АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2238/15 Справа № 204/7281/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
адвоката ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2015 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця смт. Новодонецьке, Добропільського району, Донецької області, громадянина України, українця, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
якою відмовлено у задоволенні подання начальника Дніпропетровського слідчого ізолятора про умовно-дострокове його звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що, ОСОБА_8 згідно вироку Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 13.01.2014 року засуджений за ч.1 ст. 152 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

05.11.2015 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання начальника Дніпропетровського СІЗО про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України засудженого ОСОБА_8 .

Відмовляючи в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , суд першої інстанції послався на те, що у судовому засіданні засуджений зазначив, що він щиро кається у скоєному злочині. Станом на 26.11.2015 року відбув 1 рік 10 місяців 13 днів з призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, із характеристики вбачається, що він сумлінно ставився до праці, має два заохочення. Також, враховуючи пояснення представника установи, за якими засуджений на протязі відбуття строку покарання дійсно щиро не каявся, а змінив свою позицію згодом, оскільки засудженому властива пристосовницька поведінка, тобто він не має своєї постійної критичної позиції щодо скоєного злочину. Представник СІЗО в судовому засіданні просив вирішити подання на розсуд суду.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, суттєвим порушенням вимог кримінально-процесуального закону, неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що на даний час він відбув більше ніж половину призначеного строку. Весь цей час він перебуває в господарчій обслузі СІЗО. За час відбування покарання, дисциплінарних стягнень він не мав, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці неодноразово заохочувався адміністрацією, таким чином він повністю довів своє виправлення та перевиховання, що підтверджується поданням.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, пояснення засудженого, який повністю підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку адвоката ОСОБА_7 , яка просила апеляційну скаргу засудженого задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_8 дійсно відбув більше половини строку призначеного йому покарання, згідно характеристики, наданої адміністрацією СІЗО від 21.10.2015 року, засуджений відбуває покарання у складі господарчої обслуги слідчого ізолятору. За період відбування покарання характеризується посередньо, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, у відношенні до засуджених неконфліктний, вину у скоєному злочині усвідомив, працевлаштований робітником банно-прального комплексу установи, сумлінно ставиться до праці, виконує норми виробітку, виявляє корисну ініціативу, має два заохочення, має стягнення, яке є погашеним.

В судовому засіданні в суді першої інстанції, представник Дніпропетровського слідчого ізолятора просив вирішити питання на розсуд суду та зазначив, що ОСОБА_8 характеризується посередньо, має одне стягнення та два заохочення, не порушує режим, приймає участь у суспільно-корисній роботі за місцем відбуття покарання, має сумлінну поведінку, має соціальний зв`язок з рідними. Стосовно відношення до скоєного злочину та визнання своєї вини, пояснив, що засуджений на протязі відбуття покарання щиро не каявся, оскільки має пристосовницьку рису характеру, тобто підпадає під вплив інших та немає свого глибокого внутрішнього переконання.

Однак, не зважаючи на позитивну характеристику засудженого, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що він свого виправлення не довів та не має глибокого критичного освідомлення своєї вини у скоєному злочині і критично ставиться до пояснень засудженого про те, що він мав різне ставлення до скоєного злочину, та не визнавав своєї вини, у зв`язку з позицією захисту, обраної його захисником.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення засудженим свого виправлення. Доведення засудженим свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Разом з тим, від сумлінної поведінки слід відрізняти пристосування засуджених до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг або уникнення покарання, тоді як реальна поведінка свідчить про негативну спрямованість особистості, або коли засуджені дотримуються вимог режиму тільки під контролем з боку адміністрації.
Про сумлінну працю засудженого додатково може свідчити отримання ним заохочень, передбачених відповідним законодавством (трудовим, кримінально-виконавчим, військовим).
Виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав вважати, що поведінка засудженого ОСОБА_8 під час відбування покарання є зразковою та свідчить про його повне виправлення, та обґрунтовано відмовив у задоволенні подання про застосування до останнього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2015 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженому, який знаходиться під вартою в той же строк, з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді: