Справа № 1306/6882/2012
Провадження № 1/1306/372/2012
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2012 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Грицай М.М.

при секретарі Коваль Л.М.

з участю прокурора Курлятовича І.М.,

захисника-адвоката ОСОБА_1, ОСОБА_2,

та перекладача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобичі справу про обвинувачення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина ОСОБА_5, грузина, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого (перебуває у цивільному шлюбі), непрацюючого, невійськовозобов"язаного, проживаючого до засудження в м. Ужгород Закарпатської області, вул.Капушанська, 25/37, раніше судимого: 07.05.2010 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ст.ст.15 ч.2 - 185 ч.2, 185 ч.1, 185 ч.2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки; 24.03.2011 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за 185 ч.3 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст.71 КК України частково приєднано до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07.05.2010 року, остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі;

в скоєнні злочину, передбаченого ст. 391 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі у Дрогобицькій виправній колонії №40, будучи ознайомленим з режимом утримання в місцях позбавлення волі, зокрема, з особливостями відбуття покарання у ДВК №40, до праці ставився незадовільно, неодноразово і систематично порушував режим утримання, за що піддавався накладенню стягнень з боку адміністрації виправної установи.

За скоєння протягом 2010-2012 років двадцяти різноманітних порушень режиму утримання ОСОБА_4 був підданий накладенню на нього двадцяти дисциплінарних стягнень, з яких 4 рази поміщався в ДІЗО: 25.08.2011 року - за відмову стати до обшуку; 30.09.2011 року - за відмову одягнути спецодяг; 19.01.2012 року - за нетактовну поведінку; 08.06.2012 року - за перешкоджання проведенню обшуку; а також 3 рази переводився в ПКТ: 09.09.2011 року - за порушення розпорядку в ДПК терміном на 3 місяці; 10.02.2012 року - за порушення розпорядку в ДПК терміном на 1 місяць; за порушення розпорядку в ДПК терміном на 1 місяць. Однак, після закінчення стягнення у виді утримання в ПКТ та ДІЗО на протязі менше одного року ОСОБА_4 належних для себе висновків із проведеної з ним профілактичної роботи не зробив, зокрема, будучи ознайомленим із правами та обов"язками посадових осіб ДВК №40, вчинив злісну непокору представникам адміністрації даної установи.

Так, ОСОБА_4 27.06.2012 року о 10.30 год був попереджений начальником дільниці посиленого контролю ДВК №40 старшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 про те, що у відповідності до вимог кримінально-виконавчого кодексу України та згідно графіку виводу засуджених на роботи по благоустрою території, затвердженого начальником ДВК №40, він повинен був виконувати такі роботи 27.06.2012 року. Однак, ОСОБА_4, не пред"явивши на той час будь-яких поважних причин, які б перешкоджали йому у виконанні цих робіт, будучи фізично здоровим та забезпеченим необхідним інвентарем для прибирання, умисно, з метою вчинення непокори адміністрації установи, відкрито в демонстративній та зухвалій формі відмовився виконати вказану вимогу.

У судовому засіданні підсудній ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав і пояснив, що 27.06.2012 року умисно відмовився виконати законну вимогу представника адміністрації виправної колонії щодо прибирання дільниці посиленого контролю. Просить не допитувати свідків та не досліджувати інші докази у справі.

Підсудний ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину та не заперечує проти визнання недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Таким чином, суд, вислухавши думку прокурора, переконавшись у правильному розумінні підсудним змісту цих обставин, та у відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позицій, відповідно до ч. 3 ст. 299 КПК України визнав доцільним обмежити дослідження доказів по справі допитом підсудного.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 (які за своїм змістом були умисними) за ст.391 КК України кваліфіковано вірно, оскільки він, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, за порушення вимог режиму відбування покарання був підданий протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) та переводився на більш суворий режим відбування покарання, вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації виправної установи, яка виразилась у відкритій відмові прибирати територію дільниці посиленого контролю, при цьому будучи фізично здоровим та забезпеченим необхідним інвентарем для прибирання, і така відмова була виражена у демонстративній та зухвалій формі.

Обираючи міру покарання підсудному ОСОБА_4, суд враховує ступінь тяжкості злочину, скоєного, не відбувши покарання за попередній злочин. Як помякшуючі покарання обставини, суд бере до уваги визнання підсудним вини.

З урахуванням вищенаведеного та особи винного, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією статті, за якою він обвинувачується.

Разом з тим, суд враховує те, що новий злочин підсудним вчинено під час відбуття покарання у виправній установі згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2011 року у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Тому, на підставі ст. 71 КК України, остаточне покарання суд визначає шляхом приєднання до покарання за новим вироком частково невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, -

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.391 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання приєднати частково невідбуту частину покарання згідно вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.03.2011 року, визначивши остаточне покарання за сукупністю вироків 2 (два) роки 3 (три) місяці позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу обрання йому запобіжного заходу у виді взяття під варту, тобто з 23.07.2012 року.

Запобіжний захід - тримання під вартою - ОСОБА_4 залишити попереднім.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_4 протягом 15 діб з часу отримання копії вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ________________ Грицай М.М.