АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: №11-кп/790/1502/15 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Справа: №644/5216/15-к
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора у кримінальному провадженні на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 червня 2015 року, у відповідності з яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, розлученого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, що мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 10.06.2013 року вироком Фрунзенського районного суду міста Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 307, ст. 395, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, звільнений згідно ухвали Балаклійського районного суду Харківської області від 11.08.2014 року ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році»,

- засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнано винним у тому, що, 05 квітня 2015 року, близько 22 години 20 хвилин, він, за попередньою змовою в групі з невстановленими в ході досудового розслідування особами, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на кругу маршрутного таксі № 204 по вул. Миру в м. Харкові, діючи з умислом, направленим на відкрите заволодіння чужим майном і переслідуючи мету наживи, із корисливих мотивів, підійшов ззаду до потерпілої ОСОБА_9 , обхопив останню правою рукою за шию, ліву руку заламав за спину, а невстановлена особа в цей час нанесла один удар кулаком в область носа потерпілій, спричинивши останній фізичного болю. Після цього ОСОБА_8 відкрито заволодів її мобільним телефоном марки «Nokia 210.2» вартістю, згідно висновків судово-товарознавчої експертизи - 612 грн., який остання тримала в правій руці, чим спричинили матеріальний збиток потерпілій на вказану суму. Потім, ОСОБА_8 та невстановлені особи, покинули місце скоєння злочину із викраденим майном, але через деякий час ОСОБА_8 був затриманий співробітниками ТОВ «Охорона та безпека 5», які під час чергування проїжджали місце скоєння правопорушення.

В апеляційній скарзі з доповненням обвинувачений ОСОБА_8 просить оскаржуваний вирок скасувати, а провадження закрити, посилаючись на його непричетність до скоєного кримінального правопорушення, а визнання вини було вимушеним, порушення його права на захист, відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілій, наявності групи осіб при скоєнні злочину, а також доказів крадіжки телефону, а не його підкидання, про що він стверджував у скаргах до прокуратури, застосування до нього незаконних дій з боку працівників міліції, наявність розбіжностей між показами свідків та потерпілої.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, та постановити новий вирок, призначивши ОСОБА_8 покарання 6 років позбавлення волі, посилаючись на те, що суд не врахував, що ОСОБА_8 вчинив злочин проти власності, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, скоєний за попередньою змовою групою осіб, повторно. Крім того, даний злочин відноситься до категорії тяжких, ОСОБА_8 раніше був неодноразово судимий і не бажає ставати на шлях виправлення. При цьому останній свою вину у вчиненні злочину не визнав.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_8 вважає її такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав: прокурором порушено вимоги ст. 88 КПК України щодо наявності у обвинуваченого судимостей; всупереч викладеного в апеляційній скарзі в ході судового розгляду від потерпілої не надходило прохання про необхідність призначення йому найбільш суворого покарання; в апеляційній скарзі не міститься прямих доказів вини обвинуваченого у скоєному злочині та ігноруються його покази щодо застосування до нього недозволених методів допиту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, потерпілої, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та підтримала апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.

В судовому засіданні обвинувачений свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю і пояснив, що в той день він, разом з двома хлопцями, з якими познайомився у «Рюмочній», пив спиртні напої, а потім у м. Харкові, неподалік від кругу транспорту, напали на потерпілу ОСОБА_9 з наміром забрати речі. Він, ОСОБА_10 у «Рюмочній» пив горілку, був дуже п`яним і забрав силою у потерпілої мобільний телефон, був затриманий охоронцями і доставлений у міліцію. Відповів суду, що виною скоєного злочину є те, що випив занадто багато спиртного; вирішили із двома хлопцями, із якими познайомився у «Рюмочній», викрасти чуже майно, щоб звернути викрадене на власну користь - віддати цим двом хлопцям, але мобільний телефон потерпілої залишив у себе в кармані.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у злочині, вчиненому при обставинах, викладених у вироку, підтверджується:

- показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що 05 квітня 2015 року, близько 22 години 10 хвилин, у місті Харкові вона йшла у направленні кругу тролейбуса № 46, розмовляючи по мобільному телефону з п`ятирічною донькою. На кругу маршрутного таксі № 204 по вул. Миру в м. Харкові до неї підійшов, зі спини, чоловік, як потім їй стало відомо прізвище цього чоловіка ОСОБА_11 , обхопив (зхватив) її за шию правою рукою, ліву руку заламав за спину, а не встановлена особа в цей час нанесла один удар кулаком в область носу, спричинивши їй, ОСОБА_9 , фізичного болю та носової кровотечі, також їй було нанесено ззаду удар по голові і у результаті чого - розсічена голова. Пояснила, що ОСОБА_10 напав не один, але тільки одного ОСОБА_12 охоронники затримали.

ОСОБА_10 відкрито заволодів її мобільним телефоном марки «Nokia 210.2». ОСОБА_10 та невстановлені особи втекли з місця скоєння злочину із викраденим мобільним телефоном, але через деякий час ОСОБА_10 був затриманий співробітниками ТОВ «Охорона та безпека 5», які під час чергування проїжджали місце скоєння правопорушення.

Пояснила, що зразу напад сприйняла як домагання (насильство), бо її ОСОБА_10 тягнув до кущів. Але ОСОБА_10 вимагав віддати мобільний телефон, була в шоковому стані, кричала надати допомогу, благала нападників відпустити її; в якусь мить, коли мобільний телефон вибув із її руки - вирвалася і побігла на зупинку - круг маршрутного таксі, тролейбуса. ЇЇ покликав охоронець, що затримав ОСОБА_12 . Коли підійшла до нападника, то зразу його впізнала - це був чоловік, що обхопив її за шию і якому вона була вимушена передати свій мобільний телефон, прізвище цього чоловіка - ОСОБА_13 . У кармані ОСОБА_12 було чути дзвінок на її мобільний телефон, це дзвонив її чоловік - вона розпізнала по телефонному дзвінку. Охоронці викликали міліцію і швидку допомогу;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який показав, що 05.04.2015 року разом з ОСОБА_15 перебували на дільниці, закріпленій за ними на період чергування, у м. Харкові пр.-т. Московський - кут Аптеки, десь о 22 годині 20 хвилин почули крики про допомогу. Він, ОСОБА_14 , перебував за кермом чергового автомобіля. Пішли на крик і побачив, що незнайомі напали на дівчину. Один із них, ОСОБА_16 , був затриманий ОСОБА_15 , інші втекли. Бачив, як ОСОБА_10 виривав із рук дівчини мобільний телефон, удержуючи її обхватом за шию. Дівчина не випускала із рук телефон, тому ОСОБА_10 через це затримався і його впіймав напарник, а інші втекли. Пояснив, що інші намагалися вирвати із рук дівчини і сумочку, але коли побачили їх, охоронців, втекли;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який показав, що перебуваючи на робочому місці разом з напарником ОСОБА_14 (водієм - охоронцем) 05 квітня 2015 року у місті Харкові на своїй дільниці обслуговування - проспект Московський та кут Аптеки, приблизно після 22 години, почули крики про допомогу. Він, ОСОБА_15 , побіг на цей крик і побачив, що троє чоловіків взяли в коло дівчину. Один з чоловіків, якого він потім затримав, був ОСОБА_11 , який тримав потерпілу обхватом руки за шию, другий - бив по голові, третій тримався за сумочку жінки, намагаючись вирвати сумку. Коли він підбіг, то двоє чоловіків втекли, а ОСОБА_12 схопив за одежу ззаду, зі спини, та затримав. ОСОБА_14 побіг за потерпілою, яка відбігла в сторону кругу пасажирського транспорту, і привів її. Потерпіла зразу ж впізнала нападника - ОСОБА_17 , у кармані якого дзвонив телефон. Потерпіла впізнала свій телефон і говорила, що - це дзвінок чоловіка. У ОСОБА_12 , окрім телефону потерпілої, був ще один мобільний телефон. Викликали міліцію і швидку допомогу, остання була потрібна потерпілій;

- витягом із єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження №0001032 від 06 квітня 2015 року за заявою громадянки ОСОБА_9 про те, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з двома невстановленими особами, знаходячись на кругу маршрутного таксі № 204 по вулиці Миру в м. Харкові, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої відкрито заволоділи належним гр. ОСОБА_9 мобільним телефоном марки «Nokia», спричинивши останній матеріальний збиток на суму 1000 грн.( т. 1 а.с. 54);

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину, від 06.04.2015 року, у якому зазначено, що ОСОБА_8 затриманий під час вчинення злочину, або замаху на його вчинення, 05.04.2015року о 23 годині 00 хвилин. У цьому протоколі ОСОБА_8 власноручно зазначив про те, що (дослівно): «Суть предъявленного подозрения мне разъяснена и понятна ОСОБА_8 » та поставив свій підпис, у протоколі відсутні будь-які зауваження ОСОБА_8 (т.1 а.с. 55-56);

- ухвалою суду від 07.04.2015 року про обрання запобіжного заходу. В Ухвалі зазначені обставини скоєння злочину та пояснення ОСОБА_12 - він 05.04.2015 року ввечері зайшов у «Рюмочну», де вживав спиртні напої і познайомився з двома парубками, а що було далі він не пам`ятає, бо був п`яним (т. 1 а.с.57-60);

- протоколом огляду мобільного телефону від 07.04.2015 року, постановою від 07.04.2015 року про визнання речовим доказом мобільного телефону, розпискою потерпілої ОСОБА_9 про повернення їй мобільного телефон (т.1 а.с. 61-63);

- висновком судово-товарознавчої експертизи № 1544 від 27.04.2015 року про те, що вартість мобільного телефону марки «Nokia Asha 210.2» складає 612 грн. 00 коп. ( т. 1 а.с.64-67);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 06.04.2015 року, у якому засвідчено, що потерпіла ОСОБА_9 у присутності понятих впізнала хлопця під № 4 - ОСОБА_8 (т. 1 а.с.68-71);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 06.04.2015 року, з якого вбачається впізнання потерпілою мобільного телефону (т. 1 а.с. 72-73);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.04.2015 року, у якому засвідчено, що свідок ОСОБА_14 у присутності понятих впізнав парубка під № 2 - ОСОБА_8 (т. 1 а.с.74-76);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 07.04.2015 року, у якому засвідчено, що свідок ОСОБА_15 у присутності понятих впізнав парубка під № 3 - ОСОБА_8 (т. 1 а.с.77-79);

- протоколами слідчого експерименту з потерпілою, свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_15 із яких вбачається, що вказані особи пояснили, з показом на місцевості, механізм скоєння злочину ОСОБА_18 разом з двома невстановленими особами (т. 1 а.с. 80-85, 86-91, 92-96).

Оцінивши зібрані органом досудового слідства і досліджені в судовому провадженні докази, суд обґрунтовано дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, скоєний за попередньою змовою групою осіб, вчинений повторно.

В засіданні суду апеляційної інстанції потерпіла підтвердила свої пояснення, які давала в суді першої інстанції і показала на ОСОБА_8 як на особу, яка вчинила пограбування.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про непричетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення обґрунтовуються не сукупністю доказів у справі, як зазначено у вироку, а лише поясненнями і припущеннями самого обвинуваченого. Невідповідності даних, викладених в апеляційній скарзі прокурора, щодо судимостей обвинуваченого положенням ст. 88 КК України не встановлено, оскільки останнього було звільнено не від покарання, а від його відбування, що не свідчить про зняття судимості. Що ж стосується прокурорської перевірки, проведеної за заявами обвинуваченого щодо застосування до нього неправомірних дій з боку співробітників міліції, то підстав для внесення даних, викладених у цих заявах, до ЄРДР встановлено не було. При цьому обвинуваченим, як слідує з матеріалів провадження, вищевказане рішення оскаржено до суду не було.

Доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок його м`якості, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_8 покарання, керуючись вимогами ст. 65 КК України, у вироку зазначив, що обвинувачений офіційно не працює, розлучений, перебуває на обліку у лікарняному закладі з приводу захворювання легенів, за місцем проживання характеризується посередньо, без реєстрації, раніше неодноразово судимий за умисні злочини. Обставин, що пом`якшують покарання не встановлено, а що обтяжують вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів. Суд також врахував тяжкість злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого, фактичні обставини справи і обґрунтовано, вважаючи необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження нових злочинів, призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Таким чином, враховуючи наведені обставини в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо визнання вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та розміру призначеного йому покарання, а доводи апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого правильності цього висновку не спростовують, а тому ці апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядав вирок суду в межах апеляційних скарг.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий -

Судді: