Справа№751/8198/15-к
Провадження №1-кп/751/277/15
УХВАЛА
16 грудня 2015 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова
у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новозаводського районного суду м. Чернігова кримінальне провадження №0002485 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, -

В с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 10 квітня 2015 року о 12 годині 35 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в місті Чернігові по вулиці Любецькій зі сторони вулиці Слобідська в напрямку вулиці Рудого.

Рухаючись у вказаному напрямку поруч з буд. №78 по вулиці Любецькій ОСОБА_6 проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, та під час виникнення небезпеки для руху негайно не вжив заходів до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка перетинала проїзну частину поза межами пішохідного переходу з права наліво відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті ДТП пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: черезацетабулярний перелом тазу зліва зі зміщенням, перелом 5-ої п`ясної кістки лівої кисті зі зміщенням, перелом шилоподібного виростка лівої ліктьової кістки, які в своїй сукупності згідно висновку судово-медичної експертизи № 466 від 16.06.2015 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я, строком понад 21 день.

В даній дорожній обстановці водій ОСОБА_6 , грубо порушив вимоги п. п. 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху, що стало причиною настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав.

Захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_4 заявлено клопотання про визнання протоколу слідчого експерименту недопустимим доказом та доручення провести повторний слідчий експеримент.

Слідчий експеримент проводився 16.05.2015 року слідчим ОСОБА_7 з свідком ОСОБА_8 . На підставі результатів слідчого експерименту було призначена авто технічна експертиза. За висновком якої від 05.06.2015 року, мінімально можлива швидкість руху автомобіля «ВАЗ-21011» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 дорівнювала 60,16-62,86 км/год. ОСОБА_10 , в умовах місця події дорожньо-транспортної пригоди, викладених в постанові, рухаючись з вказаною швидкістю, з моменту виникнення небезпеки для руху, мав технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 . В діях ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, яка з технічної точки зору була причиною виникнення події дорожньо-транспортної пригоди.

Вхідні дані експерта були надані слідчим за результатами зазначеного вище слідчого експерименту.

Сторона захисту заявляє вище зазначене клопотання посилаючись на те, що швидкість руху пішохода була встановлена в ході слідчого експерименту, проведеного зі свідком ОСОБА_8 , однак допущені суттєві порушення методики визначення руху пішохода, відповідно до якої дублер (випробувана особа) за віком, статурою, фізичним станом повинна відповідати пішоходові, одяг і взуття повинен бути такими, які були на пішоході в момент ДТП. За показаннями свідків моделюється швидкість руху пішохода при русі дублера на певній ділянці дороги. З протоколу слідчого експерименту вбачається, що в експерименті не приймав участь статист (дублер), а отже не зрозуміло, хто саме демонстрував свідку ОСОБА_8 швидкість руху потерпілої. З протоколу вбачається, що швидкість руху свідок демонстрував особисто, при цьому не зрозуміло як він міг одночасно демонструвати швидкість руху пішохода і дивитись на цей процес зі сторони. Враховуючи, що в протоколі відсутні відомості про всіх осіб, які брали участь у слідчому експерименті, не зазначено про участь у ньому статиста та в свою чергу не можливо визначити, чи відповідав статист за віком, статурою, фізичним станом пішоходові, захисник вважає доказ недопустимим, оскільки він отриманий з порушенням норм КПК України. Просить визнати протокол слідчого експерименту, проведеного зі свідком ОСОБА_8 16.05.2015 року, недопустимим доказом, доручити органу досудового слідства провести зі ОСОБА_8 слідчий експеримент та залучити до проведення слідчого експерименту обвинуваченого та його захисника.

Прокурор проти задоволення зазначеного клопотання заперечував, посилаючись на те, що слідчий експеримент проведений відповідно до вимог КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 вважає, що слідчий експеримент повинен проводитись з особою її віку, її здоров`я, її кроку.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши учасників судового засідання, суд прийшов до висновку, що зазначене вище клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 86 ч. 1 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленим цим Кодексом. До категорії недопустимих доказів, передбачених ст. ст. 87-88 КПК України, протокол слідчого експерименту не належить.

У протоколі слідчого експерименту від 16.05.2015 року, допустимість якого оспорюється, зазначено, що ОСОБА_8 за допомогою пішохода-демонстратора вказав темп руху пішохода ОСОБА_5 , з яким вона рухалась на момент ДТП, були заміряні відповідні відстані та час.

Під час допиту в суді свідки ОСОБА_8 та слідчий ОСОБА_7 пояснили, що фактично до проведення слідчого експерименту пішохід-демонстратор не залучався, його прізвище в протоколі слідчої дії відсутній. Свідок ОСОБА_8 сам рухався, імітуючи дії пішохода ОСОБА_5 .

Суд погоджується з тим, що в такому випадку протокол слідчого експерименту не відповідає фактичним обставинам проведення слідчого експерименту, однак, на думку суду, та обставина, що свідок сам без статиста або демонстратора продемонстрував швидкість руху пішохода не є підставою для визнання результатів слідчого експерименту та його протоколу недопустимим доказом. Суд дійшов висновку, що саме свідок ОСОБА_8 єдиний, встановлений органом досудового слідства, очевидець ДТП, найбільш точно, повторюючи рухи потерпілої ОСОБА_5 , міг відтворити обставини ДТП при слідчому експерименті та продемонструвати їх слідчому.

На даний час протиріч між об`єктивними даними, встановленими при огляді місця події, та результатами слідчого експерименту в суді не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 89, 104, 240, 371, 372 КПК України,-

ухвалив:
Клопотання захисника ОСОБА_4 про визнання протоколу слідчого експерименту від 16.05.2015 року зі свідком ОСОБА_8 недопустимим доказом та доручення провести повторний слідчий експеримент - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1