Справа № 1-427/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2010 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Долі В.А.,

при секретарі Добридник І.С.,

з участю:

прокурора Піддубної Л.П.,

потерпілої ОСОБА_1,

захисника підсудного адвоката ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Рівному кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3 АДРЕСА_1, працюючого в ТзОВ «Транзит Сервіс» на посаді помічника пилорамника, одруженого, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України, раніше судимого:

-13.08.2001 року Рівненським міським судом за частиною 1 статті 229-6 КК України до 6 місяців позбавлення волі,

-12.11.2003 року Рівненським міським судом за частиною 2 статті 307 КК України, відповідно до статті 69 КК України, до 2 років 6 місяців позбавлення волі, 30 червня 2005 року, на підставі постанови Сарненського районного суду, умовно достроково звільнений від відбування покарання на не відбутий строк 9 місяців 4 дні,

у вчиненні злочину передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2007 року о 2 годині біля будинку № 44 по вулиці Вербовій в місті Рівному Кичан ОСОБА_4, та особа засуджена за цей злочин - ОСОБА_5, діючи групою осіб, під час сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно нанесли ОСОБА_6 не менше 28 ударів кулаками рук та взутими в черевики ногами в область голови, тулуба, чим заподіяли тяжкі тілесні ушкодження, а саме: закриту черепно-мозкову травму до якої відносяться: 18 саден - одне в ділянці правого тім'яного горба два у правій скронево-потиличній ділянці (за правою вушною раковиною), одне у правій лобній залисині, одне на чолі зліва, одне над лівою бровою, одне у правій лобно-скроневій ділянці, два у правій скроневій ділянці, одне на верхній повіці правого ока, одне на нижній повіці правого ока, одне на верхній повіці лівого ока, одне назовні від зовнішнього кута лівого ока, одне назовні від зовнішнього кута правого ока, одне на спинці носа, одне на лівому крилі носа, одне на лівій щоці, одне на правій вушній раковині, одне на лівій вушній раковині; 4 синці - один у лівій скронево-потиличній ділянці, один на нижній повіці правого ока, один на спинці носа, один в центральній частині перехідної кайми верхньої та нижньої губи; крововиливи на внутрішній поверхні м'яких тканин голови - у лівій скронево-потиличній ділянці та у правій лобно-скроневій ділянці; крововиливи під оболонками головного мозку; відлом коронки 1-го лівого верхнього зуба, садна на тулубі. Від отриманих тяжких тілесних ушкоджень наступила смерть ОСОБА_6. Від моменту коли були спричинені тяжкі тілесні ушкодження до настання смерті пройшов проміжок часу , що вимірювався десятками хвилин.

Підсудний ОСОБА_3 не визнав себе винуватим у вчиненому злочині і дав показання, що він 16 січня 2007 року о 2 годині біля будинку № 44 по вулиці Вербовій в місті Рівному тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 не наносив. Під час бійки, яка виникла між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розбороняв їх. Ініціатором бійки, що виникла між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був потерпілий. Вважає показання свідка ОСОБА_5 в яких останній вказує, що злочин вчинено групою осіб, надуманими, такими, що суперечать зібраним доказам по справі. Просить суд по предявленому обвинуваченні виправдати і кримінальну справу провадженням закрити за відсутністю в його діях складу злочину.

Доказами винуватості підсудного у вчиненому злочині є показання свідка ОСОБА_5 висновки судово медичних, психолого - психіатричних експертиз, показання інших свідків.

Свідок ОСОБА_5 повністю спростував показання підсудного, в частині, що підсудний не наносив потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого. Під час досудового слідства та судового слідства свідок ОСОБА_5 давав одинакові, логічні, послідовні показання про мотиви та механізм нанесених ним та підсудним ОСОБА_3 потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

Під час досудового слідства і судового слідства ОСОБА_5 дав показання, що 16 січня 2007 року о 1 годині, зустрів ОСОБА_3 біля супермаркету «Літа». З ОСОБА_3 перебував у дружніх стосунках. Під час розмови з ОСОБА_3 до них підійшов потерпілий ОСОБА_6. В ОСОБА_6 в руках була пляшка пива, а сам ОСОБА_6 був у стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_6 безпричинно образив їх нецензурними словами. Сказав ОСОБА_6Г, щоб йшов від них. У відповідь ОСОБА_6 хотів нанести йому удар кулаком руки. Ухилився від удару і наніс у відповідь удар кулаком руки в область лівого плеча. Від удару ОСОБА_6 похитнувся та замахнувся в сторону ОСОБА_3 пляшкою з під пива. Пляшка випала з руки. До ОСОБА_6 підійшов ОСОБА_3 і вони почали боротися. Розборонив їх. Потерпілий схопив його ззаду за шию. Потім відпустив і почав втікати в сторону магазину «Гетьман». Пробігши метрів 300 не утримався на ногах і впав. Він та ОСОБА_3 наздогнали потерпілого. Спочатку ОСОБА_3 наніс декілька ударів ногами по тулубу і голові потерпілого. Потім він підбіг і наніс близько 5 ударів ногами по різним частинам тіла потерпілого в тому числі по голові. Після чого вдвох нанесли декілька ударів ногами в різні частини тіла. Скільки ударів наніс ОСОБА_3, а скільки він точно сказати не може. Побачивши, що потерпілий втратив свідомість (як йому здалося) він перестав бити, ОСОБА_3 продовжував бити потерпілого ногами по голові і тулубу, тому відтягнув від потерпілого ОСОБА_3. Коли відходив від потерпілого почув як ОСОБА_6 хрипить. Підійшов до потерпілого і перевернув того на правий бік. В цей час побачив мобільний телефон потерпілого марки «Нокіа 1100», який викрав.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, підтвердили правдивість показань свідка ОСОБА_5 про обставини вчиненого ОСОБА_7 та ОСОБА_3 злочину.

Так, свідок ОСОБА_8 дав показання, що він та його брат ОСОБА_5 тривалий час знайомі з ОСОБА_3. Стосунки в них дружні. Підстав давати неправдиві показання про те, що ОСОБА_3 вчинив злочин у ОСОБА_5 немає.

Свідок ОСОБА_9 дала показання, що 16 січня 2007 року ОСОБА_5 розповів їй, що він разом з ОСОБА_3 нанесли тілесні ушкодження невідомому.

Свідок ОСОБА_10 дав показання, що мати ОСОБА_3 просила поговорити з сином ОСОБА_7, щоб той не давав показання про причетність ОСОБА_3 до вчиненого злочину.

Свідок ОСОБА_11 дав показання, що два роки тому він придбав у ОСОБА_5 мобільний телефон „Нокіа 1100. Про те, що це був телефон ОСОБА_6 не знав.

Суд вважає показання свідка ОСОБА_5 правдивими, логічними та послідовними, тому що з висновків психолого психіатричної експертизи, та додаткової психолого психіатричної експертизи ( т. 1 а.с.235 -237, 241-244), слідує, що під час вчиненого злочину ОСОБА_5 в стані фізіологічного афекту, або іншому емоційному стані, який би міг істотно вплинути на правильність його сприйняття, запамятовування, відтворення фактів, що мають значення для справи, не перебував. Будь яким психічним захворюванням, яке позбавляло б його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, ОСОБА_5 не страждає.

Механізм вчиненого злочину, який викладений в показаннях ОСОБА_5, був предметом дослідження експертів.

З висновку судово медичної експертизи слідує: «Наведений механізм утворення черепно-мозкової травми відповідає показам ОСОБА_5, які ним були дані 14.02.2007 року, 13.04.2007 року та 25.11.2008 року: "...ми почали завдавати йому удари ногами та руками, по голові та тулубу. ... до потерпілого підбіг ОСОБА_3 і наніс декілька ударів ногами по тілу і по голові. ... я також наніс біля п'яти ударів: я вдарив один раз ногою в плече, один раз ногою в праву руку, один раз ногою по обличчю, декілька разів ногою по тулубу, декілька разів вдарив по ногам. ... ОСОБА_3 продовжував бити потерпілого коли той лежав на асфальті. Бив він його ногами і удари були по голові і по корпусу. ...Били ми його руками та ногами обоє, але хто скільки і куди наносив удари я не знаю. Пам'ятаю, що ці удари наносилися в голову»».

Висновки судово медичних експертиз трупа ОСОБА_6Г.( т. 1 а.с.93-94),( т. 3 а.с.21-22), підтверджують показання свідка ОСОБА_5 в частині кількості нанесених ним та ОСОБА_3 ударів ОСОБА_6, локалікації нанесених тілесних ушкоджень. Згідно висновків експертиз: при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, до якої відносяться: 18 саден /одне в ділянці правого тімяного горба, два у правій скронево-потиличній ділянці, одне в правій лобній залисині, одне на чолі зліва, одне над лівою бровою, одне в правій лобно-скроневій ділянці, два в правій скроневій ділянці, одне на верхній повіці правого ока, одне на нижній повіці правого ока, одне на верхній повіці лівого ока, одне назовні від зовнішнього кута лівого ока, одне назовні від зовнішнього кута правого ока, одне на спинці носа, одне на лівому крилі носа, одне на лівій щоці, одне на правій вушній раковині, одне на лівій вушній раковині/, 4 синці /один в лівій скронево-потиличній ділянці, один на нижній повіці правого ока, один на спинці носа, один в центральній частині перехідної кайми верхньої та нижньої губи/, крововиливи на внутрішній поверхні мяких тканин голови у лівій скронево-потиличній ділянці та у правій лобно-скроневій ділянці, крововиливи під оболонками головного мозку; відлом коронки 1-го лівого верхнього зуба; 18 саден на тулубі та кінцівках. Всі тілесні ушкодження спричинені прижиттєво, незадовго до настання смерті. Вищевказані тілесні ушкодження були нанесені з силою, достатньою для їх спричинення і виникли не менше, як від 28 травматичних дій. Тілесні ушкодження ділянки голови /садна, синці, крововиливи в мякі тканини голови/ є слідами неодноразового прикладання сили, що обумовила внутрішньочерепну травму /крововиливи під оболонки головного мозку/, тому вони за цих умов не можуть розглядатись окремо. Кожний удар в ділянку голови , незалежно від того, чим він наносився /рукою чи ногою/, посилював дію попереднього, призводив до настання чи відновлення внутрішньочерепної кровотечі, травматизації головного мозку та створював реальну небезпеку для життя, тому за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення вказані вище тілесні ушкодження ділянки голови стосовно живих осіб відносяться до категорії тяжких. Синці, садна /тулуба і кінцівок/ стосовно живих осіб відносяться до легких тілесних ушкоджень. Дані ушкодження утворились від ударів предметами з обтяженою контактуючою поверхнею, якими могли бути, наприклад, руки, ноги, тощо. Нанесення чисельних ушкоджень голови супроводжувалось виникненням закритої черепно-мозкової травми у вигляді поширених крововиливів під оболонки головного мозку, що і призвело до смерті громадянина ОСОБА_6 Під час отримання тілесних ушкоджень потерпілий захищався, закриваючись руками, тобто ОСОБА_6 під час нанесення йому ударів та тілесних ушкоджень міг виконувати і виконував самостійні дії у обсязі, що дозволяли його стан та обставини, до моменту втрати свідомості, що як правило виникає при даному виді черепно-мозкової травми. Від моменту отримання ОСОБА_6 черепно-мозкової травми до настання його смерті пройшов проміжок часу, що вимірювався десятками хвилин. При наданні своєчасної кваліфікованої спеціалізованої медичної допомоги благоприємний прогноз не виключається. При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа знайдений етиловий спирт в концентрації 2,1 проміле, що в живих осіб відповідає середньому ступеню алкогольного спяніння.

Вищенаведені висновки судово-медичних експертиз підтвердив експерт ОСОБА_12 під час допиту в судовому засіданні.

Відповідно до статті 65 КПК України, доказами в кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.Ці дані встановлюються: показаннями свідка, показаннями потерпілого, показаннями підозрюваного, показаннями обвинуваченого, висновком експерта, речовими доказами, протоколами слідчих і судових дій, протоколами з відповідними додатками, складеними уповноваженими органами за результатами оперативно-розшукових заходів, та іншими документами. З вироку Рівненського міського суду від 13 березня 2008 року по кримінальній справі №1-595/2007 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 121 ч.2, 186 ч.1 КК України /т. 1 а.с.228-232/, слідує, що подія злочину, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України відбулась 16 січня 2007 року о 02 годині. ОСОБА_5 вчинив злочин у групі осіб . Під час злочину потерпілому завдано не менше 28 ударів руками і ногами по голові та тулубі, внаслідок чого потерпілому завдано тяжке тілесне ушкодження, що спричинило його смерть.

Доказами того, що місцем вчиненого злочину була територія біля будинку № №44 по вулиці Вербовій в місті Рівному є: протокол огляду місця події ( т. 1 а.с.20), протокол впізнання( а.с. 27), показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14. Також свідки дали характеристику особи потерпілого.

Згідно протоколу огляду місця події 16 січня 2007 року, території поблизу правої частини будинку №44 по вулиці Вербовій в місті Рівному виявлено труп особи чоловічої статі, віком приблизно 25-30 років, який було доставлено в приміщення моргу Рівненського обласного бюро СМЕ.

Згідно протоколу впізнання, 17 січня 2007 року в приміщенні моргу Рівненського обласного бюро СМЕ ОСОБА_13 впізнала труп ОСОБА_15.

Свідок ОСОБА_13 дала показання, що ОСОБА_6 був її братом. ОСОБА_6 по характеру спокійний, дружелюбний, проживав із ОСОБА_14 АДРЕСА_2. 16 січня 2007 року від ОСОБА_14 дізналась, що ОСОБА_15 не прийшов до додому ночувати. 17 січня 2007 року в морзі Рівненського обласного бюро судово медичної експертизи впізнала труп ОСОБА_6.

Із досліджених судом показань свідка ОСОБА_14 ( а.с. 74 том 1), ( т. 3 а.с. 113), вбачається, що ОСОБА_6 16.01.2007 року вночі пішов проводити гостей і не повернувся. При собі мав мобільний телефон, кілька ключів та гроші. Мобільний телефон ОСОБА_6 не відповідав, тому звернулась до ОСОБА_13, щоб допомогла знайти ОСОБА_6. 17.01.2007 року ОСОБА_13 її сказала , що ОСОБА_6 вбили і він в морзі.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 позитивно характеризують підсудного.

Свідок ОСОБА_16 дала показання, що із 1998 року перебуває із підсудним в шлюбі. Від шлюбу мають дитинну. 16 січня 2007 року ОСОБА_3 поїхав на заробітки до Росії і це не було повязане з подіями, що стались вночі 16 січня 2007 року. Характеризує ОСОБА_3, як спокійного по характеру чоловіка.

Свідок ОСОБА_17 дала показання, що 16 січня 2007 року ОСОБА_3 поїхав на заробітки до Росії і це не було повязано з подіями, що стались вночі 16 січня 2007 року. Характеризує ОСОБА_3, як доброзичливого та слухняного сина. Зі слів сина участі у бійці, що виникла між ОСОБА_18 та ОСОБА_6 він не брав, а лише розбороняв їх.

Згідно висновку амбулаторної психолого психіатричної експертизи ( т. 3 а.с. 10-13) ОСОБА_3 під час скоєння злочину в стані фізіологічного афекту, або іншому емоційному стані, який би міг істотно вплинути на правильність його сприйняття, запамятовування, відтворення фактів, що мають значення для справи, не перебував. Будь яким психічним захворюванням, яке позбавляло б його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, не страждає.

Потерпіла ОСОБА_1, дала суду показання, що ОСОБА_6 її син. Характеризує сина як працьовитого, фізично добре розвинутого, ощадливого та спокійного по характеру чоловіка. ОСОБА_6 завжди уникав конфліктів. Син проживав зі своєю співмешканкою ОСОБА_14. Про смерть сина дізналась через декілька днів після вчиненого ОСОБА_3 та ОСОБА_7 злочину.

Просить суд призначити підсудному за вчинений злочин позбавлення волі на максимальний строк встановлений в санкції частини статті КК України за якою кваліфікуються його дії та стягнути з підсудного, на її користь, 4000 гривень майнової шкоди завданої тим, що їй потрібно встановити памятник та 100000 гривень моральної шкоди завданої моральними стражданнями викликаними втратою сина.

