Апеляційний суд міста Києва
Справа № 11-кп/796/1616/15
Категорія: ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
У х в а л а
Іменем України

25.11.2015 колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

законного представника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30.07.2015,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.07.2015 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0010858 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору прокуратури Голосіївського району м. Києва для усунення виявлених недоліків.

Обґрунтовуючи своє рішення про повернення обвинувального акту прокурору, суд першої інстанції вказав, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, у ньому викладено не повно, а саме не вказана кількість, вартість та найменування кожного предмету викраденого майна та не описано, яким чином ОСОБА_8 скоїв повторне таємне викрадення чужого майна, яке належить ТОВ «Ашан Україна гіпермаркет». Крім того, суд зазначив, що з фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не вбачається в чому саме полягала повторність вчинення даного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що фактичні обставини кримінального правопорушення не відповідають викладеному в даному обвинувальному акті формулюванню обвинувачення.

Також, суд зазначив, що відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування захисником неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 є адвокат ОСОБА_11 , водночас обвинувальний акт з додатками, згідно розписки, отримав захисник ОСОБА_12 , який в подальшому не здійснював захист неповнолітнього ОСОБА_8 , що, на думку суду, є грубим порушенням норм кримінального процесуального законодавства та права на захист неповнолітнього обвинуваченого, оскільки відповідно до вимог ст. 52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальних провадженнях щодо неповнолітніх.

Крім того, суд вказав, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначено таке процесуальне рішення, як складання обвинувального акту.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор у кримінальному провадженні, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону просить ухвалу суду скасувати, та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що обвинувальний акт щодо неповнолітнього ОСОБА_8 повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України та містить усі необхідні відомості, передбачені КПК України. Так, в обвинувальному акті після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення наводиться чітке формулювання обвинувачення, де конкретизується кількість, вартість та найменування кожного викраденого предмету та описано механізм вчинення даного злочину.

Крім того, апелянт вказує, що суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору з підстав невірної кваліфікації діяння, вдався до оцінки правильності кваліфікації дій обвинуваченого в стадії підготовчого судового засідання, що не передбачено на даній стадії судового провадження та є порушенням вимог ст. 314 КПК України.

Також, апелянт зазначає, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 21.07.2014 ОСОБА_8 було звільнено в порядку ст. 47 КК України від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України, у зв`язку з передачею на поруки Національній академії керівних кадрів культури і мистецтв, а тому, вчинення нового злочину особою, що була передана на поруки, протягом року тягне за собою відповідальність за сукупністю чи повторністю злочинів, водночас, суд першої інстанції, встановлюючи особу обвинуваченого, на дану обставину уваги не звернув.

Крім того, прокурор вказує, що такі недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування, як відсутність відомостей про прийняття процесуального рішення, як складання обвинувального акту, не є підставами для повернення акту прокурору.

Також, апелянт зазначає, що у зв`язку з тим, що підозрюваний та його законний представник не могли залучити захисника самостійно, процесуальним керівником, для проведення окремої процесуальної дії, а саме, вручення неповнолітньому підозрюваному, захиснику, законному представнику обвинувального акту, було направлено постанову до Київського міського центру з надання вторинної правової допомоги, яка була в наявності суду до виходу в нарадчу кімнату, та, суд мав можливість перевірити вільне волевиявлення залучення захисника ОСОБА_12 у ОСОБА_8 та законного представника у підготовчому судовому засіданні, що зроблено не було, а тому, на думку прокурора, зазначене свідчить про упередженість та формальний підхід суду до вирішення питання щодо відповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 та законного представника ОСОБА_9 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, ч.3 ст.314 КПК України, зі стадії підготовчого судового засідання суд має право повернути обвинувальний акт прокурору у тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен обов`язково містити відомості, які передбачені п.п.1-9 цієї частини, і, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Із затвердженого прокурором та переданого до суду обвинувального акту щодо ОСОБА_8 вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на норму закону про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, де конкретизується кількість, вартість та найменування кожного викраденого предмету та описано механізм вчинення даного злочину, а тому доводи апеляції прокурора про те, що обвинувальний акт містить всі необхідні відомості про злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , та зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення, а висновок суду першої інстанції в цій частині не ґрунтується на положеннях процесуального закону, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Що стосується посилання суду на порушення права обвинуваченого ОСОБА_8 на захист, яке виразилось в тому, що захисником неповнолітнього обвинуваченого був адвокат ОСОБА_11 , а копію обвинувального акту з додатками до нього було вручено захиснику ОСОБА_12 , який в подальшому не здійснював захист неповнолітнього ОСОБА_8 , то вони є безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 53 КПК України, слідчий , прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані залучити захисника для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому ст. 49 КПК України, виключно у невідкладних випадках, коли є потреба у проведенні невідкладної процесуальної дії за участю захисника, а завчасно повідомлений захисник не може прибути для участі у проведенні процесуальної дії чи забезпечити участь іншого захисника або якщо підозрюваний, обвинувачений виявив бажання, але ще не встиг залучити захисника або прибуття обраного захисника неможливе.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, постановою прокурора прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_10 від 23.02.2015 року, доручено Київському міському центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити захисника для проведення окремої процесуальної дії, а саме надання копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, оскільки завчасно повідомлений захисник не може прибути для участі у проведенні процесуальної дії чи забезпечити участь іншого захисника по кримінальному провадженню, неповнолітньому ОСОБА_8 ( т.1 а.с. 96-97).

Відповідно до доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої, відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для проведення окремої процесуальної дії, від 24.02.2015р. №026-0010682, що видане на підставі постанови прокуратури Голосіївського району від 23.02.2015 р., Київський міський центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначив адвоката для надання безоплатної вторинної правової допомоги у межах процесуальних прав і обов`язків, визначених ст. ст. 46, 47 КПК України, ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0010858, адвоката ОСОБА_12 , якому особисто, в його присутності обвинуваченому ОСОБА_8 , а також законному представнику ОСОБА_9 було вручено обвинувальний акт з додатками до нього ( т.1 а.с. 119-121).

Документи, підтверджуючі поважність причини неможливості приймати захисником ОСОБА_11 участь в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 долучені законним представником обвинуваченого до матеріалів справи ( т.2 а.с. 57-58).

За таких обставин, повернення обвинувального акту прокурору з зазначеної підстави протирічить положенням чинного КПК.

Що ж стосується посилання суду на відсутність в реєстрі відомостей про прийняття такого процесуального рішення, як складання обвинувального акту, то слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 283 КПК України, прокурором вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про закінчення досудового розслідування, яке серед інших дій, відповідно до вимог ч. 2 ст. 283 КПК України, може закінчитися зверненням прокурора до суду з обвинувальним актом, що ним і було здійснено. Отже, вказівка суду про те, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про процесуальне рішення, а саме, обвинувальний акт, яким фактично закінчується досудове розслідування, не ґрунтується на вимогах Закону, і відповідно зазначене не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

З урахуванням вищенаведеного, апеляція прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню, з поверненням обвинувального акту у кримінальному провадженні до районного суду на новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30.07.2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0010858 відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, повернуто прокурору Голосіївського району м. Києва для усунення виявлених недоліків скасувати, матеріали справи повернути до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: