Ковпаківський районний суд м.Сум
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2010 року м. Суми

Ковпаківський райсуд м. Суми у складі - головуючого судді Хитрова Б.В., при секретарі Баришевій А.І., за участю прокурора Сухоставець О.О., потерпілого ОСОБА_1, представника підсудного ОСОБА_2 - ОСОБА_3, захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, мешк АДРЕСА_1, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого за ст. 187 ч.2 КК України

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого мешк м. Суми вул.. Руднєва 65/2, раніше судимого за вироком Ковпаківського райсуду м. Суми від

31.08.2010року за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі за ст. 187 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 та ОСОБА_2, який знаходився в стані алкогольного спяніння

02.03.2010року близько 21 годині в сквері по вул.. Привокзальній в м. Суми неподалік від залізничного вокзалу ст. Суми вчинили напад на потерпілого ОСОБА_8 з метою заволодіння його майном. В ході нападу застосовуючи насильство небезпечне для життя та здоровя потерпілого, яке виразилось в нанесенні ударів в область голови заволоділи майном потерпілого переліком та вартістю згідно товарознавчої експертизи - мобільним телефоном «Нокія 1661» вартістю 359 грн., гроші на рахунку сім карти 25 грн., золотою обручкою вартістю 559 грн., а всього заволоділи майном на загальну суму 943 грн. З місяця скоєння злочину зникли майном розпорядилися на власний розсуд.

В результаті нападу потерпілому ОСОБА_1 спричинені тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому лівої вилицевої дуги, забою вилицевої області обличчя зліва, які згідно висновку судово-медичної експертизи кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

В судовому засіданні ОСОБА_2 свою провину у скоєному визнав частково. Суду пояснив, що 02.03.2010 року за попередньою телефонною домовленістю зустрівся з ОСОБА_7 біля магазину «Еко-Маркет» на вул.. Горького в м. Суми, той вживав пиво, та направились в сторону залізничного вокзалу. На перехресті вул.. Леваневського та Шевченко побачили потерпілого, який був в нетверезому стані і він, тобто ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_7 наздогнати потерпілого та заволодіти його майном. Випередили потерпілого та стали його чекати в сквері неподалік від залізничного вокзалу. Зустрівшись з потерпілим стали його штовхати в плече від чого той падав, а вони його піднімали. Після падіння потерпілого на землю, він тобто, ОСОБА_2, зняв золоту каблучку з руки потерпілого, а ОСОБА_7 взяв собі мобільний телефон. Наступного дня речі потерпілого здали до ломбарду, гроші поділи між собою. Вважав, що ударів по обличчю потерпілому не наносили, потерпілий тілесні ушкодження отримав від падіння на землю через перебування в стані алкогольного спяніння.

В судовому засіданні ОСОБА_7 свою провину у скоєному визнав частково. Суду пояснив, що заволодіти майном потерпілого запропонував ОСОБА_2, а він погодився. Коли ОСОБА_2 пропонував заволодіти майном потерпілого, то казав, що можливо того прийдеться бити, але він, тобто ОСОБА_7, заперечував проти цього . Потерпілого взагалі не чіпав, від ударів нанесених потерпілому вказаних тілесних ушкоджень не могло настати, оскільки потерпілого ОСОБА_2 вдарив лише в плече.

Потерпілий ОСОБА_1 суду пояснив, що 02.03.2010 року після закінчення робочого дня разом з колегами в їдальні вжив горілку, оскільки була святкова подія. Близько 21 годині, направився додому. В сквері біля залізничного вокзалу його обігнали двоє чоловіків. Після чого відчув удар в область лівої скроні. Від удару впав, що відбувалось далі не памятає. З 04.03.2010 року по 19.03.2010 року перебував на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні СОКЛ з діагнозом струс мозку і перелом кістки обличчя. У нього зникли мобільний телефон каблучка, ключі від квартири. Раніше переніс операцію по трепанації черепу.

Аналогічні покази потерпілий давав і під час досудового слідства при допиті в якості потерпілого ( а.с.10-11)

З первісних пояснень ОСОБА_2 працівникам міліції від 07.03.2010 року вбачається, що він приймав участь у бійці з невідомим чоловіком у сквері біля залізничного вокзалу разом хлопцем на імя ОСОБА_1. В ході бійки ОСОБА_1 та невідомий чоловік падали на землю, наносили удари кулаками один одному. Олександр, збивши невідомого з ніг, обшукав кишені. Він, тобто ОСОБА_2 також штовхав потерпілого. Олександр забрав у потерпілого гроші та зняв з руки обручку ( а.с. 68-69).

