Єдиний унікальний номер:343/2255/15-к
Номер провадження: 1-в/0343/282/15
У Х В А Л А
про відмову в умовно-достроковому звільнення від відбування покарання
20 листопада 2015 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Долинського ВЦ №118 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Івано-Франківської області клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 ,суд-

В С Т А Н О В И В :

Захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 звернувся в суд з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

В клопотанні захисник просить:

визнати незаконним та скасувати накладене на ОСОБА_5 дисциплінарне стягнення у виді догани.

засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити умовно-достроково від подальшого відбування покарання за вироком Городоцького районного суду Львівської області від 14.04.2014 року, якому ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 02.06.2015р. замінено невідбуту частину покарання у виді 1 року 4 місяців 22 дні позбавлення волі більш м"яким покаранням у вигляді обмеження волі.

Свої вимоги мотивує тим, що за вироком Городоцького районного суду Львівської області від 14.04.2014р. ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст. 187 КК України на 3 роки позбавлення волі.Початок строку відбування покарання визначено з 24.10.2013р.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 02.06.2015р. в порядку ст. 82 КК України, ОСОБА_5 за сумлінну поведінку і ставлення до праці і навчання замінено невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі більш м"яким на обмеження волі.

Фактично ОСОБА_5 відбув більш як 2/3 строку покарання, залишилось невідбуте покарання у виді менше як 10 місяців обмеження волі.

22.09.2015 року комісією Долинського ВЦ №118 ОСОБА_5 відмовлено в поданні до суду про умовно-дострокове звільнення, мотивуючи тим, що він не довів своє виправлення.
Вищевказані висновки комісії є необгрунтованими, безпідставними і такими, що не відповідають дійсності.
Зокрема, як вбачається із змісту ухвали Шевченківського районного суду м.Львова від 02.06.2015р. , якою ОСОБА_5 було замінено невідбуту частину покарання у виді 1 року 4 місяців і 22 дні позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді обмеження волі, за весь час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою і ставлення до праці довів своє виправлення, зарекомендував себе виключно позитивно, вимог режиму утримання не порушував, мав два заохочення, дисциплінарні стягнення на нього не накладалися, а це свідчить, що він своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Про факт сумлінного ставлення до праці свідчить і те, що ОСОБА_5 відбуваючи покарання у Долинському ВЦ №118 у виді обмеженні волі, куди прибув 12.08.2015 року за свої кошти і власною працею здійснив ремонтні роботи по облаштуванню однієї з кімнат установи.
Згодом між ОСОБА_5 і адміністрацією ДВЦ №118 виник конфлікт, який пов"язаний з тим, що у вересні 2015 року тяжко захворіла його мати - ОСОБА_7 , де по поштовій кореспонденції разом із проханням адвоката про умовно-дострокове звільнення було надано також відповідну медичну довідку про стан здоров`я останньої. Переживаючи за здоров"я своєї матері ОСОБА_5 звернувся із проханням до адміністрації виправного центру про умовно-дострокове його звільнення з місць позбавлення волі, на що отримав відповідь, що його мати не хвора, а довідку собі купила.
В подальшому з метою позбавити ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення, а саме 18.09.2015 року на нього було накладено дисциплінарне стягнення у виді догани за те, що він нібито відмовився від проведення особистого обшуку, поводився неадекватно, неврівноважено, висловлював наміри вчинити суєцидальні дії, згідно рапорту від 16.09.2015р.