Враховуючі вище наведені докази , суд кваліфікує дії підсудного як і органи досудового слідства за частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, як умисне нанесення тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілому, вчинене групою осіб.

Свій висновок суд обґрунтовує наступним: участь ОСОБА_3 у виконанні обєктивної сторони складу злочину доведена показаннями свідків. Локалізація, механізм та кількість нанесених потерпілому ударів в область голови та тулуба вказують на те, що підсудний ОСОБА_3 діючи групою осіб, наносив тяжкі тілесні ушкодження з прямим умислом. Наносячи тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_6 ОСОБА_3 не передбачав можливі наслідки у вигляді смерті потерпілого однак повинен був і міг передбачати, тому що удари наносив у життєво важливі ділянки тіла, які є тулуб та голова. Доказом того, що потерпілому умисно були нанесені тяжкі тілесні ушкодження, а смерть потерпілого наступила з необережності є висновок судово медичної експертизи про те, що при наданні своєчасної кваліфікованої спеціалізованої медичної допомоги благоприємний прогноз, не настання смерті, не виключається.

Призначаючи покарання підсудному за вчинений злочин суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що підсудний раніше судимий, тому суд приходить до висновку, що виправлення і перевиховання підсудного можливе призначивши покарання за вчинений злочин позбавлення волі з відбуванням покарання в кримінально виконавчій установі.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного суд визнає рецидив злочинів. Помякшуючих покарання обставин суд не вбачає. Як особа підсудний характеризується по місцю проживання та роботи позитивно. В характеристиці з місця проживання вказано, що скарг на поведінку підсудного від мешканців будинку де проживає не надходило ( т. 1а.с.208). В характеристиці з місця роботи вказано, що під час роботи в товаристві зарекомендував підсудний себе як відповідальний старанний працівник, який своєчасно та старанно виконує покладені обовязки ( т.3 а.с.107) . Також суд враховує, що на утриманні у підсудного є неповнолітні діти ( т. 3 а.с.5). Враховуючи вище наведене суд вважає, що підсудному слід призначити покарання за вчинений злочин позбавлення волі на строк ближче до мінімального, встановленого в санкції частини статті Кримінального кодексу України за якою кваліфікуються його дії.

Потерпілою - цивільним позивачем, подано позовну заяву в якій потерпіла просить суд стягнути з підсудного 100000 гривень моральної шкоди завданої моральними переживаннями викликаними втратою сина та 4000 гривень майнової шкоди вартості памятника ( т.2 а.с.7-8).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд, враховуючи характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивачки, які останні перенесли у звязку із втратою сина внаслідок вчиненого злочину , тому виходячи із вимог розумності та справедливості, суд вважає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди складає 50 000 гривень, які слід стягнути з підсудного.

Відповідно до статті 1201 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобовязана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного памятника, ці витрати.

Як доказ витрат на поховання потерпіла надала суду довідку про вартість памятника та облаштування могили( т. 2 а.с. 51) на суму 4061 гривня . Суд вважає довідку неналежним доказом, тому що в ній відсутні відомості про те, що цивільний позивач поніс витрати, а як вище зазначено кошти відшкодовуються особі, яка понесла такі витрати. В звязку з чим в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.

Керуючись статтями 323, 324 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_3 за частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України до позбавлення волі на строк 7 ( сім) років і 6 ( шість) місяців.

До вступу вироку в силу закону запобіжний захід змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою

Під варту взяти в залі суду.

Строк відбуття покарання вираховувати з дня взяття під варту.

Зарахувати в строк тримання під вартою строк затримання і тримання під вартою з 22 травня 2008 року по 30 березня 2010 року.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 50000 ( пятдесят тисяч ) гривень моральної шкоди.

В задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення 4000 гривень майнової шкоди вартості памятника відмовити.

Апеляцію на вирок можна подати до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд в строк пятнадцяти діб з моменту проголошення вироку, а засудженим в той же строк і в тому ж порядку з моменту отримання копії вироку.

Суддя Доля В.А.