Справа № 1-36/12
В и р о к

І м е н е м У к р а ї н и

02 квітня 2012р. Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі головуючого-судді Мамчина П.І.

при секретарі Колотило А.В.

за участю прокурора Воловідника Р.І.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Львів, жителька м. Чернівці, вул.. Головна, 191/70, українка, громадянка України, одружена, працююча директором ПП Велес-Т, раніше не судима, за ст. ст.. 190 ч.4, 15,27,369 ч.1, 366 ч.1 КК України,-

в с т а н о в и в:

Підсудна ОСОБА_2 працюючи директором ПП Велес-Т запропонувала громадянину ОСОБА_3 стати співвласником орендованого нею магазину по пр. Незалежності, 78 м. Чернівці та передати їй 275 тис. грн.. для розрахунку з боргами її підприємства, завіривши останнього що укладе з ним інвестиційний договір на придбання приміщень даного магазину і таким чином він стане співвласником. Протягом 2006-2008р.р. ОСОБА_3 вказану суму було передано підсудній, однак договору вона не уклала і кошти не повернула.

В жовтні 2009р. підсудна запропонувала потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стати співвласниками її підприємства і в подальшому разом з ними приватизувати приміщення орендованого нею магазину, при цьому передати їй 100 тис. грн. для розрахунку з боргами її підприємства. Будучи введеними в оману стосовно намірів підсудної щодо введення їх до складу співзасновників, потерпілі в жовтні 2009р. передали їй 100 тис. грн. , після чого підсудна договору з ними не уклала і кошти не повернула.

В грудні 2009р. підсудна на пропозицію потерпілого ОСОБА_6 щодо продажі йому магазину по пр. Незалежності, 78, м. Чернівці, повідомила, що магазин є комунальною власністю і його відчуження можливе після приватизації яка можлива за умови виконання невідємних покращень приміщення магазину що вартуватиме близько 500 тис. грн.. Згодом, підсудна повідомила потерпілому ОСОБА_6, що приватизація магазину без його покращень можлива при умові надання через неї хабара службовим особам Чернівецької міської Ради в сумі 300 тис. грн.. що складає 25 тис. євро, за що в подальшому вона відчужить йому 275 м.кв. приміщення магазину при цьому він повинен дати їй аванс 5000 євро а також 1000 євро за довідку якою вона підтвердить одержання коштів.

9 лютого 2009р. підсудна в приміщенні магазину отримала від потерпілого ОСОБА_6 через ОСОБА_7 кошти в сумі 25 тис. євро для передачі в якості хабара службовим особам Чернівецької міської Ради та 5 тис. євро в якості авансу за придбання частини приміщення магазину при цьому наміру передавати ці кошти службовим особам міської ради не мала.

Крім цього, в період з 10 лютого 2006р. 13 серпня 2008р. підсудна виготовила та подала до банківських установ довідки про доходи до яких внесла завідомо неправдиві відомості.

Зокрема, 17 лютого 2006р. центральним міським відділенням ЧФ Приватбанку було надано кредит чоловіку підсудної ОСОБА_8 в сумі 10013 дол. США під заставу автомобіля, поручителем по якому виступила підсудна ОСОБА_2 , надавши довідку №9 від 10.02.2006р. про власні доходи з серпня 2005р. по січень 2006р. вказавши щомісячний розмір заробітку -2000грн. тоді як фактично її заробіток становив 500 грн. за січень 2006р., решта часу на посаді директора ПП Велес-Твона не працювала.

6 червня 2006р. відділенням Приватбанку надав кредит підсудній ОСОБА_2 в сумі 10 тис. грн.. для отримання якого вона надала банку довідку про її доходи від 6.06.2006р. в якій вказала завідомо неправдиві відомості про свою заробітну плату з січня по серпень 2006р. , а саме 2000 грн. щомісячно, тоді як фактично заробітна плата складала 500грн.

18 січня 2008р. ВАТ Светбанкпідсудній ОСОБА_2 надав кредит в сумі 11500 грн. для отримання якого вона надала банку довідку від 17.01.2008 р. про її доходи в якій зазначила завідомо неправдиві відомості про свою заробітну плату в період з жовтня 2007р. по грудень 2007р. вказавши щомісячний заробіток 2200грн., тоді як фактично вона отримувала від 923 грн. до 1000грн. щомісячно.

13 лютого 2008р. АКБУкрсоцбанк надав кредит підсудній ОСОБА_2 в сумі 11500 грн. для отримання якого вона надала довідку від 12.02.2008р. про її доходи, вказавши завідомо неправдиві відомості про свою заробітну плату з серпня 2007р. по січень 2008р., а саме -1500 грн. щомісячно, тоді як фактична заробітна плата була від 923 грн. до 1000грн. щомісячно.

3 червня 2008 р. ВАТ КБ Надра було надано кредит підсудній в розмірі 5 000грн. для отримання якого вона надала банку довідку від 29.05.2008р. про її доходи, в якій вказала завідомо неправдиві відомості про свою заробітну плату з листопада 2007р. по квітень 2008р. а саме 1300 грн. щомісячно, тоді як фактично отримала від 923 грн. до 1000грн. щомісячно.

Також підсудною ОСОБА_2 29 травня 2008р. в приміщенні ПП Велес-Тбуло підписано довідку про доходи бухгалтера ОСОБА_9, відносно якої відмовлено в порушенні кримінальної справи, яка містила завідомо неправдиві відомості про заробітну плату останньої за період з листопада 2007р. по квітень 2008р., а саме зазначено 1150 грн. щомісячно, тоді як фактично ОСОБА_9 отримала 900 грн. щомісячно. На підставі даної довідки поданої підсудною в ВАТ КБ Надра було підтверджено платоспроможність ОСОБА_9 як поручителя.

13 серпня 2008р. кредитною спілкою ОСОБА_10 надано кредит ОСОБА_2 в розмірі 5000 грн. для отримання якого вона надала довідку про свої доходи від 13.08.2008р. за період з лютого по липень 2007р. вказавши заробітну плату від 1510 грн. 1521 грн. замість фактично отриманих 1000 грн. щомісячно.

В судовому засіданні підсудна вину визнала частково, зокрема не визнала вини по обвинуваченню за ст.. 190 ч.4 КК України і показала що дійсно співпрацювала з ОСОБА_3 з метою приватизації магазину. За увесь період ним було надано в якості спонсорської допомоги 275 тис. грн.. з яких 75 тис. грн.. ПП Велес-Тбуло перераховано міській раді на покращення інфраструктури міста у фонд соціально економічного розвитку, а 200 тис. грн.. спрямовано на погашення заборгованості. Протягом даного періоду часу вона з ОСОБА_3 намагалась юридично оформити інвестиційні відносини, пропонувала увійти до складу засновників, однак у ОСОБА_3 були свої варіанти інвестиційних угод з якими вона погодитись не могла тому угода і не була підписана, а згодом він більше приміщенням магазину не цікавився.

В жовтні 2009р. з приводу приватизації магазину вона спілкувалась з ОСОБА_11 та ОСОБА_4, при цьому вони погодились повернути кошти попередньому інвестору, тобто ОСОБА_3, а вона в свою чергу погодилась щоб вони внесли кошти в сумі 100 тис. грн.. в рахунок погашення заборгованості по орендній платі. Вона постійно пропонувала укласти інвестиційну угоду, однак ОСОБА_11 та ОСОБА_4 зволікали, а через деякий час плани у них змінились, вони відмовились від інвестування магазину. З приводу оплачених коштів вона написала розписку.