Фактично дисциплінарне стягнення від 18.09.2015 року на ОСОБА_5 накладено незаконно.
Жодного порушення встановленого порядку відбування покарання ОСОБА_5 не допускав, а викладені в рапорті від 16.09.2015 року доводи є спрямованими на безпідставне накладення на нього стягнення з метою позбавлення ОСОБА_5 права на умовно-дострокове звільнення.
Факт, що ОСОБА_5 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, свідчить, і те, що він свою вину у скоєному визнає, щиросердечно розкаюється і шкодує за вчиненим, потерпілі до нього не мають жодних претензій, цивільного позову і завданої шкоди не має.
Окрім того, ОСОБА_5 на протязі майже двох років відбування покарання жодного разу не порушував встановленого порядку відбування покарання, це стосується як Львівського СІЗО так і Личаківської виправної колонії №30 м.Львова, де на його поведінку не було жодних нарікань, на нього не накладалися жодні дисциплінарні стягнення, він мав два заохочення.
На даний час ОСОБА_5 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а накладене на нього стягнення у виді догани є незаконним зважаючи на упереджене ставлення до нього зі сторони адміністрації виправного центру.
А тому, з огляду на те, що ОСОБА_5 довів своє виправлення, має постійне місце проживання та важко хвору матір - ОСОБА_7 , 1939 р.н., яка проживає одна, є похилого віку, постійно хворіє і потребує постійного стороннього догляду, допомоги і лікування, а окрім сина ОСОБА_5 нею опікуватися більше нікому, оскільки інших родичів не має, просить суд зважити на складну життєву ситуацію, що склалася у сім"ї Фостяків та задоволити дане клопотання.
В судове засідання захисник адвокат ОСОБА_6 не з"явився, хоч про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому Законом порядку.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив, що він згідний на розгляд справи у відсутності його захисника ОСОБА_6 , про що подав відповідну заяву (а.с.22). Клопотання свого захисника підтримує та просить його задоволити. Додатково пояснив, що в Долинський ВЦ №118 для подальшого відбування покарання він прибув 12.08.2015р. З вересня 2015р. він працевлаштований різноробочим на виробництві. Заохочень за час відбування покарання в Долинському ВЦ №118 йому не оголошувались.16.09.2015р. коли він повернувся з Долинської ЦРЛ, працівники установи влаштували перевірку і стали його обшукувати. Між ним і працівниками установи виникла сутична, під час якої він "матюкався". Під час обшуку у нього було забрано упаковку макарону та упаковку гречки. З правилами внутрішнього розпорядку установи він ознайомлений. Про те, що на територію установи не можна приносити макарон та гречку він незнав. Вважає, що догана накладена на нього незаконно, через негативне відношення до нього зі сторони працівників установи.
Представник адміністрації Долинського ВЦ № 118 Івано-Франківської області ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання та пояснив, що засуджений зарекомендував себе з негативної сторони, допускав порушення вимог режиму відбування покарання за що було накладено дисциплінарне стягнення правами начальника відділення, яке на даний час не зняте і не погашене у встановленому Законом порядку, заохочення не оголошувались. Догана накладена у відповідності до вимог законодавства, оскільки під час обшуку 16.09.2015р. ОСОБА_5 , який повернувся з Долинської ЦРЛ , останній намагався пронести макарон та гречку, що заборонено. Під час обшуку, засуджений виривався, кричав, лаявся нецензурними словами, на зауваження працівників установи не реагував,погрожував заподіяти собі членоушкодженням. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, вважає, що у зв"язку з тим що засудженому законного оголошено догану, яка не знята та не погашена у встановленомуЗаконом порядку, підстав для застосування ст. 81 КК України до ОСОБА_5 немає.

У судове засідання представник спостережної комісії при Долинській районній державній адміністрації не прибув, причину неявки суду не повідомив, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

За змістом ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках встановлених Законом.
Пленум Верховного Суду України в своїй Постанови № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, зазначає, що умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого даних про його попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з матеріалів особової справи ОСОБА_5 засуджений 14.04.2014 року Городецьким районним судом Львівської області за ч.1, 187 КК України до 3 років позбавлення волі.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 02.06.2015 року засудженому ОСОБА_5 , замінено невідбуту частину призначеного покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке у вигляді 1 рік 04 місяця 22 дня обмеження волі.
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.09.2015 року засудженому ОСОБА_5 , зараховано в строк відбуття покарання у вигляді обмеження волі час слідування його під вартою до Долинського ВЦ №118 з 02.06.2015 року по 12.08.2015 року за правилами ст.72 КК України, з розрахунку 1 день позбавлення волі за 2 дні обмеження волі.
Початок відбуття покарання засудженому рахується з 24.10.2013 року; 2/3 частини відбутого терміну 14.08.2015 року; кінець терміну 14.08.2016 року.
При розгляді клопотання судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 прибув у Долинський ВЦ №118 12.08.2015р.
Цього ж числа йому роз"яснено його права та обов"язки, передбачені законодавством, доведені правила внутрішнього розпорядку Долинського ВЦ №118, про що свідчать розписки, які є в особовій справі засудженого ОСОБА_5 .
Згідно наказу №380з від 15.09.2015р. начальника установи, засудженому ОСОБА_5 надано короткочасний виїзд до Долинської ЦРЛ з 09.00 до 17.00 год. 16.09.2015р.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду пояснив, що він працює інспектором відділу нагляду і безпеки Долинського ВЦ №118. 16.09.2015р. після повернення ОСОБА_5 з Долинської ЦРЛ, останній відмовився від проходження особистого обшуку, оскільки на його думку це принижує його честь та гідність. Засуджений почав вести себе неадекватко, кричити, виражатись нецензурними словами, розмахувати руками, погрожувати наміром вчинити членоушкодження. Для того щоб його заспокоїти , вони відвели його від інших засуджених на КПП №2. Під час обшуку у засудженого було виявлено макарон та гречка.
Аналогічні покази дав допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 , інспектор пожежної профілактики відомчої пожежної охорони Долинського ВЦ №118.
Рапорти працівників Долинського ВЦ №118 ОСОБА_10 , ОСОБА_9 . ОСОБА_11 , свідчать, що під час проведення обшуку 16.09.2015р. засуджений ОСОБА_5 поводив себе неадекватно, неврівноважено, висловлював своє невдоволення проведенням обшуку, висловлював намір вчинити собі членоушкодження, так як раніше неодноразово вчиняв суїцидальні дії.
Згідно протоколу №30 від 18.09.2015р.засідання профілактичної комісії Долинського ВЦ №118 з розгляду порушень засуджених, які допустили порушення встановленого порядку відбування покарання, комісія встановили, що засуджений ОСОБА_5 допустив порушення правил відбування покарання, а саме неадекватна поведінка під час проведення обшуку та погроза вчинення членоушкодження. Комісія постановила: притягнути засудженого ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення СПС.
Цього ж числа начальником відділення СПС засудженому ОСОБА_5 оголошено догану.
Таким чином в судовому засідання не знайшло своє підтвердження, що догана засудженому ОСОБА_5 оголошена незаконно, або з перевищенням повноважень особою , яка її оголосила.
В судовому засіданні також встановлено , що після прибуття у Долинський ВЦ, засуджений ОСОБА_5 у вересня був працевлаштований на виробництві установи. Має одне дисциплінарне стягнення у вигляді догани, яка на даний час не знята і не погашена у встановленому законом порядку. Заохочення не оголошувалось, невідбута частина покарання, становить 8 місяців 25 днів.

За таких обставин суд зважаючи на особу засудженого, який неодноразово судимий, у період відбування покарання у місцях обеження волі, порушив вимоги режиму утримання/відбування покарання, за що оголошено догану, яку немає підстав вважати незаконною, приходить до висновку, що ОСОБА_5 не заслуговує умовно-дострокового звільнення.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., звернуто увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вказане у ст. 81 КК України слід розуміти як поведінку та ставлення до праці засудженим, тобто з часу коли особа набула зазначено статусу, її було засуджено - протягом всього часу відбування нею покарання, а не якогось певного періоду.

Згідно із ст. 50 ч.1, ст. 63 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Суд зазначає, що призначене особі покарання має на меті виправлення засудженого, протягом всього часу його перебування у місці позбавлення волі, тобто з першого і до останнього дня.

Ігнорування засудженим покарання призначеного йому, порушення ним в місцях обмеження волі умов утримання/відбування покарання є свідченням не бажання засудженого ставати на шлях виправлення, виправлятися навіть, перебуваючи в місцях обмеження волі, незалежно коли таке мало місце на початку, всередині чи вкінці відбування цією особою покарання.

Саме на таке Пленумом Верховного Суду України звернуто увагу судів у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р.

Суд вважає неприпустимим звільнення засудженого який, порушував умови утримання/відбування покарання у місцях обмеження волі, умовно-достроково, адже вказаним підривається у цілому сутність такого звільнення, оскільки це свідчить про ігнорування засудженим поняття покарання як заходу примусу від імені держави за вироком суду до особи, мети покарання - виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд також зазначає, що у статті ст. 81 КК України зазначено, що до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зазначена норма надає право суду, а не покладає на нього обов`язок, щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання.

При прийняття такого рішення щодо особи, яка засуджена від імені держави за вироком суду до покарання у виді позбавлення волі, суд має обов`язково також враховувати мету покарання: запобігання вчиненню нових злочинів, як цією особою (тобто цим засудженим) так і іншими особами.

Суд зобов`язаний врахувати вищезазначене при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення особи з місць позбавлення волі, чи відмову у цьому, адже певною мірою від суду, який вироком від імені держави призначив покарання особі у виді позбавлення волі на певний строк, інший суд своєю ухвалою від імені держави, вирішує чи виправилася за час покарання ця особа, чи не вчинить нового злочину.

Вищезазначене свідчить про відсутність підстав вважати, що засуджений ОСОБА_5 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а посилання захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про наявність у засудженого хворої матері не є підставами для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

На підставі викладеного, ст.81 Кримінального кодексу України, керуючись ст.ст.537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області на протязі семи днів з дня її оголошення через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Суддя: