Справа № 645/6843/13-к
Провадження № 1-кп/645/10/15
В И Р О К
Іменем України
28 вересня 2015 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Макіївки Донецької області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , одруженої, освіта середньо-технічна, не працюючої, в силу ст. 89 КК України раніше не засудженої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, -
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
потерпілого ОСОБА_12
представника потерпілого адвоката ОСОБА_13
обвинуваченої ОСОБА_7
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_14 ,-
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала та пояснила суду, що у листопаді-грудні 2007 року до неї звернувся її знайомий ОСОБА_15 з проханням допомогти у будівництві двох гаражних боксів у гаражному кооперативі «Кругозор» ОСОБА_16 (зять потерпілого), на що вона погодилася. При цьому ОСОБА_7 зазначила, що вона не обіцяла після завершення будівництва гаражних боксів оформити на них правовстановлюючі документи. Обвинувачена стверджує, що після завершення будівництва двох гаражних боксів, ОСОБА_16 їй заборгував 2600 доларів США за виконані будівельні роботи, та після продажу у червні-липні 2008 року одного гаражу сином потерпілого ОСОБА_17 , останній частково повернув їй борг у розмірі 1000 доларів США та пообіцяв повністю розрахуватися з нею після продажу другого гаражу. Обвинувачена наголосила, що грошові кошти на будівництво гаражних боксів ОСОБА_16 передавав через ОСОБА_15 , та вказала, що потерпілий жодного разу не передавав їй грошові кошти, та вперше вона його побачила лише у липні 2008 року з приводу заборгованості ОСОБА_16 за виконані будівельні роботи. Вдруге ОСОБА_7 побачила ОСОБА_12 у грудні 2008 року, та останній наполягав на передачі йому гаражного боксу № НОМЕР_1 , а обвинувачена наполягала на поверненні заборгованості за будівництво гаражів.
ОСОБА_7 стверджує, що у травні 2013 року їй зателефонував ОСОБА_12 , та під час зустрічі з останнім, вона написала та передала йому розписку про те, що має перед ним заборгованість у сумі 5500 доларів США.
Крім того, обвинувачена зазначила, що між нею та іншим замовником щодо виконання робіт з будівництва гаражних боксів, а саме з ОСОБА_18 , не існувало домовленості про будівництво гаражного боксу № НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а між ними існувала домовленість про будівництво іншого гаражного боксу за № НОМЕР_2 , та наголосила, що не знає про долю гаражного боксу № НОМЕР_2 , та зазначила, що ОСОБА_18 сам обирав собі гаражні бокси на власний розсуд, та яким чином у користуванні останнього опинився гаражний бокс № НОМЕР_1 їй не відомо.
Незважаючи на невизнання обвинуваченою своєї вини, її винність у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується зібраними наступними доказами в їх сукупності, які не суперечать один одному.
Після цього, гаражний бокс № НОМЕР_1 з осені 2008 року декілька місяців надавався в оренду знайомим потерпілого, та потім гараж потерпілим не використовувався за призначенням.
ОСОБА_12 наголосив, що взимку 2013 року його син поїхав до гаражу та з`ясував, що на ньому міститься додатковий навісний замок, про що він повідомив ОСОБА_12 .. Після цього, під час зустрічі з ОСОБА_7 остання зазначила, що його гараж вона продала за 1000 доларів США, та пообіцяла вирішити питання про повернення йому грошових коштів за гараж, але до цього часу грошей не повернула. Також, потерпілий спростував посилання обвинуваченої про складення нею розписки.
Показаннями свідка ОСОБА_20 , який повідомив, що від знайомого його батька ОСОБА_15 він дізнався про те, що ОСОБА_7 займається організацією будівництва гаражів, та розповів про це своєму тестеві ОСОБА_12 .. Після цього, ОСОБА_15 організував зустріч ОСОБА_12 , його сина та свідка із ОСОБА_7 , під час якої ОСОБА_7 та ОСОБА_12 домовились про будівництво двох гаражних боксів, про їх вартість, яка складала: по 2000 доларів США за земельні ділянки та по 3500 доларів США за будівельні роботи, а також ОСОБА_7 запевнила ОСОБА_12 про те, що надасть йому правовстановлюючі документи на гаражні бокси по закінченню їх будівництва. Свідок пояснив, що гроші були передані ОСОБА_12 . ОСОБА_7 за два-три рази, та зазначив, що кожного разу він особисто був присутній під час передачі грошових коштів ОСОБА_12 обвинуваченій, та повідомив, що крім нього, під час передачі грошей були присутні також син потерпілого ОСОБА_19 та ОСОБА_15 .. Також, ОСОБА_21 наголосив, що після завершення будівництва гаражних боксів ОСОБА_7 передала ОСОБА_12 тільки ключі, проте правовстановлюючих документів на гаражі не надала.
Свідок зазначив, що першим гаражним боксом сім`я ОСОБА_22 користувалася близько 3-4 місяців, після чого він був ними проданий. Щодо другого гаражного боксу за № НОМЕР_1 , свідок зазначив, що взимку 2013 року він разом із сином потерпілого приїхав до гаражу, та побачив, що на ньому міститься додатковий замок, про що вони повідомили ОСОБА_12 .. Після цього вони дізналися, що цей гараж проданий іншій особі без їх відома.
Показаннями свідка ОСОБА_19 , який пояснив суду, що взимку 2008 року зять потерпілого ОСОБА_21 повідомив про ОСОБА_7 , яка займалася організацією будівництва гаражних боксів. Свідок наголосив, що він, його батько ОСОБА_12 та ОСОБА_21 зустрілися з ОСОБА_7 , яка показала земельні ділянки, на яких можна було зводити гаражі, та оголосила ціну за ділянки по 2000 доларів США та за будівельні роботи по 3500 доларів США та вказала, що правовстановлюючі документи на гаражні бокси будуть передані нею ОСОБА_12 після завершення будівництва. Свідок пояснив, що грошові кошти були передані ОСОБА_12 . ОСОБА_7 в його присутності у декілька етапів. Також, свідок наголосив, що після завершення будівництва гаражів, ОСОБА_7 передала ОСОБА_12 ключі від боксів, проте документи нею так і не були передані. Також, ОСОБА_19 повідомив, що один гараж був проданий ним з дозволу батька ОСОБА_12 , а інший гараж ними використовувався у 2008-2009 роках, та взимку 2013 року свідок під`їхавши до гаражу, побачив додатковий замок на гаражі, після чого з`ясувалося, що їхній гаражний бокс № НОМЕР_1 проданий іншій особі.
Показаннями свідка ОСОБА_15 , який показав суду, що він у 2008-2009 рр. за усною домовленістю працював водієм ОСОБА_7 на своєму особистому автомобілі, та наголосив, що йому відомо, що обвинувачена займалася будівництвом гаражних боксів. Свідок повідомив, що він особисто був присутній при зустрічі ОСОБА_7 з ОСОБА_12 , під час якої також були присутні син та зять потерпілого. На цій зустрічі ОСОБА_7 та ОСОБА_12 домовились про будівництво двох гаражних боксів та передачу обвинуваченою ОСОБА_12 правовстановлюючих документів на гаражі по закінченню їх будівництва, а також про вартість земельних ділянок по 2000 доларів США та будівельних робіт по 3500 доларів США. Також, свідок зазначив, що він особисто був присутній під час передачі ОСОБА_12 грошових коштів обвинуваченій у два чи три етапи та повідомив, що під час передачі грошей також були присутні син та зять потерпілого.
Показаннями свідка ОСОБА_18 , який пояснив суду, що близько у 2007-2008 рр. голова гаражного кооперативу «Індустріальний» ОСОБА_23 (прізвища не пам`ятає) познайомив його із ОСОБА_7 , яку він представив як особу, яка займається будівництвом гаражних боксів. Свідок наголосив, що ОСОБА_7 запропонувала побудувати гаражі неподалік від станції метро «Радянської Армії». ОСОБА_18 зазначив, що ОСОБА_7 було побудовано три гаражні бокси у гаражному кооперативі «Магістральний» за № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 та № НОМЕР_1 вартістю близько 4000-5000 тисяч доларів США за кожний гараж, які вносилися свідком поступово, та повідомив, що будівництво цих боксів було завершено приблизно у 2009-2010 рр.. Ключі від двох гаражів ОСОБА_7 були передані йому відразу після завершення будівництва, а від третього гаража за № НОМЕР_5 або за № НОМЕР_1 (свідок точно не пам`ятає) пізніше. Також, ОСОБА_18 пояснив, що у 2013 році ним був проданий гаражний бокс № НОМЕР_1 за розпискою.
Показаннями свідка ОСОБА_24 , який повідомив суду, що у 2012 році він придбав гаражний бокс № НОМЕР_1 у гаражному кооперативі «Магістральний» за 4000 доларів США у особи по ОСОБА_25 (прізвища свідок не пам`ятає), про що склав розписку у присутності голови кооперативу. Крім того, свідок пояснив, що він не змінював замок на воротах гаражного боксу, від якого йому були передані ключі продавцем, та повідомив, що надавав один з цих ключів представнику потерпілого ОСОБА_12 для проведення експертного дослідження, оскільки ОСОБА_12 має ідентичні ключі від воріт гаражного боксу № НОМЕР_1 .
Показаннями свідка ОСОБА_26 , який пояснив, що з 2009 року він обіймає посаду голови ГБК «Кругозор», розташованого по пр. Московському, 269а, у м. Харкові, та повідомив, що потерпілого ОСОБА_12 він знає як особу, яка проїжджала через територію ГБК «Кругозор» до своїх гаражних боксів, які розташовані на території іншого гаражно-будівельного кооперативу.
Крім того, вина обвинуваченої підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні наступних доказів.
Фактичними даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту з фото таблицею до нього, у ході якого потерпілий ОСОБА_12 показав на місцевості розташування гаражного боксу № НОМЕР_1 за адресою: м. Харків, пр. Московський, 269, за який він передав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 5500 доларів США (т. ІІІ, а.с. 34-38).
Випискою з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААБ № 368615, та Витягом з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АЄ № 534365, згідно з якими ОК «Магістральний» зареєстровано в Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 29.07.2011 року (том І, а.с. 175, 176).
Протоколом № 2 Загальних зборів засновників Обслуговуючого кооперативу «Магістральний» від 18.08.2011 року, згідно з яким затверджено склад членів ОК «Магістральний», зі змісту якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_12 не увійшов до складу членів ОК «Магістральний», проте ОСОБА_18 включений до цього складу із зазначенням номерів гаражних боксів: № НОМЕР_4 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_1 (том І, а.с. 177).
Відповіддю голови Обслуговуючого кооперативу «Магістральний» ОСОБА_27 (вих. № 01/07/14 від 09.07.2014 року) на запит адвоката ОСОБА_13 , згідно з якою на момент створення усі 24 гаражних бокса були побудовані, у кожного гаражного боксу були користувачі, які об`єдналися для створення ОК «Магістральний» у 2011 році, та ОСОБА_7 має відношення до їх будівництва. ОСОБА_18 був користувачем гаражного боксу в ОК «Магістральний» з 18.08.2011 року до 18.09.2012 року, членство в ОК «Магістральний» ОСОБА_18 передав ОСОБА_24 .. На даний час на земельну ділянку, на якій розташовані гаражні бокси, документації немає, та ОК «Магістральний» вживаються заходи з метою отримання права користування земельною ділянкою на умовах оренди. (т. І, а.с. 173).
Розпискою ОСОБА_18 від 18.09.2012 року, про те, що він отримав від гр. ОСОБА_24 4000 доларів США як повну оплату вартості гаражного боксу № НОМЕР_1 в ОК «Магістральний» по пр. Московському, 269 у м. Харкові, матеріальних претензій не має, на гараж не претендує (том ІІІ, а.с. 25).
Висновком спеціаліста за № 2 від 22.08.2014 року Експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Харківській області з фото таблицею до нього, зробленого за наслідками проведення судової експертизи металів і сплавів на підставі звернення адвоката ОСОБА_13 , зі змісту якого вбачається, що надані на дослідження чотири ключі мають практично однаковий кількісний та якісний склад та вміст виявлених елементів (том І, а.с. 186-187).
З пояснень потерпілого ОСОБА_12 та показань свідка ОСОБА_24 вбачається, що для проведення вищевказаної експертизи ними були надані ключі від гаражного боксу № НОМЕР_1 , що розташований по АДРЕСА_2 , а саме: ОСОБА_12 три зв`язані ключі, які знаходились у коробці з назвою «Базальт 1.05.51. МА. Замок накладной взломостойкий» (російська мова), та ОСОБА_24 один ключ окремо з штучно зробленими ним вищербинами.
Крім того, за клопотанням представника потерпілого судом долучено до матеріалів кримінального провадження надані ОСОБА_12 три зв`язані ключі, які знаходяться у коробці з назвою «Базальт 1.05.51. МА. Замок накладной взломостойкий» (російська мова), в якості речових доказів.
Разом з тим, суд критично ставиться до посилання сторони захисту на те, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 існували цивільно-правові відносини, а саме договір підряду, в межах якого ОСОБА_7 користувалася грошовими коштами ОСОБА_12 для виконання цієї угоди, а саме придбання будівельних матеріалів, та сплату праці будівельників, тим самим виконувала всі дії, які охоплюються не корисливим мотивом, та умисними діями у формі прямого умислу, яке направлене на заволодіння грошовими коштами потерпілого, а саме на належне виконання угоди.
Так, підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад передбаченого Кримінальним кодексом України злочину, тобто наступні елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона злочину. Суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом і корисливим мотивом.
Відсутність хоча б одного із елементів складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у тому числі об`єктивної та суб`єктивної сторони означає, що дії особи, поведінка якої оцінюється, не є злочином та може свідчити про наявність між цією особою та потерпілим цивільно-правових відносин.
Об`єктивна сторона полягає у заволодінні чужим майном або придбанні права на майно шляхом обману або зловживання довірою.
Суб`єктивна сторона прямий умисел, корисливий мотив та мета.
Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 10 "Про судову практику у справах про злочини проти власності", отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство лише в тому разі, коли винна особа ще в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, не виконуючи зобов`язання.
В ході судового розгляду кримінального провадження здобуті належні та беззаперечні докази того, що ОСОБА_7 у 2008 році отримала грошові кошти для будівництва гаражного боксу № НОМЕР_1 , розташованого по АДРЕСА_2 відразу від двох осіб: ОСОБА_12 та ОСОБА_18 , та по завершенню будівництва передала обом ключі від вказаного гаражного боксу.
Посилання обвинуваченої на те, що вона не приймала на себе зобов`язання побудувати гаражний бокс № НОМЕР_1 , розташований за адресою: м. Харків, пр. Московський, 269 ОСОБА_18 , спростовуються зібраними у справі доказами, зокрема показаннями самого свідка ОСОБА_18 , який наголосив, що у 2008 році передав ОСОБА_7 грошові кошти на будівництво трьох гаражних боксів, у тому числі за № 10, та по завершенню будівництва остання надала йому ключі від цього боксу, а також письмовими доказами, які свідчать, що після державної реєстрації ОК «Магістральний» - 29.07.2011 року, протоколом № 2 Загальних зборів ОК «Магістральний» від 18.08.2011 року затверджено склад членів кооперативу, до якого увійшов саме ОСОБА_18 , за яким було закріплено 3 (три) гаражних бокса, у тому числі бокс № 10.
Крім того, слід зазначити, що особливості шахрайства полягають в тому, що потерпілий, будучи введеним в оману або довіряючи обвинуваченому, зовні добровільно передає останньому майно або право на майно, вважаючи що це є правомірним, необхідним або вигідним для нього, або що він зобов`язаний це зробити.
Обман як спосіб шахрайського заволодіння чужим майном чи придбання права на таке майно полягає у повідомленні потерпілому неправдивих відомостей або приховування певних відомостей, повідомлення яких мало б суттєве значення для поведінки потерпілого, з метою введення в оману потерпілого. Таким чином, обман може мати як активний (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей про певні факти, обставини, події), так і пасивний (умисне замовчування юридично значимої інформації) характер. У другому випадку для наявності шахрайства необхідно встановити, що бездіяльність винного призвела до помилки потерпілого щодо обов`язковості або вигідності передачі майна (права на майно) шахраєві, була причиною добровільної передачі потерпілим майнових благ.
В свою чергу зловживання довірою полягає у недобросовісному використанні довіри з боку потерпілого: для заволодіння чужим майном чи правом на нього винний використовує особливі довірчі стосунки, які склалися між ним та власником чи володільцем майна. Такі стосунки можуть виникати внаслідок особистого знайомства, родинних або дружніх зв`язків, рекомендацій інших осіб, зовнішньої обстановки, цивільно-правових або трудових відносин, соціального статусу винного чи інших осіб тощо.
З огляду на вищенаведене, суд вважає безпідставним посилання сторони обвинувачення в обвинувальному акті на спосіб отримання ОСОБА_7 грошових коштів шляхом зловживання довірою, оскільки потерпілий не перебував з обвинуваченою у особливих довірчих стосунках.
Наведене дає правову підставу суду дійти висновку про те, що обвинувачена ОСОБА_7 ще в момент заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_12 , не маючи повноважень щодо оформлення права власності на гаражні бокси, організацію будівництва яких вона здійснювала, з метою введення в оману ОСОБА_12 , повідомила йому неправдиві відомості щодо надання останньому правовстановлюючих документів на гараж після завершення його будівництва, при цьому усвідомлюючи, що отримала грошові кошти на будівництво цього ж гаражного боксу від іншої особи, та мала на меті привласнити грошові кошти, не виконуючи зобов`язання перед ОСОБА_12 ..
Таким чином, оцінивши докази, які є в матеріалах кримінального провадження, як з точки зору допустимості, так і з точки зору достовірності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої в судовому проваджені доведена повністю.
Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної матеріальної шкоди потерпілому.
Вивченням даних про особу обвинуваченої, судом встановлено, що ОСОБА_7 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не засуджена, за місцем проживання характеризується позитивно, має ряд хронічних захворювань: гіпертонічна хвороба ІІ стадії, ІІІ ступеню, ризик високий; гіпертензивне серце; СН І стадії із збереженою фракцією лівого шлуночку.
Обставин, у відповідності зі ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Обставин, у відповідності зі ст. 67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.
Вирішуючи питання про міру та розмір покарання, яке належить призначити ОСОБА_7 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини вчинення злочину, дані про особу винної. Враховуючи, що ОСОБА_7 вчинено кримінальне правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до середньої тяжкості, враховуючи дані про особу обвинуваченої, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_7 , приймаючи до уваги вік обвинуваченої та стан її здоров`я, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень призначити їй покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене і звільнити її від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на неї обов`язків, передбачених пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.
Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_12 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до положень ст.ст. 55, 56, 61, 128, 129 КПК України - фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, вправі пред`явити до обвинуваченого цивільний позов, який розглядається судом у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Встановлено, що пряма дійсна шкода, завдана цим кримінальним правопорушенням, становить 5500 доларів США, внаслідок вчинення шахрайства ОСОБА_7 незаконно заволоділа саме вказаною сумою коштів, які належать потерпілому.
Причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченої та наслідками у виді втрат майнового характеру, вказаний розмір заподіяної майнової шкоди доведені достовірними доказами - даними, отриманими судом в ході судового розгляду із показань потерпілого та свідків. Способом відновлення порушеного майнового права потерпілого є стягнення на його користь з обвинуваченої у повному обсязі майнової шкоди, завданої цим кримінальним правопорушенням. Розмір майнової шкоди підлягає відшкодуванню потерпілому у національній валюті України - гривні в еквіваленті, офіційно встановленому курсу НБУ долара в Україні, на час її відшкодування, оскільки предметом цього кримінального правопорушення є саме іноземна валюта - долари США. Розмір шкоди в еквіваленті до гривні на час вчинення злочину має значення лише для кваліфікації дій обвинуваченої. Заперечення обвинуваченої про відсутність підстав для відшкодування майнової шкоди не знайшли свого підтвердження жодним достовірним доказом.
Таким чином, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги потерпілого про стягнення з обвинуваченої еквівалентної на даний час завданій шкоді - 5500 доларів США суми 118855,00 гривень, згідно із встановленим офіційним курсом НБУ долара в Україні станом на 28.09.2015 року (21,61 Х 5500 = 118855,00).
Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченої у вигляді домашнього арешту, залишити незмінним до набрання вироком законної сили.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 128, 368, 370, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд-
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного їй покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік.
На підставі п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи.
Міру запобіжного заходу, обрану відносно ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили залишити незмінною домашній арешт.
Речові докази: три зв`язані ключі, які знаходяться у коробці з назвою «Базальт 1.05.51. МА. Замок накладной взломостойкий» (російська мова), знищити після набрання вироком законної сили.
Цивільний позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду в сумі 118855,00 гривень .
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1