Код суду 233 Справа № 233/6582/15-к
Вирок
Іменем України
05 січня 2016 року м. Костянтинівка
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, має базову середню освіту, не одружений, дітей не має, не працює, на обліку в центрі зайнятості як безробітній не перебуває, раніше судимий:
-19.02.2015 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки,
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, суд -
ОСОБА_5 , який раніше був засуджений за скоєння злочину проти власності, на шлях виправлення не став, маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, знову скоїв аналогічний злочин при наступних обставинах.
Приблизно 16.05.2015 року, близько о 21-30 год., більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 разом з невстановленою особою, матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження, проходили повз ТБ «Дитячий світ», що розташований за адресою: Донецька область, м. Костянтинівка, пл. Перемоги, 15, та побачили що біля входу в магазин стоїть велосипед марки «ARDIS». В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна - велосипеду марки «ARDIS». Після цього ОСОБА_5 запропонував невстановленій особі, матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження, скоїти крадіжку зазначеного велосипеду, на що останній погодився, тим самим вступивши у злочинну змову з ОСОБА_5 . У зазначений день і час, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, таємно, повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження, підійшли до згаданого велосипеду, та, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, і їх дії носять таємний характер, викрали велосипед марки «ARDIS» вартістю 1517,08 грн., який належав ОСОБА_6 , чим спричинили останньому матеріальний збиток на зазначену суму. З викраденим велосипедом ОСОБА_5 та особа, матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження, з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, та пояснив, що дійсно в травні 2015 року, не заперечував що саме 16 числа цього місяця, точно не пам`ятає, він проходив разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 біля магазину «Дитячий світ», що розташований на пл.. Перемоги в м. Костянтинівка. Біля входу в магазин він побачив гірський велосипед. Велосипед нічим ні до чого не був прив`язаний або якимсь іншим чином зафіксований. Тоді він запропонував ОСОБА_8 вкрасти цей велосипед, на що той погодився. Тоді вони почекали, коли біля магазину не буде людей, підійшли до велосипеду, взяли його та покотили додому до ОСОБА_8 . Точну адресу, де проживав ОСОБА_8 , він не знає, це десь в районі магазину «Арт-золото» по проспекту Ломоносова в м. Костянтинівка. Наступного дня вони продали велосипед за 500 грн. його знайомій тітці ОСОБА_9 , гроші розділили навпіл, витратили на свої потреби. В листопаді 2015 року, коли він йшов з роботи, його затримали працівники патрульної служби та відвели до ОСОБА_10 . Там його спитали, чи то не він вкрав велосипед, після чого він у всьому зізнався. Зараз дуже шкодує про вчинене, розкаявся. Також зазначив, що потерпілому він відшкодував за його вимогою 260 грн. на ремонт велосипеду, а також повернув тітці ОСОБА_9 , яка придбала у них викрадений велосипед 600 грн., оскільки велосипед у неї забрали.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину та, приймаючи до уваги, що прокурор та потерпілий ОСОБА_11 , який надав суду заяву про розгляд справи без його участі, також не оспорювали встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
При дослідженні особи обвинуваченого встановлено, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів проти власності, має одну незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, перебуває на обліку в психіатричному диспансері за місцем проживання з діагнозом: «Легка розумова відсталість», офіційно не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.
Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №797 від 24.11.2015 року ОСОБА_5 виявляє легку розумову відсталість (олігофренія в ступені дебільності в ред. МКЗ-9). В період часу, що відповідає інкримінованому діянню, міг в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними, під дію ст. 20 КК України не підпадає. В період часу, що відповідає інкримінованому діянню, в стані тимчасового розладу психічної діяльності не перебував, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час хронічним психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, відшкодування потерпілому завданого матеріального збитку.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При таких обставинах, суд вважає, що до обвинуваченого необхідно застосувати покарання у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше був засуджений за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19.02.2015 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, і в період іспитового строку він знову скоїв новий злочини, а тому суд, при призначенні йому покарання у відповідності зі ст. 71 КК України вважає за необхідне призначити йому остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком.
Суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 неможливо без реального відбування призначеного покарання та не знаходить підстав для звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням, оскільки обвинувачений раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, до нього застосовувалося судом звільнення від відбування покарання з випробуванням, але він не виправдав довіру суду, на шлях виправлення не став і в період іспитового строку знову скоїв умисний корисливий злочин.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався, на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання, оскільки протягом всього часу розгляду справи судом він дотримувався належної процесуальної поведінки.
Цивільний позов не заявлений.
Питання про речові докази необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19.02.2015 року, остаточно призначивши до відбування ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня фактичного затримання.
Виконання вироку в частині затримання засудженого та доставки до відповідної виправної установи управління Державної пенітенціарної служи України в Донецькій області доручити Костянтинівському відділенню поліції Артемівського відділу поліції ГУ НП України в Донецькій області після набрання вироком законної сили.
Речові докази: велосипед марки «ARDIS», переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_11 відповідно до розписки від 21.07.2015 року вважати повернутим власнику.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя