Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 1-192/10
Провадження № -
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2010 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Полубан М.П.

при секретарі Філіповій В.С.

з участю прокурора Смолова Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області кримінальну справу про обвинувачення :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився м. Нижній Тагіл Свердловської обл., проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює, не одружений, раніше судимий:

1) 02.10.2008 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської обл. за ч. 1 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 510 грн.,

у скоєні злочину , передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

В С Т А Н О В И В :

20.12.2009 року близько 13:00 год.,ОСОБА_1 , перебуваючи у дворі домоволодіння ОСОБА_2, розташованого по вул. Іванової-Кадомцевої, 13 в смт Петропавлівка Дніпропетровської обл., умисно, маючи намір на заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою повторно, використовуючи довірливі відносини з ОСОБА_2, увійшовши в довіру до останнього запропонував йому виконати роботу по доставці і монтажу вхідних дверей будинку загальною вартістю 1200 грн., не маючи наміру насправді це робити. Потерпілий ОСОБА_2 20.12.2009 року близько 13:10 год. добровільно, вважаючи , що це є правомірним та вигідним для нього, передав ОСОБА_1 у якості передоплати за майбутню роботу гроші в сумі 600 грн. ОСОБА_1 незаконно отримані від ОСОБА_2 гроші привласнив та розпорядився ними по-своєму, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вказану вище суму.

Допитаний по суті пред'явленого обвинувачення за ч. 2 ст. 190 КК України ОСОБА_1 вину свою у вчиненому злочині визнав повністю та пояснив, що протягом жовтня грудня 2009 року він працював неофіційно у компанії «Імекс» консультантом і роздавав рекламні буклети на ринках смт. Петропавлівка і м. Першотравенськ. У його обовязки входила лише реклама, а прийом замовлень ні. Дійсно 20.12.2009 року він знаходився на ринку в смт Петропавлівка, де як завжди здійснював рекламу товарів фірми, а саме рекламував міжкімнатні двері. Цього дня приблизно о 10 год., точного часу не памятає, до нього підійшов місцевий мешканець чоловік віком 60-65 років, який поцікавився у нього товаром, що він рекламує і висловив бажання замовити собі додому одні з рекламованих дверей. Оскільки у нього на той момент склалася складна ситуація в сімї і не вистачало грошей, то він, всупереч тому, що не повинен брат замовлення, запропонував чоловіку цього ж дня прийти до нього та поміряти двері, які він хотів встановити, щоб отримати як передоплату гроші за них, які хотів залишити собі. Вони домовились з чоловіком, що він приїде до нього після роботи. Чоловік назвав адресу і він прийшов до нього близько 13:00 год. Він виміряв двері, сказав, що вони будуть коштувати 1200 грн. та попросив внести передоплату 50% - 600 грн. На цю суму він виписав дві квитанції та пообіцяв, що двері будуть встановлені до 31.12.2009 року. Свого начальника про дане замовлення він не повідомив і грошей йому не віддав. Гроші витратив цього ж дня на власні потреби. До того чоловіка він більше не їздив. У скоєному щиро розкаюється. Просить суд не позбавляти волі . Дати іспитовий строк.

Потерпілий у судове засідання не зявився . У своїй заяві просить суд справу розглянути у його відсутність. Претензій до підсудного не має.

Вислухавши підсудного, вивчивши матеріали справи суд вважає, що вина підсудного є доказаною. Суд дійшов до даного висновку без дослідження всього обсягу доказів , які підлягають дослідженню в разі невизнання вини підсудним чи по іншим суттєвим підставам , так як учасники судового процесу дійшли висновку про недоцільність даного дослідження , а встановленні фактичні обставини справи ніхто не оспорює . В звязку з цим , суд попередньо розяснив підсудному вимоги ст. 299 КПК України . Разом з тим, за клопотанням прокурора, суд частково дослідив докази, які є у справі. А саме:

- протокол огляду від 05.04.2010 року, в ході якого було вилучено дві квитанції про отримання грошей заповнених ОСОБА_1 на імя ОСОБА_2 (а.с. 46);

- протокол ставки віч-на-віч між потерпілим ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_1, під час якої було встановлено істину по справі (а.с. 41);

- протоколи предявлення фотознімків та особи для впізнання , в ході яких потерпілий ОСОБА_2 та свідок ОСОБА_3 упізнали ОСОБА_1, як особу, яка шахрайським шляхом заволоділа грошима (а.с. 35, 37, 39);

- протокол ВО і ОП від 26.07.2010 року, під час якого обвинувачений ОСОБА_1 розповів та показав на місці всі обставини вчинення ним злочину (а.с. 43-44) та інші матеріали кримінальної справи в їх сукупності.

Юридична оцінка діям підсудного органом досудового слідства дана вірно , як заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) , вчинене ОСОБА_1 , повторно та кваліфікується за ч. 2 ст. 190 КК України.

Визначаючи вид та міру покарання, суд бере до уваги те, що підсудний вчинив злочин середньої тяжкості , раніше судимий ( судимість не погашена ) , за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставиною , що помякшує покарання є щире каяття підсудного , сприяння розкриттю злочину та встановленню істини по справі .

Обставиною , що обтяжує покарання є вчинення злочину щодо особи похилого віку ( потерпілий ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 ) .

Враховуючи всі зазначені обставини , особу підсудного , суд вважає , що підсудний повинен понести покарання у виді позбавлення волі , передбаченого санкцією інкримінованого злочину . Застосовувати інші види покарання , суд вважає недоцільно . Покарання у виді позбавлення волі буде відповідати особі винного , тяжкості скоєного злочину та буде попередженням вчинення нових злочинів. Разом з тим , суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без реального позбавлення волі , тобто надати йому іспитовий строк з випробуванням .

Підстав для застосування норм ст. 69, 69-1 КК України немає

По справі цивільний позов не заявлено.

Судових витрат по справі не має.

Речові докази (квитанції ) знаходяться в матеріалах кримінальної справи.

Міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд необхідно скасувати.

На підставі викладеного , керуючись ст. ст. 323 , 324 КПК України , суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у виді одного року та шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням , з іспитовим строком два роки .

На підставі ст. 76 КК України зобовязати засудженого ОСОБА_1

повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця роботи та проживання , а також щомісячно зявлятися на реєстрацію до даного органу .

Міру запобіжного заходу підписку про невиїзд відмінити .

Речові доказ дві квитанції про отримання грошей від потерпілого залишити в матеріалах справи .

Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 15 діб з моменту його проголошення .

Суддя М.п. Полубан