Ухвала

іменем україни

06 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_5.,

суддів : ОСОБА_6., ОСОБА_7.,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 на вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 02 вересня 2015 року щодо ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2015 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком цього ж суду від 28.01.2014 р. за ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 70, ст.ст.75, 104 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

засуджено за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 13 років.

На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_2 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 70 000 грн моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 02 вересня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_2 визнано винним та засуджено за те, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, приблизно о 12 год. 00 хв. 16 грудня 2014 року у веранді АДРЕСА_1 Баранівського району Житомирської області в ході сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяння смерті з особливою жорстокістю, знаючи, що ОСОБА_4 є особою похилого віку, зі значною силою наніс останній чисельних ударів дерев'яним поліном по голові, завдавши їй сильного фізичного болю та страждань. Після цього ОСОБА_2 перетягнув ОСОБА_4 в кімнату будинку, де, продовжуючи діяти з особливою жорстокістю, умисно, зі значною силою наніс потерпілій чисельних ударів дерев'яним поліном по обличчю та голові, завдавши їй сильного фізичного болю та страждань.

Оскільки потерпіла продовжувала подавати признаки життя, ОСОБА_2 з метою доведення свого умислу до кінця ножем двічі перерізав органи шиї ОСОБА_4 і таким чином умисно вбив її з особливою жорстокістю.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1, не заперечуючи факт вчинення ОСОБА_2 вбивства ОСОБА_4, порушує питання про зміну оскаржуваних судових рішень, перекваліфікацію дій засудженого з п. 4 ч. 2 на ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки вважає недоведеним наявність у останнього умислу на вбивство потерпілої саме з особливою жорстокістю. Крім того, посилається на необхідність пом'якшення призначеного ОСОБА_2 покарання, а також зменшення розміру стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_3

Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до касаційної скарги копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як убачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, висновок місцевого суду про доведеність винуватості засудженого у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку, який є законним та обґрунтованим.

Доводи захисника щодо відсутності у ОСОБА_2 умислу на вбивство ОСОБА_4 з особливою жорстокістю спростовуються кількістю нанесених засудженим ударів, механізмом та тривалістю їх нанесення, що свідчить про прямий умисел завдати потерпілій особливих мучень та страждань.

Врахувавши зазначене, суд обґрунтовано, з наведенням належних мотивів, правильно відхилив доводи сторони захисту щодо необхідності перекваліфікації дій ОСОБА_2 з п. 4 ч. 2 на ч. 1 ст. 115 КК України.

Призначаючи ОСОБА_2 покарання, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 65 КК України з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є особливо тяжким, особу винного, який раніше судимий та вчинив новий злочин в період іспитового строку, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його посередню характеристику, обставини, що пом'якшують покарання - з'явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання - рецидив злочину, вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння щодо особи похилого віку та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_2 покарання в межах санкції частини статті, за якою його визнано винним.

Таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення ним нових злочинів, а також у повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Також суд правильно призначив засудженому покарання на підставі ст. 71 КК України.

Розмір морального відшкодування потерпілому ОСОБА_3 визначений судом з урахуванням вимог ст. ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України і є обґрунтованим.

Зазначені у касаційній скарзі ОСОБА_1 твердження щодо необхідності перекваліфікації дій ОСОБА_2, пом'якшення призначеного засудженому покарання, а також зменшення розміру стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_3 були предметом перевірки апеляційного суду, який з наведенням ґрунтовних мотивів визнав їх неспроможними і залишив вирок без зміни.

З огляду на викладене, підстав вважати ОСОБА_2 безпідставно та необґрунтовано засудженим за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, як про це зазначено у касаційній скарзі його захисника, колегія суддів не вбачає.

Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування судових рішень, у провадженні не встановлено.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення немає, то у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 15 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 02 вересня 2015 року щодо ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _______________ ________________

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7