Перечинський районний суд Закарпатської області
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2010 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Амаровича В.П.,

при секретарі ОСОБА_1,

з участю прокурора ОСОБА_2,

потерпілого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Перечин справу про обвинувачення

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, директора ТОВ Меблева фабрика Тур'янка, українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4, будучи директором ТОВ Меблева фабрика Тур'янка, в порушення вимог ст. 13 Закону України Про охорону праці, п.п. 7.5.35 Правил будови і безпечної експлуатації навантажувачів, посадової інструкції директора ТОВ Меблева фабрика Тур'янка та внаслідок неналежного виконання своїх службових обовязків, через недбале та сумлінне ставлення до них, в результаті чого стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок якого працівник вищевказаного підприємства ОСОБА_5 помер від отриманих тілесних ушкоджень, а ОСОБА_3 спричинено шкоду здоровю у вигляді травм середнього ступеня важкості.

Так, 16 липня 2010 року помічник верстатника ОСОБА_5 керуючи електронавантажувачем, вивозив контейнер зі сміттям до тильних воріт підприємства. Охоронець ОСОБА_3 пішов за ним пересвідчитися, що разом із сміттям не вивозяться ніякі матеріальні цінності. ОСОБА_6 почав піднімати вили, щоб перевернути контейнер. У цей час електронавантажувач почало перекидати на бік. Побачивши це, ОСОБА_6 намагався вискочити із-за керма і попав під захисну раму навантажувача. При падінні навантажувача цією ж рамою було травмовано ОСОБА_3

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся і показав, що 01 лютого 2010 року його було призначено директором ТОВ Меблева фабрика Тур'янка. 16 липня 2010 року зранку він поїхав у банк Комінвестбанк, щоб отримати гроші для виплати працівникам заробітної плати. Знаходячись у банку, йому на мобільний телефон зателефонував начальник служби безпеки ОСОБА_7 і повідомив, що на підприємстві стався нещасний випадок. Приїхавши на місце, він побачив, що працівники швидкої допомоги надають першу медичну допомогу ОСОБА_3 Після цього він побачив перекинутий електронавантажувач, а під стойкою кабіни лежав ОСОБА_5 Витягнувши ОСОБА_5 з-під електронавантажувача працівники медичної допомоги констатували смерть останнього. Це сталося внаслідок того, що він не здійснив належний контроль за додержанням працівниками технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, виконанням робіт та не вжив достатніх заходів проти будь-якого випадкового або недозволеного переміщення навантажувача.

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, суд, з врахуванням позиції підсудного, потерпілих та прокурора у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 299 КПК України, обмежується визнавальними показами підсудного, дослідження решти доказів вважає недоцільним.

Оцінюючи зібрані по справі докази, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії підсудного ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 271 КК України як порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою підприємства, що спричинило загибель людини та інші тяжкі наслідки.

Вина підсудного у вказаному злочині доведена повністю, чого він сам не заперечує.

Призначаючи вид і міру покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, дані нотаріально посвідчених розписок потерпілих, згідно яких такі не мають претензій до підсудного.

Відповідно до ст. 12 КК України підсудний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин.

Як особа ОСОБА_4 по місцю проживання характеризуються позитивно. Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які помякшують покарання підсудному, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, суд не вбачає.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що підсудному ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії.

Однак, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, обставини справи, суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 75 КК України, тобто звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній - підписку про невиїзд.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, с у д, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України і в межах санкції зазначеної норми закону призначити 1 (один) рік позбавлення волі без позбавлення права обіймати адміністративно-розпорядчі та фінансово-господарські посади.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній підписка про невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий: Амарович В.П.