З листів ломбарду «Скрбниця», «Кредитний дім», протоколу виїмки вбачається, що 03.03.2010 року ОСОБА_7 здавав до вказаних установ золоту обручку та мобільний телефон, що належали потерпілому ( а.с. 17,19, 24)

З протоколу допиту ОСОБА_2 в якості підозрюваного та обвинуваченого за участю його захисника вбачається, що він знайомий з ОСОБА_7 протягом півроку.

02.03.2010 року близько 21 години вжили пиво та направились до скверу поблизу залізничного вокзалу м. Суми. Побачили невідомого, який був у стані алкогольного спяніння і вирішили разом з ОСОБА_7 заволодіти його майном. Пропозицію висловив він, тобто ОСОБА_2, а ОСОБА_7 погодився і відмовляти його не став. Випередили потерпілого в напрямку його руху та стали чекати його наближення. Разом з ОСОБА_7 штовхнули чоловіка на землю, а коли потерпілий впав то стали його обшукувати. ОСОБА_7 показав знайдений мобільний телефон потерпілого, а він, тобто ОСОБА_2, зняв з руки золоту каблучку.( а.с. 75-76, 90-91)

В ході додаткового допиту в якості обвинуваченого ОСОБА_2 в присутності свого захисника зазначав, що не виключає нанесення ним ударів потерпілому в обличчя, від яких той падав на землю, він особисто наніс не більше двох ударів. Чи наносив удари ОСОБА_7 не бачив. Він, тобто ОСОБА_2, зняв з руки потерпілого обручку, а ОСОБА_7 заволодів мобільним телефоном, який показав, коли відішли від потерпілого. Обручку та мобільний телефони здали до ломбарду, отримані кошти поділили порівну (а.с.96-97).

З явки з повинного ОСОБА_7 від 15.03.2010 року вбачається, що він 02.03.2010 року разом з ОСОБА_2 заволодів мобільним телефоном та золотою каблучкою потерпілого в сквері неподалік від залізничного вокзалу ( а.с. 113).

З протоколу допиту ОСОБА_7 в якості підозрюваного за участю його захисника вбачається, що за попередньою домовленістю з ОСОБА_9 вирішили заволодівати майном пяних осіб. Побачили потерпілого в сквері біля залізничного вокзалу і, дочекавшись поки той впав через алкогольне спяніння, стали його обшукувати. ОСОБА_2 зняв з руки обручку, а він, тобто ОСОБА_7, знайшов біля потерпілого мобільний телефон та одразу викинув сім картку. Наступного дня мобільний телефон та обручку здали до ломбарду.

Аналогічні покази підсудний давав і під час допиту в якості обвинуваченого (а.с. 127- 128,129-142)

З висновків судових товарознавчих експертиз вбачається, що вартість мобільного телефону та золотої обручки належних потерпілому становить 359 грн. та 559 гри. відповідно (а.с.36-39).

З висновку судово-медичної експертизи вбачається, що потерпілий ОСОБА_1. О.В. отримав тілесні ушкодження у вигляді сполученої травми, ЗЧМТ, струсу головного мозку, перелому лівої вилицевої дуги, забою вилицевої ділянки обличчя зліва, які кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоровя. В мотивувальній частині висновку зазначено, що потерпілий раніше переніс операцію по трепанації черепу (а.с. 54-55)

З висновку додаткової судово-медичної експертизи вбачається, що тілесні ушкодження отримані потерпілим виникли в результаті взаємодії з тупими предметами та їх утворення в результаті неодноразового падіння з висоти власного зросту малоймовірно (а.с 62).

В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_10 висновки експертизи підтримав. Суду пояснив, що тілесні ушкодження отримані потерпілим фактично не могли утворитись від падіння з висоти власного зросту. Потерпілому було нанесено не менш ніж один удар тупим предметом.

З акту дослідження неповнолітнього за місцем проживання вбачається, що ОСОБА_2 мешкає разом з сестрою, мамою та бабусею у приватному будинку, його батько з сімєю не проживає з 2001 року, мати виконує обовязки по його вихованню ( а.с. 109)

Підстав не довіряти зазначеним вище доказам у суду не має, оскільки вони будь-яких сумнівів у їх належності (стосовності), допустимості, достовірності і достатності не викликають, а також у своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи.

Часткове визнання своєї провини у скоєному при вищезазначених обставинами підсудними, суд вважає обраним способом захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Позиція ОСОБА_2 та ОСОБА_7, що вони лише штовхали потерпілого, отримані ним тілесні ушкодження утворились у нього через перебування в нетверезому стані і падінні з висоти власного зросту, їх дії утворюють інший склад злочину ніж, розбій спростовується

Показами потерпілого ОСОБА_1 під час судового засідання та на досудовому слідстві, що 02.03.2010 року в сквері біля залізного вокзалу його обігнали двоє осіб, після чого він відчув удар в область лівої скроні обличчя від якого впав та втратив можливість контролювати обстановку, що відбувалось далі не памятає. В подальшому виявив відсутність мобільного телефону та обручки, які обєктивно співпадають з показами підсудних стосовно обставин наближення до потерпілого та переліком майна яким вони заволоділи.

Показами обох підсудних про наявність попередньої домовленості на незаконне заволодіння майном потерпілого.

Характером тілесних ушкоджень отриманих потерпілим, які обєктивно співпадають з показами потерпілого стосовно механізму заподіяння йому тілесних ушкоджень, висновками судово-медичної експертизи стосовно характеру та ступеню тяжкості отриманих тілесних ушкоджень, висновками додаткової судово-медичної експертизи, показами судово-медичного експерта в судовому засіданні стосовно того, що отримані потерпілим тілесні ушкодження утворились в результаті взаємодії з тупими предметами та їх утворення в результаті неодноразового падіння з висоти власного зросту малоймовірно.

Покази потерпілого разом з іншими вищезазначеними доказами в їх сукупності свідчать, що відносно ОСОБА_1 обома підсудними були застосовані умисні дії, спрямовані на негайне вилучення його майна шляхом застосування фізичного насильстві яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи, було небезпечним для здоровя потерпілого.

Суд також не погоджується з доводами захисника ОСОБА_7 стосовно того, що мав місце «ексцес виконавця», оскільки ОСОБА_2 попередньо даючи згоду на заволодіння майном потерпілого попереджав ОСОБА_11, що не хоче «бити» потерпілого, оскільки згідно зібраних на досудовому та перевірених під час судового слідства доказів судом достовірно встановлено, що обоє підсудні час безпосереднього скоєння злочину діяли спільно, узгоджено, що свідчить про наявність єдиного умислу на скоєння злочину, ОСОБА_2 фактично скористався насильством над потерпілим для заволодіння його майном, спільно з ОСОБА_7 розпорядився майном потерпілого, отримані кошти поділив порівну з ОСОБА_7

Суд кваліфікує дії ОСОБА_2 та ОСОБА_7В, які виразились в нападі

02.03.2010року близько 21 години в сквері біля залізничного вокзалу в м. Суми за попередньою змовою на потерпілого ОСОБА_1 з метою заволодіння його майном, поєднаного з насильством небезпечним для життя та здоровя потерпілого за ст. 187 ч.2 КК України - кваліфікуюча ознака - попередня змова групи осіб

При призначенні покарання підсудним суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Оскільки ОСОБА_2 скоїв злочин неповнолітнім при призначенні покарання суд також враховує умови його життя та виховання, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

ОСОБА_2 скоїв злочин неповнолітнім, свою провину у скоєному визнав частково, у скоєному щиро кається, в період навчання в професійно технічному ліцеї та за місцем проживання характеризувався з позитивного боку ( а.с.104-106), виховувався в родині без батька, мав все необхідне для навчання, утримувався за рахунок коштів матері та бабусі (а.с. 109)

ОСОБА_7 свою провину у скоєному визнав частково, у скоєному щиро кається, є особою молодого віку, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, в період навчання в професійно технічному ліцеї характеризувався задовільно (а.с. 152), відшкодував завдані потерпілому ОСОБА_1 збитки в сумі 800 грн., подав заяву про реєстрацію шлюбу з гр. ОСОБА_12, яка є вагітною.

Вказані відносно кожного з підсудних обставини суд вважає такими, що помякшують їх покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_2 відповідно до вимог п.13 ч.1 ст. 67 КК України суд вважає скоєння злочину в стані алкогольного спяніння.

Оскільки ОСОБА_9 скоїв тяжкий злочин неповнолітнім, суд вважає за необхідне призначити йому покарання з урахуванням вимог п.3 ч.2 ст. 102 КК України стосовно того, що неповнолітньому не може за тяжкий злочин призначено покарання більше ніж 7 років позбавлення волі та з урахуванням вимог ст. 98 КК України відповідно до яких до особи, яка скоїла злочин неповнолітнім, не застосовується додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, зазначене в санкції ст. 187 ч.2 КК України як обовязкове.

На підставі ст. 91 КПК України речові докази - обручку та мобільний телефон, що належить потерпілому і передані йому на відповідальне зберігання залишити в користуванні його близьких родичів.

В матеріалах кримінальної справи заявлено позов прокурора в інтересах територіальної громади м. Суми в особі Сумського фінансового відділу для перерахування Сумській обласній лікарні про стягнення з підсудних витрат в сумі 3287.1 грн. на стаціонарне лікування потерпілого в нейрохірургічному відділенні СОКЛ. В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав. Підсудні позовні вимоги визнали.

Суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки, відповідно до вимог ст. 1206 ЦК України витрати на лікування особи потерпілої від злочину покладаються на осіб, що їх вчинили, ОСОБА_2 на в момент скоєння злочину був неповнолітнім, але на момент постановки вироку досяг повноліття.

Крім того в матеріалах кримінальної справи заявлено цивільний позов потерпілим ОСОБА_1 до ОСОБА_7 ОСОБА_13 про відшкодування моральних

збитків в сумі 10 000 гри. з кожного та солідарному порядку матеріальні збитки в сумі 250 грн.

На момент постанови вироку ОСОБА_1 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 16.08.2010 року (а.с. 194). Його дружина повідомила суд, що причина смерті не повязана з даною кримінальною справою.

Оскільки відповідно до вимог ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, право відшкодування моральних збитків припиняється зі смертю фізичної особи. За таких обставин провадження в частині цивільного позову про відшкодування моральної шкоди підлягає закриттю. Оскільки, на момент постановки вироку суду не надані документи стосовно спадкування прав та обовязків потерпілого, який помер 15.08.2010 року (а.с.194), суд вважає за необхідним залишити його позов, в частині відшкодування матеріальних збитків, без розгляду, розяснивши зацікавленим особам - спадкоємцям померлого право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства після отримання документів про спадкування без сплати судових витрат.

На підставі ст. 91 КПК України в обох підсудних на користь НДЕКЦ УМВС України в Сумській області належить стягнути в дольовому порядку в рівних частинах судові витрати в сумі 225.36 грн. за провадження по справі судових товарознавчих експертиз.

Керуючись ст. 323, 324 КПК України, суд, -

Засудив:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 187 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів за яким ОСОБА_2 засуджений за цим вироком та вироком Ковпаківського райсуду м. Суми від 31.08.2010 року за ст. 186 ч.2 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_2 до відбуття покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід залишити без змін - тримання під вартою. Строк відбування покарання обчислювати з моменту взяття під варту за цим вироком - з 21 жовтня 2010 року (а.с. 198). В строк відбування покарання повінню зарахувати строк відбування покарання за попереднім вироком Ковпаківського райсуду м. Суми від

31.08.2010року з 31.08.2010 року по 24.12.2010 року включно.

ОСОБА_7 признати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 187 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього належному йому майна окрім житла.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою, взявши ОСОБА_7 під варту з залу суду.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту взяття під варту.

Позовні вимоги прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування в медичному закладі задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_7, ОСОБА_2 на користь Сумського обласного фінансового управління 3287.12 грн. відшкодування на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_1 в нейрохірургічному відділенні СОКЛ.

Закрити провадження по цивільному позову ОСОБА_1 до ОСОБА_7 ОСОБА_14 в частині відшкодування моральних збитків в звязку зі смертю позивача.

Залишити без розгляду цивільній позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_14 в частині відшкодування матеріальних збитків. Розяснити зацікавленим особам - спадкоємцям померлого ОСОБА_1 їх право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства без сплати судових витрат після отримання документів про отримання спадщини.

Речові докази мобільний телефон та золоту обручку потерпілого залишити в користуванні його близьких родичів.

Стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_2 в дольовому порядку на користь НДЕКЦ УМВС України в Сумській області 225.36 грн., тобто по 112.68 грн. з кожного за провадження по справі судових експертиз.

На вирок суду може бути подана апеляція протягом 15 діб з моменту його проголошення до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Суддя Б.В.Хитров