злочину за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка і правильна кваліфікація скоєному злочину.

В судовому засіданні, ОСОБА_3 винним себе в скоєні злочину визнав частково та пояснив, що 20.08. 2009 року, приблизно о 21 годині 30 хвилин, знаходячись в дворі дачної ділянки № 383 СВТ «Ольвія», Жовтневого району Миколаївської області, вступив в конфлікт з громадянином ОСОБА_6, який вдарив його кулаком по обличчю, а потім приставив до його горла ніж. Побоюючись за своє життя, він наніс ОСОБА_6 удар ножем в область грудної клітини справа, після чого викинув ніж і пішов до свого помешкання в якому знаходився до ранку. Вважає, що він оборонявся від дій ОСОБА_6, і перебував у стані необхідної оборони.

Із показань потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначено, що 19 серпня 2009 року, в вечірній час, ОСОБА_3 викрав у його знайомої пакет з її особистими речами. На другий день він прийшов до його помешкання, яке розташоване в СВТ «Ольвія» Жовтневого району Миколаївської області і побачив через вікно будинку речі його знайомої. Приблизно о 21 годині 20 хвилин, він попросив ОСОБА_7 і ОСОБА_8 сходити з ним до ОСОБА_3 і забрати речі. Прийшовши до помешкання останнього, він попросив повернути йому речі, а потім вдарив його рукою по підборіддю, на що ОСОБА_3 відповів ударом ножем в область його грудної клітки.

Із показань свідка ОСОБА_9, яка була допитана на досудовому і судовому слідстві вбачається, що 19 серпня 2009 року, ОСОБА_3 викрав у неї особисті речі і гаманець з грошима. Про крадіжку вона повідомила ОСОБА_6. 20 серпня 2009 року, до неї в магазин зайшов ОСОБА_10 і повідомив, що ОСОБА_3 завдав ножем ОСОБА_6 тілесні ушкодження ( а.сп.27-30, 227-230).

Як пояснили свідки ОСОБА_10., який був допитаний в судовому засіданні, і ОСОБА_7 покази якої були проголошені в судовому засіданні, 20.08. 2009 року, вони гуляли з собакою на території СВТ «Ольвія» де зустріли ОСОБА_6, який попросив їх сходити з ним до помешкання ОСОБА_3 і забрати речі які він викрав в ОСОБА_9. Зайшовши до помешкання, ОСОБА_9 попросив ОСОБА_3 повернути йому викрадені ним речі, потім ОСОБА_9 ударив ОСОБА_3 кулаком по обличчю. В ОСОБА_3 в руках знаходився ніж, про що вони попередили потерпілого. Через якийсь проміжок часу, вони почули глухий удар і побачили як ОСОБА_9 впав на землю, біля якого стояв ОСОБА_3 з ножем в руці. Вони визвали карету швидкої допомоги, яка доставила потерпілого до лікарні.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 471 від 09.09.2009 р. вбачається, що потерпілому завдане проникаюче колото-різаного поранення грудної клітки з пошкодженням правої легені, супроводжуючого внутрішньо плевральною кровотечею, колото-різану рану правого плеча, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень по признаку небезпечних для життя (а.сп. 87-88).

Оцінив наведені вище докази, суд вірно кваліфікував дії засудженого за ст. 121 ч. 1 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Доводи засудженого та його захисника про те, що ОСОБА_3 захищався від неправомірних дій потерпілого, перебував в стані необхідної оборони, і в його діях відсутній склад злочину, передбачений ст.121 ч.1 КК України, а також те, що на досудовому та судовому слідстві були допущені порушення норм процесуального закону, не підтверджується доказами по справі. Між засудженим і потерпілим виник конфлікт в ході якого останній наніс удар рукою по підборіддю засудженому. Характер дій ОСОБА_3, нанесення удару ножем в грудну клітину, небезпечний для життя в момент його заподіяння вказують на те, що він не захищався від потерпілого, а умисно спричинив йому тілесні ушкодження. У ОСОБА_3 не було необхідності застосовувати ніж, оскільки цього не потребували обставини події, тому є безпідставними твердження апелянтів з цього приводу. Також доводи ОСОБА_3 про те, що він в момент скоєння злочину знаходився в стані сильного душевного хвилювання, спростовується виводами амбулаторної, судово-психіатричної експертизи № 664 від 18 вересня 2009 року із яких слідує, що ОСОБА_3 психічними захворювання не страдає і не страдав. В період скоєння злочину міг віддавати звіт своїм діям і керувати ними. (а.сп. 124-126).

При призначені ОСОБА_3 покарання, суд не порушив вимоги ст.. 65-67 КК України, врахувавши вчинення ним тяжкого злочину, обставину, яка помякшує покарання - наявність на утриманні малолітньої дитини, позитивну характеристику особи. Призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого.

Підстав для скасування та зміни вироку як в частині кваліфікації дій засудженого, так і стосовно закриття провадження у справі у звязку з відсутністю в діях засудженого складу злочину, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365-366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції захисника ОСОБА_11 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 лютого 2010 р. відносно ОСОБА_3 - без зміни.

Головуючий:

Судді: