Справа № 11-198/12 Головуючий у І інстанції Семенченко О.М.
Категорія - ст.127 ч.1 КК Доповідач Трейтяк О. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
Суддів СЕРДЮКА О.Г., ЩЕРБАКОВА О.С.

при секретарі ДУДКО Т.В.

з участю прокурора ЩЕРБАКА О.В.

адвоката ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Варвинського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2011 року.

Цим вироком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, одружений, на утриманні має малолітню дитину, не судимий згідно ст.89 КК України,

засуджений за ст.127 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі, за ст.122 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_3 2 роки позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 619 гривень 20 коп. судових витрат; на користь Варвинської центральної районної лікарні 1065 гривень 54 коп. витрачених на лікування потерпілого.

Доля речових доказів вирішена згідно ст.81 КК України.

Судом ОСОБА_3 визнаний винним і засуджений за те, що на протязі періоду часу з 23 години 10 вересня 2010 року до 5 години 11 вересня 2010 року в приміщенні колишнього банно-прального комбінату по вулиці Садова, 3 смт. Варва Чернігівської області, на ґрунті неприязних відносин та з метою помсти за нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 близько року тому, умисно з метою заподіяння сильного фізичного болю та фізичних і моральних страждань, наніс останньому численні удари деревяною табуреткою, а коли та розвалилася, деревяними ніжками від табуретки, деревяною битою, плоскогубцями та дверною ручкою по голові, тулубу, руках та інших частинах тіла ОСОБА_5 При цьому, ОСОБА_3 час від часу робив перерви, а потім, незважаючи на те, що потерпілий не чинив ніякого опору та втрачав свідомість, цькував на лежачого потерпілого належну ОСОБА_3 німецьку вівчарку, яка кусала ОСОБА_5 за кисті рук. Внаслідок заподіяних великої кількості побоїв, потерпілому ОСОБА_5 було завдано перелом ІІІ пясної кістки правої кисті без зміщення, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана тімяної області зліва, синці по передній поверхні грудної клітки зліва з переходом в область лівого надпліччя, на лівому плечі циркулярний синець в області лівого плечового суглобу, по зовнішній поверхні правого стегна в середній третині, в середній третині лівого стегна; по задній поверхні лівої гомілки; подряпина в області краю реберної дуги справа; по тильній поверхні лівої кисті з переходом на нижню третину лівого передпліччя 4-ри садна.

Не погоджуючись з вироком суду, засуджений ОСОБА_3 подав апеляцію, в якій вказує, що вирок суду є незаконним у звязку з неправильним застосуванням кримінального закону, посилається на те, що ОСОБА_5 сам спровокував його, оскільки прийшов до нього на роботу та хотів забрати телевізор, тому він сильно штовхнув потерпілого, який упав на табурет, а потім ударився головою об коробку дверей. Після цього він ще рукою декілька раз вдарив ОСОБА_5 по різним частинам тіла. Зазначає, що свідок ОСОБА_6 надав неправдиві покази, підтвердивши, що він наносив удари ножем потерпілому, оскільки сам ніж не був вилучений і ці свідчення не підтверджені судово-медичною експертизою. Суд в мотивувальній частині не вказав докази, на яких ґрунтується висновок щодо кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 127 КК України. Сам потерпілий не вказував, що відчував сильну фізичну біль, фізичне чи моральне страждання, а тому вважає, що в його діях відсутній склад злочину передбачений ст. 127 ч. 1 КК України. Тривалість отримання тілесних ушкоджень базується на припущеннях експерта і не є категоричним, тому саме висновок експерта підтверджує його покази про механізм отримання потерпілим тілесних ушкоджень. Просить перекваліфікувати його дії зі ст. 122 ч. 1 КК України на ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 06 травня 2011 року вирок в частині засудження ОСОБА_3 за ст.127 ч.1 КК України скасовано, провадження в цій частині закрито за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу злочину. Ухвалено вважати ОСОБА_3 засудженим за ст.122 ч.1 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 роки й покладено на нього обовязки, передбачені ст.76 КК України.

В іншій частині вирок залишено без зміни.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 січня 2012 року ухвала Апеляційного суду Чернігівської області від 06 травня 2011 року щодо ОСОБА_3 скасована, а справа направлена на новий апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідача, провівши по справі судове слідство і дослідивши наявні в справі докази, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів підстав для її задоволення не знаходить.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом ґрунтується на допустимих і достатніх, ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, детально викладених у вироку, які узгоджуються між собою та яким суд дав належну юридичну оцінку.

В судовому засіданні апеляційного суду засуджений ОСОБА_3 винним себе не визнав і пояснив, що умислу на катування потерпілого не мав, а тілесні ушкодження потерпілий отримав з необережності. Рік тому, будучи на роботі його дуже побили три чоловіки і забрали у нього мобільний телефон, але він не знав тоді, хто це зробив, а 10 вересня 2010 року, коли він був на роботі, у нього закінчилися цигарки, тому пішов до бару „Зодіак, щоб придбати собі цигарки. Після того, як він придбав у барі „Зодіак цигарки, то, вийшовши на вулицю, зустрів ОСОБА_6. Коли вони стояли та розмовляли з ОСОБА_6, до них підійшов ОСОБА_4 і в грубій фізичній формі привітався з ним, а потім, запитав у нього, чи памятає він його. Він відповів ОСОБА_4, що його взагалі не знає, на що він почав вихвалятися, що це він його побив рік тому. Після цієї розмови, це було близько одинадцятої години вечора, він пішов до себе на роботу в приміщення колишнього банно-прального комбінату, а ОСОБА_6 і ОСОБА_4 почали йти слідом за ним. Прийшовши до комбінату, він відчинив двері та зайшов, а ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зайшли слідом за ним. Зайшовши в приміщення комбінату ОСОБА_6 та ОСОБА_4 почали себе вести дуже зухвало та провокувати його на конфлікт. Він штовхнув ОСОБА_4 в результаті чого останній впав на табуретку, яка розбилася і потерпілий вдарився головою. Після цього він вдарив його ще декілька разів. Потім він сказав ОСОБА_6 і ОСОБА_4, щоб вони забиралися геть, а якщо вони не підуть, то він викличе працівників міліції. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 просили його не викликати міліцію, тоді він зателефонував своєму товаришу ОСОБА_7 і попросив його приїхати до нього на роботу. В цей час, ОСОБА_6 зателефонував таксисту і попросив, щоб той привіз до комбінату пляшку горілки. Після того, як таксист привіз горілку, то ОСОБА_6 і ОСОБА_4 сиділи і розпивали її, але він з ними не пив горілку. Пізніше, він пішов по воду, а ОСОБА_4 і ОСОБА_6 вистрибнули з вікна. У нього на роботі була собака, яка кинулася за ними у вікно та покусала їх, але він вже цього не бачив.

Незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_3, його винність в умисному заподіянні сильного фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв з метою покарати потерпілого за дії, скоєні ним а також в умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, але спричинило тривалий розлад здоровя підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

В судових засіданнях суду першої інстанції та апеляційного суду потерпілий ОСОБА_4 показував, що 10 вересня 2010 року він відпочивав з друзями в барі „Зодіак. Десь о 21:00 він зателефонував своєму куму та ОСОБА_6, яким запропонував зустрітися о 22:00 біля бару „Зодіак, щоб піти в трьох кудись випити пива, на що вони погодилися. Коли він вийшов курити до нього спочатку підійшов ОСОБА_6, через деякий час підійшов ОСОБА_3 і між ними завязалася розмова. ОСОБА_3 запропонував йому піти до нього на роботу, тобто в приміщення колишнього банно-прального комбінату випити горілки та поспілкуватися, на що він погодився. Також з ними пішов ОСОБА_6 Прийшовши вони побачили, що біля вхідних дверей стоїть будка, в якій була собака. ОСОБА_3 притримав собаку і вони разом з ОСОБА_6 зайшли в приміщення, а за ними і ОСОБА_3. Він замкнув двері на ключ. Потім заштовхав його в сусідню кімнату, а двері зачинив, погрожуючи розправою за те, що його побили рік тому. ОСОБА_6 залишався в іншій кімнаті. Після того, як він відкрив двері і намагався вийти, ОСОБА_3 наніс йому удар кухонним ножем в ліву лопатку, пошкодивши мякі тканини тіла, а потім зверху наніс удар табуретом по голові. Від цього удару він упав на підлогу і деякий час перебував без свідомості. Коли отямився, ОСОБА_3 стояв поряд і продовжував наносити удар за ударом ніжкою від табурета, який розламався. Удари наносив знову і знову по різних частинах тіла, промовляючи, що це йому як помста за те, що його були побили рік тому. Удари діставалися по голові, а коли захищався руками, - по руках, ногах, тулубу. ОСОБА_3 також колов його тіло лезом кухонного ножа, яким завдавав біль. На його прохання не бити, ОСОБА_3 відповідав ще більшою агресивністю. Від чисельних ударів він не міг піднятися з підлоги. Після відпочинку ОСОБА_3 знову брав у руки або ніжку від табурета, або біту, яка була у ОСОБА_3 в приміщенні, або плоскогубці і продовжував бити по різних частинах тіла. Від ударів він втрачав свідомість, а коли приходив в себе, відчував, що його ОСОБА_3 обливав водою. Потім ОСОБА_3 привів собаку вівчарку і за його командою вона нападала на нього лежачого і кусала за руки. Щоправда укуси не були глибокими. Від ударів його одяг був увесь в крові. Після чого ОСОБА_3 накинув на його руку стальну шлейку для собаки і поволік в басейн, де холодною водою з шланга змивав з його тіла та одягу кров, а потім примусив витирати численні плями крові на підлозі та стінах кімнати, де на протязі декількох годин ОСОБА_3 наносив йому удари. ОСОБА_3 також умисно битою розбив належний йому мобільний телефон.

Скориставшись тим, що ОСОБА_3 наказав собаці стерегти їх, а сам вийшов в іншу кімнату, вони з ОСОБА_6 близько 5 години ранку через вікно вистрибнули на вулицю, прийшли в чергову частину райвідділу міліції та заявили про те, що відбулося. Там йому стало зле, і звідти його забрала «Швидка допомога» та доставила в лікарню.

Доводи апеляції про те, що досудове і судове слідство проведено однобічно і неповно, а в матеріалах кримінальної справи відсутні достовірні, обєктивні докази вини засудженого, є безпідставними і спростовуються, крім показань потерпілого, наступними доказами.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що ввечері 10 вересня 2010 року до нього зателефонував ОСОБА_4П і запропонував грітися, а тому він пішов до бару «Зодіак», який розташований в смт. Варва по вулиці Миру, де останній справляв День нафтовика. Біля входу в бар побачив ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які розмовляли між собою, а сам залишився в стороні чекати ОСОБА_4. Через декілька хвилин ОСОБА_4 запропонував піти до ОСОБА_3 на його запрошення до банно-прального комбінату, щоб разом випити спиртного. Прийшовши до комбінату, вони побачили привязану біля входу вівчарку. ОСОБА_3 притримав її поки вони зайшли в приміщення, завів їх до кімнати, де стояв телевізор і розкладушка, а сам вийшов. Повернувшись через декілька хвилин, ОСОБА_3 повідомив, що горілки в нього немає. Потім, підійшовши до ОСОБА_4, ОСОБА_3 заштовхнув його в кімнату, що заходилася зліва від нього, після чого тримав двері, щоб він не вийшов з неї, а йому наказав, щоб він ішов додому, але він відмовився. Після того як ОСОБА_4 все таки вдалося відчинити двері, ОСОБА_3 побіг до кімнати, в якій вони знаходилися перед цим, взяв деревяну табуретку та наніс нею ОСОБА_4 удар по голові, від якого останній упав на підлогу, в нього з голови пішла кров, а табурет розвалився. Потім ОСОБА_3 взяв деревяну ніжку від табуретки і продовжував бити ОСОБА_4 по голові та інших частинах тілах, не реагуючи на їх прохання припинити побиття. Наносячи побої по тілу ОСОБА_4, ОСОБА_3 зламав дві ніжки від табуретки. Крім того, він наносив удари кухонним ножем в область плеча та рук. За те, що він намагався захистити ОСОБА_4, ОСОБА_3 наніс йому 4 удари ніжкою табуретки в область грудей та один удар кухонним ножем в праве плече, від чого лезо ножа зігнулося. В цей час в приміщення зайшов ОСОБА_7, який запитав у них: «Що тут відбувається?». ОСОБА_3 пояснив ОСОБА_7, що ОСОБА_4 колись побив його і тому він помстився за це. ОСОБА_4 лежав на підлозі нерухомий. Потім ОСОБА_3 вийшов в іншу кімнату і повернувся з відром води, вилив її на ОСОБА_4, а коли той опритомнів, взяв деревяну биту і знову продовжив наносити нею удари по голові, руках та інших частинах тіла ОСОБА_4. Після цього ОСОБА_3 завів своєю собаку Жанну і подав команду «Фас», собака накинулась на ОСОБА_4, який лежав на підлозі, і стала кусати його за руки. Весь цей час ОСОБА_4 просив ОСОБА_3 припинити побиття та знущання, яке тривало вже декілька годин, а ударів було нанесено дуже велику кількість. ОСОБА_7 також просив ОСОБА_3 припинити бити ОСОБА_4.

Згодом ОСОБА_3 кудись зателефонував та попросив привезти горілки і закуски. Через хвилин 20 до комбінату під'їхав автомобіль. ОСОБА_3 забрав у водія горілку, воду та ковбасу, а йому наказав розрахуватися. Водієм був ОСОБА_8. Повернувшись до кімнати, де знаходилися ОСОБА_7 та ОСОБА_4, ОСОБА_3 з ОСОБА_7 розпивали горілку, а через деякий час запропонували і йому. При цьому, під час вживання горілки ОСОБА_3 періодично продовжував наносити удари ОСОБА_4 плоскогубцями, ручкою від дверей, деревяними ніжками від табуретки. Закінчивши чергове побиття, ОСОБА_3 з допомогою металевої шлейки для собаки тягнув ОСОБА_4 в басейн і там з шланга поливав ОСОБА_4 та змивав з нього кров. Потім вони знову повернулися до кімнати, де ОСОБА_3 приніс ганчірку і наказав ОСОБА_4 змивати з підлоги кров, а сам продовжив розпивати горілку, а коли горілка скінчилась, ОСОБА_7 заснув на розкладачці, а ОСОБА_3 вийшов з кімнати в іншу. Скориставшись нагодою, вони вистрибнули у вікно та побігли до міліції. Була 5 години ранку. ОСОБА_9 заявив про те, що трапилося, і звідти його забрали до лікарні.

Аналогічні показання свідок ОСОБА_6 дав і в судовому засіданні апеляційного суду.

Свідок ОСОБА_7 показав, що близько першої години ночі 11.09.2010 року до нього зателефонував ОСОБА_3 і попросив терміново приїхати до банна прального комбінату, пояснивши що до нього прийшли якісь хлопці з претензіями і він не знає що робити. Сівши на велосипед, він приїхав до комбінату. Зайшовши до комбінату, він побачив ОСОБА_3 та ще двох хлопців, які були напідпитку. ОСОБА_3 розповів, що рік тому ОСОБА_9 разом зі своїми товаришами побили його та відібрати телефон. ОСОБА_9 просив не викликати міліцію та пообіцяв повернути телефон. В його присутності ОСОБА_3 тілесних ушкоджень нікому не наносив. Згодом ОСОБА_6 комусь зателефонував та попросив привезти горілки. Після чого ОСОБА_6 з ОСОБА_9 розпивали спиртні напої, а ОСОБА_3 грав на баяні. Він заснув, а проснувшись вранці, поїхав додому.

Свідок ОСОБА_10 в судових засіданнях суду першої інстанції та апеляційного суду показав, що близько першої години ночі 11 вересня 2010 року до нього на мобільний телефон подзвонив ОСОБА_3, якого він впізнав по голосу, та попросив привезти йому в банно-пральний комбінат, де він чергував, горілки з закускою. Оскільки він знаходився поза межами смт. Варва, то передзвонив ОСОБА_8 та попросив його виконати замовлення.

З досліджених в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_8 вбачається, що 11.09.2010 року близько другої години ночі відвозив до приміщення колишнього банно прального комбінату горілку та закуску. З приміщення забирати замовлене вийшли ОСОБА_6 та ОСОБА_3. Забрав продукти ОСОБА_3, а ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА_3 заплатив 20 грн., пообіцявши решту заплатити пізніше. Поведінка ОСОБА_6 йому здалася незвичною, оскільки він знайомий з ним, але він чомусь з ним не привітався.

Також вина засудженого ОСОБА_3 підтверджується іншими дослідженими судом першої інстанції доказами.

В своїй заяві до міліції ОСОБА_4 просив прийняти міри щодо ОСОБА_3, який 10.09.2010 року наніс йому тілесні ушкодження, погрожував ножем, цькував собаку та проявляв насильницькі дії ( т. а. с. 6).

Як вбачається з проколу огляду місця події були виявлені та вилучені предмети, а саме, ніжки від табуретки та дерев'яна бита з слідами речовини бурого кольору, плоскогубці, якими згідно показань потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_6 наносив побої ОСОБА_3, а також виявлено на стінах та підлозі численні сліди речовини, схожої на кров, взяті зразки цієї речовини, які утворювали сліди бурого кольору ( т.1 а.с.7-1 5).

З протоколу огляду предметів слідує, що при огляді предметів , які були вилучені з місця події, було встановлено, що на 2 деревяних ніжках від табурету білого кольору є сліди бурого кольору, на деревяній биті світло-коричневого кольору а сліди бурого кольору, а також оглянуті 2 саморобні паперові конверти з зразками речовини бурого кольору, металеві плоскогубці, металевий ошийник, запчастини мобільного телефону та поштовий паперовий конверт з зразком крові ОСОБА_4П.( т.1 а.с.97-99).

Згідно висновку судово-медичної імунологічної експертизи на наданих на експертизу деревяних ніжках від табуретки, деревяній биті, а також зразки речовини бурого кольору, вилучені зі стіни та підлоги виявлена кров людини і може належати ОСОБА_4 ( т.1 а.с.70-76).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 869 від 2 листопада 2010 року у ОСОБА_4 мали місце перелом III пясної кістки правої кисті без зміщення, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана тімяної області зліва, синці по передній поверхні грудної клітки зліва з переходом в область лівого надпліччя, на лівому плечі циркулярний синець в області лівого плечового суглобу, по зовнішній поверхні правого стегна в середній третині, в середній третині лівого стегна; по задній поверхні лівої гомілки; подряпина в області краю реберної дуги справа; по тильній поверхні лівої кисті з переходом на нижню третину лівого передпліччя 4-ри садна. Дані тілесні ушкодження виникли від дії твердих тупих предметів і по давності можуть відповідати 10-11 вересня 2010 року.

Тілесні ушкодження - перелом ІІІ п'ясної кістки правої кисті без зміщення відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою розладу здоровя терміном понад 21 день.

Тілесні ушкодження - закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана тімяної області зліва відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоровя.

Тілесні ушкодження - синці по передній поверхні грудної клітки зліва з переходом в область лівого надпліччя, на лівому плечі циркулярний синець в області лівого плечового суглобу, по зовнішній поверхні правого стегна в середній третині, в середній третині лівого стегна; по задній поверхні лівої гомілки; подряпина в області краю реберної дуги справа; по дальній поверхні лівої кисті з переходом на нижню третину лівого передпліччя 4-ри садна відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Враховуючи характер даних тілесних ушкоджень, експерт вважає, що останні могли утворитися при обставинах, описаних в описові частині постанови про призначення експертизи, та від ударів предметами, наданими на дослідження, і не виключено, що на протязі тривалого часу (близько шести годин з короткочасними перервами).

Тілесні ушкодження у вигляді саден по тильній поверхні лівої кисті з переходом на нижню третину лівого передпліччя могли утворитися від дії зубів собаки. Дані тілесні ушкодження могли утворитися в період часу з 23 години 10 вересня 2010 року до 5 години 11 вересня 2010 року.

Комплекс даних тілесних ушкоджень не міг утворитися при падінні з вікна першого, поверху та приземлення на ноги (т.1 а.с.56-58).

Суд першої інстанції у вироку дав належну оцінку всім доказам по справі, зокрема і показанням свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_11Д, визнавши їх неправдивими, оскільки ОСОБА_11 і ОСОБА_8 не були очевидцями вчинення злочину, а показання свідка ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_3 не наносив ударів потерпілому суперечать матеріалам справи, зокрема протоколу огляду місця події від 28. 04.2011 року та висновку судово-медичної експертизи № 869 від 02.11. 2010 року.

Аналізуючи показання потерпілого, свідків, суд у вироку не лише навів зміст їх показань, але й докладно обґрунтував, чому в основу вироку поклав показання потерпілого та свідка ОСОБА_6, які вони давали протягом усього досудового і судового слідства, правильно зазначивши, що ці показання відповідають фактичним обставинам справи.

З огляду на матеріали справи показання потерпілого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_6 про конкретні дії ОСОБА_3 щодо обставин вчинення ним зазначеного у вироку злочину були послідовними, суперечностей вони не містять і підтверджуються іншими розглянутими у судовому засіданні доказами, а тому суд обґрунтовано визнав їх достовірними та обґрунтував свій висновок про вчинення ОСОБА_3 злочину передбаченого ст. 127 ч.1 КК України.

Злочинні дії ОСОБА_3 судом правильно кваліфіковані за ст.127 ч.1 КК України, як катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв з метою покарати його за дії, скоєні ним, за ст. 122 ч.1 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоровя, за що і повинен нести кримінальну відповідальність.

Доводи засудженого ОСОБА_3 про те, що він вчинив необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження передбачене ст.128 КК України, а не умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження передбачене ст.122 ч. 1 КК України, спростовуються наявністю у нього умислу, про що свідчить те, що засуджений завдавав потерпілому ОСОБА_4 численні удари деревяною табуреткою, деревяними ніжками від табуретки, деревяною битою, плоскогубцями та дверною ручкою по голові, тулубу, руках та інших частинах тіла протягом тривалого часу, отже він усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Отже, наведені в апеляції доводи засудженого, колегія суддів вважає необґрунтованими, безпідставними і розцінює, як намагання уникнути встановленої законом відповідальності за скоєння злочину.

Що стосується міри покарання, призначеної ОСОБА_3, то вона призначена з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням характеру і ступеня тяжкості вчинених злочинів, що від злочину тяжких наслідків не настало, даних про особу засудженого, який в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на утриманні має малолітню дитину, відсутності обставин, що помякшують та обтяжують його покарання. Судом також врахована думка потерпілого ОСОБА_4

Призначене засудженому ОСОБА_3 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, є необхідним і достатнім, тому підстав до зміни вироку суду та звільнення засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства, які б притягли за собою безумовне скасування вироку, по справі не встановлено.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Вирок Варвинського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2011 року відносно ОСОБА_3 залишити без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_1 ОСОБА_13