ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомир у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:
прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження № 0004337 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів, громадянина України, одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:

30.11.1998 року Бердичівським міським судом за ст. 206 ч. 2, 44 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ст. 46-1 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном 1 рік;

01.10.2001 року Бердичівським міським судом за ч.2 ст. 141 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;

09.08.2007 року Уманським міським судом за ст. 185 ч. 2. ст. 186 ч. 2, ст. 190 ч. 2, ст. 70 КК України, міра покарання - позбавлення волі на строк 4 роки.

14.09.2010 року Бердичівським міським судом за ст. 309 ч. 1 КК України з урахуванням ст. 71 ч. 1 КК України до 2 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
28.08.2015 року ОСОБА_4 близько 10.00 години, перебуваючи біля будинку № 78 по вул. Мануїльського в м. Житомирі, помітив раніше незнайому йому ОСОБА_6 , в якої на шиї був золотий ланцюжок. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а саме: вказаного золотого ланцюжка, який належить ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), ОСОБА_4 наблизився до ОСОБА_6 та шляхом ривка намагався зірвати з її шиї золотий ланцюжок, однак свої злочинні дії не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, а саме: ОСОБА_6 схопила ланцюжок в руки та не відпустила. Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_6 а саме: золотого ланцюжка вартістю 6903 грн.

28.08.2015 року ОСОБА_4 близько 11.00 години, перебуваючи біля будинку № 24 по вул. Шелушкова в м. Житомирі, помітив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , в якої на шиї був золотий ланцюжок із золотим хрестиком. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите повторне викрадення чужого майна (грабіж), а саме: вказаного золотого ланцюжка з хрестиком, який належить ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), ОСОБА_4 наблизився до ОСОБА_7 та шляхом ривка намагався зірвати з її шиї золотий ланцюжок із хрестиком, однак свої злочинні дії не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, а саме ОСОБА_7 схопила ланцюжок з хрестиком в руки та не відпустила. Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_7 а саме: золотого ланцюжка вартістю 7670 грн., золотого хрестика вартістю 843,70 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленим обвинуваченням винним себе визнав повністю, суду пояснив, що 28.08.2015 приблизно о 10.00 годині, перебуваючи біля будинку № 78 по вул. Мануїльського в м. Житомирі, помітив раніше незнайому ОСОБА_6 , в якої на шиї був золотий ланцюжок, який він вирішив відкрито викрасти. Після цього він підійшов сзаду до ОСОБА_6 та ривком намагався зірвати з її шиї золотий ланцюжок, однак ОСОБА_6 схопила ланцюжок в руки та не відпустила. Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік.

В цей же день приблизно об 11.00 годині, перебуваючи біля будинку № 24 по вул. Шелушкова в м. Житомирі, помітив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , в якої на шиї був золотий ланцюжок із золотим хрестиком. Він вирішив його відкрито викрасти. Наблизившись до ОСОБА_7 , ривком намагався зірвати з її шиї золотий ланцюжок із хрестиком, однак ланцюжок впав за пазуху потерпілій, яка схопила його рукой. Після чого з місця вчинення злочину втік. У вчиненому розкаявся.

Потерпілі не з`явились в судове засідання, хоча повідомлялись судом про дату, час і місце судового розгляду справи.

Судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, їх позиція є добровільною та істинною, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Тому, враховуючи, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги думку потерпілої та прокурора, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження ухвалив визнати недоцільним дослідження інших доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини справи підтверджені наявними у справі доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду справи, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, також визнає дані фактичні обставини справи.

Таким чином судом встановлено, що своїми умисними діями, які виразилися незакінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), ОСОБА_4 вчинив злочини, передбачені ч. 3 ст. 15, ч.ч. 1, 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має непогашену судимість за вироком, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, перебуває на обліку ЖОБЦПБ із СНІДом з 11.01.2001 року, пожиттєво отримує антиретровірусну терапію.

Згідно ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди.

Згідно ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Суд виходить з того, що призначене покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, а тому призначає ОСОБА_4 покарання в виді позбавлення волі.

Процесуальні витрати відсутні. Цивільні позови не заявлені.

Речові докази по справі:

- золотий ланцюжок, переданий потерпілій ОСОБА_6 на зберігання, слід залишити потерпілій;

- золотий ланцюжок та хрестик, переданий потерпілій ОСОБА_7 на зберігання, слід залишити потерпілій.

Керуючись ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ч. 1ст. 70 КК України остаточне покарання визначити йому шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточне покарання ОСОБА_4 визначити 4 (чотири) роки позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати починаючи з 28.08.2015 року.
Речові докази по справі:

- золотий ланцюжок, переданий ОСОБА_6 на зберігання - залишити ОСОБА_6 ;

- золотий ланцюжок та хрестик, переданий ОСОБА_7 на зберігання - залишити ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ: ОСОБА_1