Справа № 1-85/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2010 р.

Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючої судді Літвінової Л.Ф., при секретарі Москвіті Н.О., з участю прокурора Яцури А.В. та захисника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Межова кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, учня 10 класу Словянської ЗСШ в с. Словянка Межівського району Дніпропетровської області, неодруженого, військовозобовязаного, раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній підсудний ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, 05.03.2010 року близько 22.30 годин, знаходячисьв кафе-барі «Зоря», розташованогопо вул. Леніна в с. Слов'янка Межівського району Дніпропетровської області, дістав з нагрудної кишені куртки (вітровки), чорного кольору, належної ОСОБА_3, що знаходиласяна підвіконнику, мобільний телефон марки «Nokia» моделі 5230, чорного кольору, який знаходивсяв шкіряномучохлі чорного кольору, належний ОСОБА_3 В цей час, неповнолітній ОСОБА_2, знаючи і усвідомлюючи, що даний мобільний телефон знаходитьсяувласності іншої особи, маючи намір, направленийна крадіжку чужого майна, керуючись корисливими мотивами, переконавшись у відсутності очевидців, а також в тому, що його злочинні дії ніхто не бачить, шляхом вільного доступу, таємно, умисновикрав мобільний телефон марки «Nokia» моделі 5230, серійний номер 357989/03/761931/2, чорного кольору, вартістю 2150 гривень зфлеш-картою пам'яті на 2 GB, вартістю 100 гривень і карткоюмобільного оператора «МТС» зномером НОМЕР_1, вартістю 10 гривень, на рахункуякої булигроші в сумі 80 гривень, разом зі шкірянимчохлом до даного мобільного телефону, чорного кольору, вартістю 80 гривень, належніна праві приватноївласності ОСОБА_3, помістивши вказаний мобільний телефон в праву бічнукишеню своєї куртки, таким чином, привласнивши його собі. Заволодівши викраденим, неповнолітній ОСОБА_2 з місця злочину зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим потерпілому ОСОБА_3 заподіявматеріальну шкоду на загальнусуму 2420 гривень.

Неповнолітній підсудний ОСОБА_2 свою вину в скоєнні злочину визнав повністюі суду пояснив, що 05.03.2010 року близько 22.00 годин він разом зі своїм товаришем (однокласником) ОСОБА_4 прийшли відпочити в кафе-бар «Зоря», розташованийпо вул. Леніна в с. Слов'янка Межівського району Дніпропетровської області. Знаходячисьв кафе, він разом з ОСОБА_4 і дівчатамизішколи сиділи за столиком. Він пив сік. Свій верхній одяг, а саме куртку зняв і поклав на підвіконня в приміщенні кафе. Крімйого куртки на даному підвіконні і на дерев'яній лавочці під вікном знаходивсяй інший верхній одяг відвідувачівкафе. Близько 22.30 годин його однокласник ОСОБА_5 попросив його взяти з його куртки, яка знаходилася на підвіконні, сигарети. Він підійшов до вікна, де знаходивсяодяг людей і взяв з підвіконня балонєвукуртку, яка як йому здалося, належить ОСОБА_5. Коли він рукою заліз в нагрудну кишеню даної куртки, в якій як пояснив ОСОБА_5 знаходиласяпачка сигарет, з даної кишені він дістав мобільний телефон в шкіряному чохлі чорного кольору. Він зрозумів, що дана куртка не належить ОСОБА_5 і речі, які в ній знаходяться,чужі. Післяцього він вирішиввикрасти даний мобільний телефон і швидко помістив його в праву бічнукишеню своєї куртки. Потім вийшов з приміщення кафе, оскількидо одягу почалипідходитидівчата. Близько 24.00 годин 05.03.2010 року він разом з ОСОБА_4 пішли зкафе-бару. Прямуючи до себе додому, він дістав зкишені викрадений з невідомої куртки мобільний телефон. Вийнявши телефон зчохла, розглянув його. Даний мобільний телефон був марки «Nokia», моделі 5230, чорного кольору, майже новий, оскількина його екрані знаходиласяще прозора плівка. Вказаний мобільний телефон був у вимкненому стані. Післяцього даний мобільний телефон показав ОСОБА_4, при цьому повідомив, що телефон належить йому. Після чого запропонував останньому поїхати наступного дня на ринок в м. Красноармійськ Донецької області, де йому потрібно продати цей мобільний телефон. Коли вони розходилися по домах, домовилися поїхати разом на ринок. Коли він сам йшов до себе додому, то з викраденого мобільного телефону він вийняв карткумобільного оператора «МТС», яку викинув на проїжджій частинівул. Леніна с. Слов'янка. Наступного дня, 06.03.2010 року близько 08.30 годин він і ОСОБА_4 попутним транспортом поїхали на ринок в м. Красноармійськ Донецької області. Знаходячисьна центральному ринку в м. Красноармійську, ОСОБА_4 придбавсобі DVD-диски, а він цим часом намагавсяпродати викрадений ним в кафе мобільний телефон незнайомим особам, які займаються купівлею-продажем мобільних телефонів. Даний мобільний телефон йому продати не вдалося, оскількидокументів на телефон унього не було і ніхто не хотів його купувати. Післяцього вони повернулися додому. Викрадений мобільний телефон, в якому як виявилося знаходиласяі флеш-карта пам'яті, заховав усебе вдомав свій учбовий стіл. Через деякий час, додому до нього приїхали працівники міліції і почализапитуватипро крадіжку мобільного телефону в кафе-барі «Зоря». Післяцього він розповівпрацівникам міліції всю правду і повідомив, що даний мобільний телефон зчохлом знаходитьсяунього вдома. Післяцього, він добровільно видав працівникам міліції вказане викрадене ним чуже майно. Про те, що скоїв крадіжку своїм батькам не говорив і про це ніхто не знав. Під час викрадення ним вказаного мобільного телефону усвідомлював, що це незаконно. В скоєному щиросердно кається.

Законний представник неповнолітнього підсудного ОСОБА_2 ОСОБА_6 суду пояснила, що її син ОСОБА_2 народився без будь-якихпсихічних і фізичних відхилень. ОСОБА_7 в Слов'янському дитячому саду в с. Слов'янка Межівського району Дніпропетровської області, а також в колісім'ї. В дитинстві психічними і фізичними хворобами не страждав, ніякихпорочнихсхильностей за ним не спостерігалося. В даний чассин навчається в 10 класі Слов'янської ОСШ. В школі син вчиться задовільно, з учбових предметів перевагу віддає інформатиці, фізичній культурі. Активно бере участь в суспільномужитті школи. Друзів усина багато, в основному його однокласники і однолітки. В побуті поводиться спокійно, слухняний. Допомагає батькам по домашніх господарських роботах. В спілкуванні зіншими людьми син поводиться культурно, ввічливий. Спиртні напої не вживає, не палить. На облікуулікарянарколога і лікаряпсихіатра не стоїть. Травм голови усина не було. Проживає в домоволодінні разом з нею, батьком ОСОБА_8 і молодшим братом ОСОБА_9, 20.01.1997 роки народження. ОСОБА_2 піддається вихованню. Зі своїх вчинків робитьпозитивні висновки. Про те, що син скоїв крадіжку мобільного телефону в кафе-барі «Зоря» вона дізналася від працівників міліції. Просить суд суворо не карати сина.

Потерпілий ОСОБА_3 суду пояснив, що 03.02.2010 року в магазині «Мобілка» в м. Славянськ Донецької області він придбавдля себе мобільний телефон марки «Nokia» моделі 5230, чорного кольору, за 2150 гривень. При покупціданого мобільного телефону придбавфлеш-карту пам'яті на 2 GB за 100 гривень і шкіряний чохол чорного кольорудо мобільного телефону за 80 гривень. Крім цього у нього булаіз старого мобільного телефону карткамобільного оператора «МТС» забонентним номером НОМЕР_1, яку він придбававприблизно в 2007 році в магазині м. Дніпропетровськ за 10 гривень. 05.03.2010 року близько 22.00 годин він прийшов відпочити в кафе-бар «Зоря». В приміщенні даного кафе сидів за столиком і пив пиво. Свою куртку (вітровку) чорного кольорузняв і повісив на спинку дерев'яної лавочки, на якій сидів за столиком. В нагрудній кишені його куртки знаходивсявказаний мобільний телефон марки «Nokia» моделі 5230, чорного кольору, разом з флеш-картою пам'яті і карткоюмобільного оператора «МТС», на рахункуякої булигроші в сумі 80 гривень. Мобільний телефон знаходивсяв чохлі. Кишеню куртки, в якій знаходивсямобільний телефон, застебнув на блискавку. Крімйого куртки на лавочці знаходилисяй інші куртки відвідувачівбару. Близько 23.00 годин виходив збару в туалет. Близько 24.00 годин 05.03.2010 року зібрався йти збару додому. Коли надівсвою куртку, то побачив, що в ній розстібнута кишеня, в яку він ховав свій мобільний телефон. Мобільний телефон в кишені куртки був відсутній. Післяцього він розпитував уприсутніх в барі людей, а також і впродавця кафе про місцезнаходження свого мобільного телефону. Алекуди подівся його мобільний телефон і хто його викрав не дізнався. Крімцього попросив знайомого набрати зсвого мобільного телефону його номер, алез'єднанняне відбулося, оскількийого мобільний телефон був вже відключений. Післяцього він пішов до себе додому. Вранці наступного дня він знову пішов в кафе-бар «Зоря» і розпитував людей про свій мобільний телефон. Після того, як телефон так і не знайшов і йому його ніхто не повернув, через деякий час іззаявою за фактом крадіжки мобільного телефону звернувся в Межівський РВ ГУМВС. Претензій матеріального і морального характеру до підсудного не має. На суворому покаранні не наполягає.

Факт скоєння злочину підсудним підтверджується також матеріалами кримінальної справи, оголошеними в судовому засіданні: протоколом огляду і вилучення мобільного телефону (л.с.13); фототаблицею до протоколу огляду (л.с.14-15); речовими доказами (л.с.21, 23); протоколом відтворення обстановки і обставин події (л.с.47-48); фототаблицею до протоколу відтворення обстановки і обставин події (л.с.49) та іншими матеріалами справи.

Вина підсудного в скоєнні ним злочину в судовому засіданні доказана повністю.

Кваліфікація скоєного за ч. 1 ст. 185 КК України правильна за ознакою таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вирішуючи питання про вид та міру покарання підсудному, суд враховує обставини, які помякшують та обтяжують покарання, особу винного і приходить до висновку, що підсудний ОСОБА_2: неповнолітній, активно сприяв розкриттю злочину, щиро кається в скоєному, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, скоєно підсудним злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості і вважає за можливе його виправлення без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов, заявлений потерпілим на суму 190 гривень

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді 120 годин громадських робіт.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити підписку про невиїзд.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Nokia» моделі 5230, чорного кольору, разом зі шкіряним чохлом чорного кольору, флеш-карту памяті на 2 GB чорного кольору до мобільного телефону, повернути за належністю потерпілому ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя Л.Ф. Літвінова