Справа № 11-346/10 Головуючий у І інстанції
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції . .
Категорія 31.03.2010
УХВАЛА

Іменем України

31 березня 2010р. колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Київської області:

головуючого Ігнатюка О.В.,

суддів Матюшка М.П. і ОСОБА_1,

з участю прокурора Нечепоренко С.П.,

засудженого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією засудженого на вирок Тетіївського районного суду Київської області від 20 січня 2010 року яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

засуджено за ст. 128 КК України до 1 року обмеження волі. В силу ст. 75 КК України ОСОБА_2 від призначеного покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік та згідно з ст. 76 КК України зобовязано повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи і періодично зявлятися у названий орган для реєстрації. За вироком з ОСОБА_2 стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_3 4526 грн. 34 коп. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Як зазначено у вироку, близько 22 години 30хвилин 18 липня 2009 року в приміщенні клубу с. Берківці Тетіївського району Київської області ОСОБА_2 під час танцю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків, хоча міг і повинен був їх передбачити, зробив сальто, під час якого ненавмисно наніс удар ногою в обличчя ОСОБА_3 який проходив мимо нього, завдавши потерпілому середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці кута з права, перелому 1, 2, 3 го верхніх лівих зубів.

В апеляції і доповненнях до апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок скасувати та закрити провадження у справі на підставі ч. 2 ст. 6 КПК України. Обгрунтовуючи апеляцію, засуджений зазначив, що коли він робив сальто, то потерпілого рядом не було і він не міг передбачити удар ногою в обличчя ОСОБА_3 за таких обставин суд повинен був дослідити всі докази і при цьому розяснити наслідки передбачені ст. 299 КПК України і чого зроблено не було. Далі апелянт вказує на неконкретний строк призначеного покарання до одного року обмеження волі, коли відповідно до ст. ст. 324, 335 КПК України призначене покарання повинно бути чітким та на визначений строк.

Заслухавши доповідача, засудженого який підтримав вимоги апеляції і заперечень до неї, прокурора, котрий просив вирок залишити без зміни. Перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції і доповнень до неї, колегія суддів вважає апеляцію не підлягаючою до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ст. 365 КПК України висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких відповідно до вимог частини першої статті 299 і статті 300-1 цього Кодексу докази не досліджувалися не перевірялися.

Із матеріалів справи вбачається, що після допиту підсудного, який повністю визнав свою вину в інкримінованому злочині, а також цивільні позови потерпілого за матеріальну і моральну шкоду, суд за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи та розміру цивільних позовів, які ніким не оспорювались. При цьому у повній відповідності з вимогами ст. 299 КПК України суд розяснив учасникам процесу, в тому числі і підсудному ОСОБА_2, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи та розмір цивільних позовів в апеляційному порядку. Тобто твердження апелянта щодо порушення судом вимог ст. 299 КПК України безпідставні.

Призначене ОСОБА_2 покарання в межах санкції інкримінованого злочину з урахуванням ступені тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що помякшують покарання, колегія суддів вважає справедливим.

Посилання в апеляції на неконкретність строку призначеного засудженому покарання не відповідає дійсності. Згідно з ч. 2 ст. 61 КК України обмеження волі встановлюється на строк від одного до пяти років, тобто засуджений до одного року обмеження волі ОСОБА_2 повинен відбувати зазначене покарання один рік.

Порушень норм кримінально процесуального законодавства при розгляді справи які б могли слугувати підставами для скасування чи зміни вироку колегією суддів не встановлено, а тому вирок є законним.

На підставі викладеного і, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого залишити без задоволення, а вирок Тетіївського районного суду Київської області від 20 січня 2010 року щодо засудженого за ст. 128 КК України ОСОБА_2 без зміни.

Головуючий

Судді