АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/405/2015 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.187, ч.1 ст.357 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Восьмої, Томської області, Російської Федерації, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 18.11.1983 року вироком Жовтоводського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ст.140 ч.2, ст.142 ч.2, ст.215-3 ч.1, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 13.08.1991 року вироком Терніївського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ст.140 ч.2, ст.142, ч.1, ст.215-3, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) на 8 років позбавлення волі;
- 20.10.1999 року вироком Петрівського міськрайонного суду Кіровоградської області за ст.185 ч.3, ч.1 ст.309, ст.70 КК України на 5 років позбавлення волі, 30.03.2004 року переглянуто вирок та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі;
- 23.10.2003 року вироком Знамянського міськрайонного суду Кіровоградської області за ст.185 ч.3, ст.70 КК України на 6 років позбавлення волі;
- 11.06.2010 року вироком Ленінського районного суду м.Кіровоград за ст.185 ч.3, ст.186 ч.3 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі постанови Ленінського районного суду м. Кіровоград від 04.07.2013 року, звільнений умовно достроково 12.07.2013 року, невідбутий строк 8 місяців 22 дні, -
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.357 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:
Вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 02 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.357 КК України та призначено йому покарання у виді 9 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, яке належить йому на праві властності.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_6 27.06.2014 року, приблизно о 16 год. 40 хв., знаходячись разом з невстановленою слідством особою за адресою: м.Київ, вул.Попудренка, 18-А, маючи злочиний умисел направлений на заволодіння майном потерпілого, підійшовши до раніше не знайомого їм потерпілого ОСОБА_9 , почали наносити йому удари в різні частини тулуба та голови. Внаслідок чого заволоділи сумкою потерпілого ОСОБА_9 , звідки дістали кредитну карту банку «Альфабанк», після чого обвинувачений ОСОБА_6 приставив до шиї потерпілого ножа та вимагав назвати пін-код банківської кредитної карти. Отримавши від потерпілого, під загрозою застосування насильства, пін-код баківської карти, невстановлена слідством особа відійшла з місця події та за допомогою пін-кода заволоділа грошовими коштами в розмірі 290 грн. В цей час обвинувачений ОСОБА_6 почав виривати сумку у потерпілого та з метою подолання опору ОСОБА_9 , наніс останньому удар ножем в область грудної клітини, спричинивши при цьому сліпе колото-різане поранення грудної клітини в результаті чого потерпілий перестав чинити опір, після чого обвинувачений ОСОБА_6 скориставшись цим, заволодів майном ОСОБА_9 , спричинивши останньому матеріальну шкоду в розмірі 2825 грн.
Зазначеними діями, обвинувачений ОСОБА_6 скориставшись безпорадним станом потерпілого, заволодів його майном, спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 2825 грн. В подальшому ОСОБА_6 був затриманий військовослужбовцями Національної гвардії України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , оспорюючи встановлені фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію його дій, порушує питання про скасування вироку та направлення провадження на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, оскільки вважає, що суд першої інстанції не дав правову оцінку тому, що на досудовому слідстві не встановлено фактів, які б об`єктивно свідчили про те, що саме ОСОБА_6 наніс тілесні ушкодження потерпілому, за допомогою ножа. Разом з тим стороною обвинувачення не проведено судово-дактелоскопічної та судово-молекулярно-генетичної експертиз. Обвинувачений вважає, що вирок суду першої інстанції ґрунтується на домислах та припущеннях та заявляє, що не було проведено слідчого експерименту, про що він неодноразово заявляв в суді першої інстанції.
Іншими учасниками судового розгляду апеляційні скарги не подані.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг. Проте, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого, а також якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли.

Перевіряючи матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що прокурором під час досудового розслідування та судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 були істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону.
Так, за приписами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 цього Кодексу.

Зокрема, п.5 ч.2 ст.291 КПК України визначає, що формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Проте, як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.357 КК України, не відповідає вимогам ст.291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, тобто прокурором не висунуто ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.357 КК України. В даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини, які встановлені органами досудового розслідування. Крім того, ОСОБА_6 за цим процесуальним рішенням має статус підозрюваного.
Суд першої інстанції на це уваги не звернув і за відсутності пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ч.2 ст.187, ч.1 ст.357 КК України, ухвалив щодо нього обвинувальний вирок в цій частині, що на думку колегії суддів, є неприпустимим.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з поверненням кримінального провадження щодо ОСОБА_6 до районного суду та призначенням нового судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання, в якому суд має право прийняти рішення щодо повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими. Застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Тому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при новому судовому розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції має належно перевірити всі доводи, зазначені в апеляційній скарзі обвинуваченого, які на думку колегії суддів мають суттєве значення для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення в даному кримінальному провадженні.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 слід задовольнити, вирок районного суду - скасувати, а у кримінальному провадженні призначити новий розгляд в тому ж суді в іншому складі суду, зі стадії підготовчого засідання.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -

п о с т а н о в ил а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , - задовольнити.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.357 КК України, - скасувати.
Призначити новий розгляд у кримінальному провадженні №0008072 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.1 ст.357 КК України, в тому ж суді, зі стадії підготовчого засідання, в іншому складі суду.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4