Знам'янський міськрайонний суд Кіровоградської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2010 року Знам'янський міськрайонний суд

Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Шевцової Н.В.

при секретарі Магась Ю.О.

за участю прокурора Мельника О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Знам'янка кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуваючої у цивільному шлюбі з ОСОБА_2, маючої на утримання двох неповнолітніх дітей не судимої, не працюючої, проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4,

за ст. 166 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Підсудна ОСОБА_1 здійснила злісне невиконання батьками обовязків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки за наступних обставин.

ОСОБА_1 має неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, який з 08.07.2008 року перебуває на обліках у кримінальній міліції у справах дітей (КМСД) Знам'янського МВ УМВС України в Кіровоградській області як такий, що схильний до правопорушень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», дитиною є особа віком до 18 років (повноліття).

Здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків, відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Дисципліна і порядок у сімї мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини.

Стаття 48 Конституції України закріплює право людини на достатній життєвий рівень для себе і своєї сімї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

На батьків, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, покладається обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Статею 12 Закону України «Про охорону дитинства» закріплено положення, відповідно до якого, виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільств в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Однак ОСОБА_1, не дивлячись на проведення працівниками КМСД Знам'янського МВ УМВС України в Кіровоградській області і служби у справах дітей виконавчого комітету Знам'янської міської ради профілактичних бесід, з метою спонукання її до приділення більшої уваги вихованню ОСОБА_3 упродовж 2009 - 2010 р.р., злісно не виконувала обов'язки по навчанню і вихованню сина, не забезпечувала його матеріальні потреби, права та інтереси, не створила необхідні побутові умови для нормального розвитку.

25.02.09 Знамянським міжрайонним прокурором відносно ОСОБА_1 порушено кримінальну справі за ознаками злочину передбаченого ст..166 КК України.

10.06.09 вироком Знамянського міськрайонного суду ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ст.166 КК України та призначено покарання у вигляді 3 років обмеження волі. Відповідно до ст..76, 76 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, а на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію» від призначеного покарання звільнена.

Однак ОСОБА_1 після притягнення її до кримінальної відповідальності, у порушення ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України, відповідно до вимог якої батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї, свого народу, своєї Батьківщини та утримувати дитину до досягнення нею повноліття, не зробивши належні висновки щодо подальшого виховання сина, з урахуванням вже вчинених їм раніше злочинів, злісно самоусунулась від виконання батьківських обов'язків по належному вихованню та утриманню сина, належним чином не забезпечила його людські матеріальні потреби та не створила необхідні побутові умови.

Як наслідок, не ставши на шлях виправлення, відчуваючи безконтрольність своєї поведінки з боку матері ОСОБА_1, яка не працювала і весь час знаходилась вдома, тим самим мала реальну можливість приділяти вихованню сина більш значний обсяг часу, ОСОБА_3, з метою отримання коштів, які він в подальшому витратив на купівлю собі їжі, в ніч з 14.01.10 на 15.01.10 вчинив тяжкий злочин з корисливим мотивом, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, кваліфікований як таємне викрадення чужого майна вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення, за вчинення якого постановою слідчого Знамянського МВ УМВС України в Кіровоградській області 25.01.10 притягнений до кримінальної відповідальності.

Вищезазначені тяжкі наслідки, відносно неповнолітнього ОСОБА_3 стали наслідком злісного невиконання ОСОБА_1 своїх обовязків по догляду за дитиною та систематичного порушення нею прав дитини, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді вчинення ОСОБА_3 тяжких корисливих злочинів, повторно, за попередньою змовою групою осіб, відрахувань його з навчальних закладів.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_1 вину в скоєнні злочину визнала повністю, пояснила, що дійсно неналежно здійснювала догляд за своїм сином, в результаті чого він скоїв тяжкі злочини. В скоєному щиро кається, просить суд її суворо не карати.

У відповідності з ч. 3 ст. 299 КПК України докази по справі судом не досліджувалися, за згодою підсудної та прокурора, в зв'язку з тим, що ОСОБА_1 обставини справи, викладені в обвинувальному висновку не оспорює.

Оскільки обвинувачення ніким із учасників судового процесу не оспорюються, суд вважає вину підсудної ОСОБА_1 в скоєнні злочину, передбаченого ст. 166 КК України за ознаками: злісне невиконання батьками обовязків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки - доведеною.

При призначенні покарання підсудній ОСОБА_1 суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного підсудною закінченого злочину, який закон класифікує як злочин середньої тяжкості, особу підсудної, що вона раніше не судима, посередньо характеризується за місцем проживання.

До обставин, які пом'якшують покарання ОСОБА_1 суд відносить визнання своєї вини, щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання підсудної ОСОБА_1, судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_1, особу підсудної, наявність обставин, які пом'якшують покарання і відсутність обставин, які обтяжують її покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудної можливо без ізоляції від суспільства та можливо застосувати до неї положення ст. 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 93-1, 323 324, КПК України, суд ,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого ст. 166 КК України і призначити покарання за ст. 166 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

У відповідності зі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 2(два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_1 обов'язок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_1 підписку про невиїзд залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області протягом 15 діб після проголошення вироку.

Суддя Знам'янського міськрайонного суду Шевцова Н.В.