АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/916/15-к Номер провадження 11-кп/786/162/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст. 185 КК України С.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Полтаві кримінальне провадження за №0000682 від 08.09.2014 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 листопада 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, з середньою освітою, не працюючого, без постійного місця проживання та реєстрації, раніше не судимого :

1). 04.08.2003 року Онуфрієвським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185,70 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого 04.08.2005р. по амністії ;

2). 30.03.2006 року Онуфрієвським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, 198, 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

3). 26.10.2011 року Крюківським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком терміном 3 роки,

визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднано невідбуте покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.10.2011 року та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задоволено, стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 майнову шкоду, завдану злочином в розмірі 5555 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судових дактилоскопічних експертиз в розмірі 393 гривні 12 копійок.

Вирішено долю речових доказів.

За вироком суду, 07 вересня 2014 року, близько 14 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні магазину «Домострой», розташованого за адресою: Полтавська область, м. Комсомольськ, вул. Строна, 2В, на столі у відділі сантехніки, вищевказаного приміщення, виявив ноутбук марки «АSUS», серійний номер: X551СА-SХ018D, DВN00Х878413488 СN 9716, в корпусі чорного кольору, що належить ОСОБА_8 після чого у нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , діючи таємно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу викрав вищевказаний ноутбук марки «АSUS», серійний номер: X 551СА-SХ018D, DВN00Х878413488 СN 9716, вартістю 5555 гривень, що належав потерпілому ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, ставить питання про зміну вироку суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості, посилаючись на пом`якшуючі обставини та стан здоров`я.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив пом`якшити йому покарання, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та вказував на законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши обґрунтування поданої апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доведена зібраними по справі доказами, матеріалами справи та показаннями самого обвинуваченого, який на досудовому слідстві та у судовому засіданні детально розповів про обставини вчинення кримінальних правопорушень, а тому винуватість ОСОБА_7 в апеляційному порядку не оскаржується.

В зв`язку з повним визнанням вини та обставин вчинення кримінального правопорушення, у відповідності до положень ч.3 ст. 349 КПК України, докази по справі в судовому засіданні не досліджувалися.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_7 місцевим судом, за обставин встановлених під час розгляду справи, правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як крадіжка, вчинена повторно, тобто таємне викрадення чужого майна.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд зобов`язаний врахувати тяжкість вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Особі, яка винила злочин, має бути призначене покарання в межах, установлених у санкції статті чи частини даної статті, а також бути необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, відповідно ст. 414 КПК України, визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті ) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Вирішуючи питання призначення покарання, суд першої інстанції урахував те, що ОСОБА_7 неодноразово судимий за аналогічні злочини, будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням вчинив новий корисливий злочин протягом визначеного судом іспитового строку, що свідчить про небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення.

Враховуючи дані обставини, тяжкість вчиненого злочину, а також дані про особу обвинуваченого, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 реального покарання, передбаченого санкцією ст. 185 ч.2 КК України., та є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Поряд з цим, суд першої інстанції в достатній мірі врахував те, що ОСОБА_7 щиро кається у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, а також незадовільний стан його здоров`я.

Місцевим судом в повній мірі, як того вимагає ст. 65 КК України, враховані перелічені обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого та на які ОСОБА_7 посилається в поданій апеляції, а тому колегія суддів не знаходить законних підстав для його подальшого пом`якшення.

Виходячи з наведеного, апеляція обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк перебування його під вартою з 19 листопада 2015 року по 28 січня 2016 року включно, із розрахунку один день за два дні позбавлення волі, що складає 4 місяці і 16 днів.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою з моменту вручення йому копії ухвали, іншими учасниками процесу в той же строк з моменту її оголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4