Справа № 523/954/16-к
В И Р О К
Іменем України

01.02.2016 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

адвоката-захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Одеси обвинувальний акт по матеріалам кримінального провадження №0007049 за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Домніца Котовського району Одеської області, українця, громадянина України, маючого неповну середню освіту, неодруженого, офіційно не працюючого, без місця реєстрації та проживання, раніше судимого:

-16.10.2009 року Котовським районним судом Одеської області за ст.ст.187 ч.1, 187 ч.3, 185 ч.3, 69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений з місць позбавлення волі 16.10.2014 року по відбуттю строку покарання,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.3, 186 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2015 року приблизно о 21:45 годині ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку №2 по вул.Проспект Добровольського, 126 в м.Одеса, діючи з корисливих мотивів, умисно, з метою відкритого викрадення чужого майна, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_6 , на плечі якої знаходилась чорна жіноча сумка, в якій був мобільний телефон марки «LG» вартістю 1500 грн та косметика, матеріальної цінності не представляє, дану сумку з вищезазначеним майном ОСОБА_5 визнав предметом свого протиправного умислу. Далі ОСОБА_5 , реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна поєднаного з насиллям, підійшов до потерпілої зі спини та відкрито, шляхом застосування насилля, яке виразилось в нанесені потерпілій удару рукою по голові, від якого остання втратила рівновагу та впала на землю, після чого ОСОБА_5 , почав виривати з її рук сумку, але потерпіла почала чинити опір та міцно тримати сумку, внаслідок чого між ними виникла боротьба, в ході якої ОСОБА_5 почав наносити удари руками по голові та тілу потерпілій щоб завершити свій умисел та заволодіти даний майном, однак потерпіла почала кликати на допомогу, в цей момент з парадної будинку вийшли працівники патрульної поліції, які почули крик потерпілої та почали бігти в її бік, побачивши працівників поліції ОСОБА_5 почав тікати, не зробивши всіх необхідних дій, які вважав необхідними для доведення умислу до кінця та не заволодівши майном, оскільки його виявили і наздогнали працівники патрульної поліції та затримали таким чином замах на відкрите викрадення майна ОСОБА_5 не був доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі. Відповідно до висновку експерта СМЕ № 2937 від 28.11.2015 року, у потерпілої ОСОБА_6 наявні наступні тілесні пошкодження: синець та садна правої кисті, синець ділянки правого колінного суглобу, садна ділянки лівого колінного суглобу. Зазначені ушкодження, як в сукупності, так і окремо, не були небезпечними для життя, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п.п. 2.3.5 і 4.6
«Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»
(1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених в обвинувальному акті обставин визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, не оспорював обставин скоєння кримінального правопорушення, та пояснив, що дійсно 27.11.2015 року у вечірній час доби, перебуваючи на пр.Добровольського в м.Одесі, він побачив раніше незнайому йому жінку, як виявилось в послідуючому ОСОБА_6 , підбіг до неї, вдарив по голові, та вирвав сумку. В цей час остання почала кричати, він став втікати, однак був затриманий працівниками поліції. Крім того, зазначив, що дуже шкодує про вчинене, а протиправні дії були скоєні ним у зв`язку із важким матеріальним становищем.
Так як, ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, підтвердив обставини скоєння злочину, погодився на спрощену форму судового розгляду, а саме просив не досліджувати докази, які він не оспорює, що передбачено ст.349 ч.3 КПК України, наслідки застосування якої роз?яснені учасникам розгляду справи, суд з?ясувавши думку учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням характеризуючих матеріалів кримінального провадження.
Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому злочинного діяння, і зазначені докази суд вважає належними, допустимими, достовірними і достатніми для постановлення вироку.

Давши оцінку і проаналізувавши всі дані, здобуті в ході судового слідства, суд, приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ст.ст.15 ч.3, 186 ч.2 КК України за кваліфікуючими ознаками незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, у відповідності зі ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обставин, які згідно ст.67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

До обставин, які згідно ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить повне визнання своєї провини обвинуваченим, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення і сприяння в його розкритті.
Крім того при призначенні покарання ОСОБА_5 судом враховується особа обвинуваченого, який є неодруженим, не має місця реєстрації та проживання, офіційно не працевлаштований; враховуються також думка потерпілої ОСОБА_6 , яка звернулася до суду із заявою, в якій просила розглянути справу без її участі, вказавши при цьому, що матеріальний збиток їй не завдано.

В той же час, при призначенні покарання обвинуваченому судом також враховується і та обставина, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимою особою за аналогічні злочини проти власності, звільнившись з місць позбавлення волі лише 16.10.2014 року, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і по сплину такого короткого проміжку часу вчинив незакінчений замах на скоєння умисного тяжкого злочину у вечірній час доби із застосуванням насилля відносно жінки, з місця події намагався втекти, не зміг заволодіти майном потерпілої лише тому, що його дії були зупинені працівниками патрульної поліції, тобто замах на відкрите викрадення майна ОСОБА_5 не був доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі, все вищезазначене свідчить про його зневажливе ставлення до загальноприйнятих норм моралі, і встановленим законам держави.

В свою чергу, при призначенні покарання суд також враховує, що відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази матеріалів кримінального провадження, враховуючи суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , спосіб його життя, відсутність постійного заробітку та не бажання працевлаштування, обставини скоєного кримінального правопорушення, беручи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає, що цілі покарання обвинуваченого будуть досягнуті в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі з призначенням мінімального покарання, передбаченого санкцією ст.186 ч.2 КК України.

В той же час, судом враховується положення ст.72 ч.5 КК України, до яких було внесено зміни Законом України № 838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», відповідно до яких зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З обвинувального акту та долученого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що фактичний час затримання ОСОБА_5 в порядку ст.208 КПК України 27.11.2015 року 22 година 20 хвилин, у зв`язку із чим підлягає зарахуванню в строк відбування покарання засудженому час його попереднього ув`язнення та перебування під вартою, а саме з 27.11.2015 року до моменту постановлення вироку, тобто до 01.02.2016 року, разом з цим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком чинності залишити не змінним.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити, що наступне зарахування, зокрема у випадку тримання особи під вартою до набрання вироком законної сили, здійснюється місцевим судом в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, або апеляційним судом в разі оскарження вироку.

Питання про долю речових доказів по матеріалам кримінального провадження, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги положення ст.72 КК України, Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», та керуючись ст.ст. 370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.3, 186 ч.2 КК України, та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.72 ч.5 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування основного покарання час його попереднього ув`язнення в період з 27.11.2015 року по 01.02.2016 року з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Термін відбування покарання засудженому ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 27.11.2015 року.

Міру запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 у виді тримання під вартою - залишити без змін.

Речові докази по матеріалам кримінального провадження згідно реєстру матеріалів досудового розслідування жіночу сумку чорного кольору, мобільний телефон вважати повернутими за належністю потерпілій.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1