В ході спілкування з ОСОБА_7 та ОСОБА_6, вони постійно провокували її знайти можливість дати хабара службовим особам міської ради з метою приватизації магазину без невідємних покращень, а також пропонували для цього кошти, на що вона не погодилась. Тоді вона написала лист на ім.я мера та в Департамент економіки з пропозицією перерахувати кошти в сумі 230-250 тис. грн.. на покращення інфраструктури міста, за що отримати дозвіл на викуп обєкта нерухомості без зарахування невідємних покращень, з чим погодились ОСОБА_7 та ОСОБА_6. В подальшому Департаментом економіки їй було повідомлено, що лист не може бути прийнятий до розгляду, оскільки знову виникла заборгованість по орендній платі в сумі 14 тис. грн.., тоді вона і змушена була звернутись до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за цією сумою коштів. Пославшись на довготривалий відїзд, вони принесли 31 тис. євро щоб вона мала можливість сплатити всі кошти, в тому числі і на розвиток інфраструктури міста. Вона мала намір отримати тільки 14 тис. грн.., однак вони наполягли щоб я взяла всю суму. Отримавши кошти , вона написала розписку, тоді ж і була затримана працівниками міліції. Зазначила, що увесь цей період часу намагалась законними шляхами здійснити приватизацію магазину, про що свідчить переписка з міською радою. Ствердила, що обвинувачення в шахрайстві є надуманим та безпідставним, також вона не підбурювала до дачі хабара і не мала наміру нікому давати хабара.

Щодо обвинувачення за ст.. 366 ч.1 КК України, то вину фактично визнала, показала, що дійсно для отримання кредитів завищувала в довідках розмір заробітної плати, оскільки так вимагали банківські установи, однак всі ці кошти були спрямовані до бюджету міста в якості орендної плати.

Незважаючи на часткове визнання вини, вина підсудної підтверджується показаннями потерпілих, свідків та матеріалами кримінальної справи.

З показань потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_11 слідує що в жовтні 2009р. маючи намір придбати 50 м.кв. магазину Велес-Т, вони звернулись до підсудної яка в свою чергу повідомила що продати не може оскільки сама орендує приміщення, однак якщо вони заплатять частину грошей то вона включить їх в склад засновників для подальшої приватизації яку нею вже розпочато. 20.10.2009р., за пропозицією ОСОБА_2 , свої кошти по 50 тис. грн.., всього 100 тис. грн.. в банку Надра було перераховано на рахунок ПП Велас-Т. В подальшому підсудна повідомила, що даних коштів не вистачає і потрібно доплатити по 300 дол. США за кожен квадратний метр, що їх не влаштувало. Тоді ж підсудна повідомила, що якщо їх щось не влаштовує то вона підшукає інших покупців, а кошти поверне коли продасть магазин. Тоді вони зрозуміли що їхніми коштами заволоділи шахрайським шляхом. Також ОСОБА_2 говорила що має намір дати хабар службовим особам міської ради для вирішення питання приватизації. Пізніше вона написала боргову розписку.

З показань потерпілого ОСОБА_6 даних ним в судовому засіданні та показань даних в ході досудового слідства ( т. 1 а.с. 170-171,173) які оголошені судом і підтримані потерпілим, вбачається що в грудні 2009р. він разом з ОСОБА_7 в ході пошуків приміщення в центральних районах міста для здійснення реалізації побутової техніки, зупинились на приміщенні магазину ПП Велес-Т. При спілкуванні з підсудною, вона запропонувала передати через неї хабар в розмірі 300 тис. грн.. для службових осіб міської ради з метою оформлення приватизації магазину без проведення невідємних покращень, а після приватизації вони повинні розрахуватись з нею за 275 м. кв. приміщення магазину , однак в даний час потрібно дати аванс 5 тис. євро. Погодившись на пропозицію і щоб мати гарантії, він попросив надати довідку про отримання коштів, проти чого підсудна не заперечувала але повідомила, що такий документ буде коштувати 1 тис. євро. При черговій зустрічі, ОСОБА_2 повідомила що мала розмову з начальником Департаменту економіки і питання приватизації без проведення поліпшення вирішується як було обумовлено. В подальшому вона відмовилась від спілкування з ним і повідомила, що буде вирішувати справи з ОСОБА_7 і обумовлену суму коштів, тобто загалом 31 тис. євро їй має передати саме він. 9 лютого 2009 р. ним було передано ОСОБА_7 31 тис. Євро, яку той мав передати підсудній і розписку.

Потерпілий ОСОБА_7 повністю підтвердив у судовому засіданні показання потерпілого ОСОБА_6 щодо обставин спілкування з підсудною стосовно дачі хабара службовим особам міської ради за оформлення приватизації магазину без проведення невідємних покращень в сумі 300 тис. грн., передачі авансу в розмірі 5 тис. євро та плати за довідку в сумі 1 тис. євро. Також зазначив, що дізнався від ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_2 бажає щоб кошти передав їй саме він, після чого отримав від ОСОБА_6 31 тис. євро яку 9.02.2009р. в приміщенні магазину передав підсудній і отримав розписку.

З показань свідка ОСОБА_3 які оголошено, видно, що в 2006р. маючи на меті придбати частину магазину, він звернувся до ОСОБА_2, яка через деякий час йому зателефонувала з цього приводу. При зустрічі вона запропонувала укласти усний інвестиційний договір про придбання нерухомого майна в порядку пайової участі але для цього їй потрібні кошти щоб розрахуватись з боргами за оренду приміщення і боргами фірми, а в подальшому, після приватизації, йому буде належати певна частина приміщення. Щодо його пропозиції про укладення письмової угоди, то було відмовлено. В травні 2009р. ОСОБА_2 зателефонувала і просила ще кошти, однак він повідомив про необхідність укладення угоди в письмовій формі на, що вона погодилась. Ним неодноразово в різних варіантах надавались ОСОБА_2 угоди для підписання, однак вона відмовлялась і тоді він зрозумів, що його коштами заволоділи в шахрайський спосіб. Всього за період 2006-2008р. ним було передано 275 грн. В тому ж 2009р. йому стало відомо що ОСОБА_2 уклала договір з іншими особами на суму 100 тис. грн.. ( т. 1 а.с.186-188).

Свідок ОСОБА_12 показав у судовому засіданні, що з грудня 2005р. працює головним бухгалтером ПП Велес-Т. В ході досудового слідства при предявленні йому для огляду довідок про доходи ОСОБА_2 та ОСОБА_9 в графі головний бухгалтер жодного з його підписів не має, також жодної з цих довідок він не виписував і не підписував.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 показала, що з лютого 2007р. працює бухгалтером ПП Велес-Т. В ході досудового слідства їй слідчим предявлялись для огляду довідки про доходи ОСОБА_2 Зазначила, що ряд довідок підсудна заповнювала і підписувала сама, деякі довідки вона писала під диктовку ОСОБА_2, робила це тому що була її підлеглою, також ПП Велес-Тбуло створено в грудні 2005р. , тому перша заробітна плата була виплачена в січні 2006р., і що стосується ОСОБА_2 , то вона складала 500 грн. В довідках заробітна плата ОСОБА_2 була завищеною.

Свідок ОСОБА_13 показав суду, що він займається рієлторською діяльністю і дійсно приводив до підсудної різних клієнтів з приводу викупу приміщення магазину, приблизно в грудні 2009р. він познайомив підсудну з ОСОБА_14, який мав намір викупити приміщення.

Свідок ОСОБА_15 показала суду, що в січні 2010р. вона в ході пошуку приміщення під їдальню швидкого харчування, познайомилась з підсудною, яка повідомила їй, що вартість одного квадратного метра коштує 4 тис. дол.. США і також для приватизації магазину необхідно проведення ремонту вартістю 700 тис. грн. На запитання про можливість приватизації без проведення ремонту, підсудна повідомила, що для цього потрібно 400 тис. грн. щоб вирішити питання в міській раді. Вона зрозуміла ці кошти потрібно було дати як хабар.

З показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20 слідує, що ОСОБА_2 неодноразово зверталась до міської ради з приводу укладення договорів оренди та надання дозволів на викуп приміщення магазину, при цьому їй було розяснино, що без проведення невідємних покращень і повного погашення заборгованості по орендній платі такого дозволу дано не буде.

З показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23 , ОСОБА_24 вбачається, що вони є працівниками кредитних установ, а також те що ОСОБА_2 зверталась і отримала кредити в даних установах, при цьому надавала довідки про свої доходи.

Та обставина, що ОСОБА_2 підбурювала ОСОБА_7 та ОСОБА_6В до дачі хабара підтверджується протоколами прослуховування аудіо запису розмов між ними. ( т. 1 а.с. 150-151, 249, т. 2 а.с.313).

Про огляд та прилучення до справи в якості речових доказів компакт диску типу CD-R LG, на якому містяться компютерні файли з записами розмов між ОСОБА_2, ОСОБА_7 та ОСОБА_25 щододомовленості передачі коштів в сумі 31 тис. євро, компакт диску DVD-R Extreme 4/7 Gb типу на якому містяться легалізовані матеріали оперативно-технічного заходу від 9.02.2010р., зокрема компютерні файли із записом факту передачі хабара ОСОБА_7 ОСОБА_2 а також аудіокасетою Sony із записом розмови між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 під час передачі хабара в сумі 31 тис. Євро, свідчить відповідний протокол. ( т. 1 а.с. 284-285).

Те, що у ОСОБА_2 9.02.2009р. під час особистого обшуку виявлено та вилучено 31 тис. євро які оглянуто та прилучено в якості речових доказів, підтверджується відповідними протоколами. ( т. 1 а.с. 36-37, т.2 а.с. 286-287).

Про відмову у наданні дозволу ОСОБА_2 на викуп приміщення магазину Велес-Т свідчить лист Чернівецької міської ради. ( т.1 а.с.132).

Завищення розмірів заробітних плат ОСОБА_2 та ОСОБА_9 в довідках про доходи, вбачається з відомостей управління пенсійного фонду України в Шевченківському та Першотравневому районах м. Чернівці , книг нарахування заробітної плати ПП Велес-Тза 2007-2009р.р. та довідок про доходи, вилучених в кредитних установах, які оглянуто та прилучено в якості речових доказів. ( т. 1. а.с. 232-248, т. 2 а.с. 7, 84,102,103,150,165,194,289-291, 292-293).

Твердження підсудної про те, що шахрайства вона не вчиняла і не підбурювала до дачі хабара, суд розцінює як лінію захисту обрану ОСОБА_2 з метою уникнення відповідальності, оскільки вони повністю спростовуються вищенаведеними по справі доказами так, зокрема і самими діями підсудної, яка для отримання коштів, обіцяла ввести потерпілих та ОСОБА_3 до складу засновників, укласти інвестиційні договори, однак жодного разу обіцянок не виконала і кошти не повернула.

Належно оцінивши здобуті по справі докази, встановивши фактичні обставини , суд прийшов до висновку, що вина підсудної доведена повністю, а дії підсудної ОСОБА_2 підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене в особливо великих розмірах, за ст. ст.. 15, 27, 369 ч. 1 КК України, як підбурювання до замаху на давання хабара, за ч. 1 ст. 366 КК України, як службове підроблення, внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Суд прийшов до висновку, що орган досудового слідства кваліфікуючи ОСОБА_2 за ч.4 ст.190 КК України та за ч.2 ст.364 КК України не дотримався вимог матеріального закону предявивши аналогічне обвинувачення за цими статтями.

Зокрема, дії ОСОБА_2 по заволодінню шляхом обману коштами потерпілих ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 охоплюються ч.4 ст.190 КК України і не потребують додаткової кваліфікації за ч.2 ст.364 КК України, тому за цією статтею її слід виправдати за відсутністю складу злочину з наступних підстав.

ОСОБА_26 заволоділа шляхом обману коштами потерпілих ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, а не шляхом зловживання своїм службовим становищем, заволоділа та привласнила їх кошти не маючи наміру повернути та виконати перед ними свої зобовязання, тобто у її діях відсутня обєктивна сторона злочину передбаченого ст.364 КК України.

Також, органом досудового слідства ОСОБА_2 предявлено аналогічне обвинувачення за ч.1 ст.366 КК України та за ч.2 ст.222 КК України, що є порушенням вимог матеріального закону.

Дії ОСОБА_2 по внесенню неправдивих відомостей у довідки про своїй власний заробіток та заробіток ОСОБА_27 для предявлення у банківські установи та кредитну спілку охоплюються ч.1 ст.366 КК України, а за ч.2 ст.222 КК України підсудна ОСОБА_28 підлягає виправданню з наступних підстав.

За своїм змістом ст.222 КК України є злочином з матеріальним складом злочину.

Як вбачається із матеріалів кримінальної справи в постанові про предявлення обвинувачення, в обвинувальному висновку не вказано, що ОСОБА_2 не повернула отримані кредити, чи оформляла їх з метою їх неповернення.

Як вбачається із банківських довідок, отримані ОСОБА_2 та її чоловіком кредити оформлялися ними як фізичними особами не для ПП Велес, а для себе, зобовязання по них перед банками та кредитною спілкою належним чином виконувалися позичальниками, тому у органу досудового слідства не було правових підстав для кваліфікації дій ОСОБА_2 за ч.2 ст.222 України. через відсутність складу цього злочину у її діях.

При призначенні покарання суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів , особу підсудної.

Суд враховує підсудній, що до кримінальної відповідальності притягується вперше, вину частково визнала, має на утриманні пристарілу матір, як особа характеризується позитивно, запевняє, що подібного не повториться, кошти поверне, також потерпілі просять суворо її не карати.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, які суд вважає помякшуючими, особу підсудної, суд приходить до висновку про можливість її виправлення без відбування покарання, тобто застосувати ст. 75 КК України.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_11, ОСОБА_4 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Додаткова міра покарання у вигляді конфіскації майна не підлягає застосуванню виходячи з вимог ст.. 77 КК України.

На підставі наведеного , керуючись ст.ст. 323-324 КПК України , суд ,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_2 визнати винною у скоєнні злочинів передбачених ч.4 ст.190 КК України, ст.15, ст.27 ст.369 ч.1 КК України, ч.1 ст.366 КК України та призначити покарання:

- за ст. 190 ч.4 Кк України у вигляді 5 (пяти) років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ст.15, ст.27 ст.369 ч.1 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років обмеження волі;

- за ч.1 ст.366 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади повязані з організаційно-розпорядчими функціями на 3 роки.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади повязані з організаційно-розпорядчими функціями терміном на 3 роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити засуджену від відбуття призначеного основного покарання якщо вона протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обовязки. Зобовязати ОСОБА_2 періодично зявлятись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_2 визнати невинною у скоєнні злочинів передбачених ч.1 ст.364 КК України, ч.2 ст.222 КК України і по суду виправдати за відсутністю складу злочину.

Міру запобіжного заходу залишити заставу, яку після вступу вироку в законну силу повернути заставодавцю - ОСОБА_29 (т1, а.с.113 квитанція від 12.02.2010 р.)

Цивільні позови задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 50 000 (пятдесят тисяч) грн., на користь ОСОБА_11 50 000 (пятдесят тисяч) грн.

Речові докази: гроші в сумі 31 000 (тридцять одна тисяча) Євро, що зберігаються в прокуратурі Чернівецької області (т.2. а.с.288) повернути УДСБЕЗ УМВС України в Чернівецькій області; компакт диски Sony, Extreme 4/7 Gb, аудіокасету Sony , книги нарахування зарплати ПП Велес-Т, записник ОСОБА_2 - залишити на зберіганні в прокуратурі Чернівецької області (т.2. а.с.285, 293, 316)

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати за проведення компютерно-технічної експертизи в сумі 150 грн. 24 коп. на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Чернівецькій області, р/р 0002 в УДК в Чернівецькій області, код 25575279, МФО № 856135 для НДЕКЦ УМВС.

Вирок може бути оскаржено протягом 15 діб починаючи з наступної після проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області.

Суддя