І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2010 року Корюківський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді Корха О.І.,
ори секретарі Александровій Н.Л.,
з участю прокурора - Карася В.М., цивільного позивача ОСОБА_1, захисника
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корюківка справу про обвинувачення
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовозобовязаного, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого робітником пилорами в Корюківському»Райавтодорі», раніше не судимого, в скоєні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 та ст.304 ч.2 КК України,
24 березня 2010 року близько 18 години ОСОБА_3 спільно зі своїм малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який не досяг віку з якого можлива кримінальна відповідальність, з метою скоєння крадіжки прибули до домоволодіння ОСОБА_5, що розташоване в м. Корюківка по вул. Шкільиа-34, де через пошкоджене вікно проникли всередину будинку, звідки таємно викрали металеве ліжко б/в вартістю 220 гривень, металеве ліжко б/в без натяжної сітки вартістю 140 гривень та ікону із зображенням ОСОБА_6 вартістю 200 гривень, на загальну суму 560 гривень належних ОСОБА_5
Крім цього ОСОБА_3, своїми умисними діями, які виразилися в запропонуванні скоїш крадіжку ікони із зображенням ОСОБА_6 та двох металевих ліжок з домоволодіння в м. Корюківка, по вул. Шкільній 34 та розпорядитися викраденим, витягнув малолітнього свого сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, в скоєння даного злочину.
У судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 в пред'явленому обвинуваченні свою вину у вчинених злочинах визнав повністю і показав що він знав, що в м. Корюківка по вул. Шкільній 34 мається будинок в якому ніхто не проживав і що господаркою даного будинку являється ОСОБА_5. Котра періодично приїздить навідуватися до будинку. В зв'язку з тим, що в ОСОБА_3 скрутне матеріальне становище він вирішив піти до її будинку, щоб викрасти з відти металу і потім його здати. 24.03.2010 року близько 18 години він запропонував своєму неповнолітньому сину ОСОБА_4 котрому 13 років, скоїти крадіжку з вищезазначеного будинку, на дану пропозицію він погодився і вони відразу пішли. Прийшовши до будинку він побачив що вхідні двері зачинені, після цього вони проникли до будинку через вікно, яке ще до їхнього приходу було розбите та витягнуте на вулицю. Біля вікна, після проникнення до середини він, тобто ОСОБА_3, побачив два металевих ліжка, котрі були у розібраному стані, також в другій за рахунком кімнаті на столі він побачив ікону із зображенням ОСОБА_6, із золотистою окраскою в дерев'яному обрамленні, з переду ікона прикрита склом, він, тобто ОСОБА_3, викрав дану ікону. Потім він, тобто ОСОБА_3О, вирішив викрасти ліжка, але так, як їх нести вручну дуже важко він сказав своєму сину ОСОБА_7, щоб він сходив додому та взявши санки чекав його на повороті на переулку Шкільному, що він і зробив, при цьому він, тобто ОСОБА_3, віддав сину викрадену ікону і сказав, щоб він залишив її в дома. Коли його син ОСОБА_7 пішов за санями він, тобто ОСОБА_3, повиносив ліжка на вулицю та за дві ходки переніс їх до повороту на пер. Шкільний, що розташований десь за 200 метрів від будинку з якого вони здійснили крадіжку, де вже чекав його син ОСОБА_7 із санями. Тоді він, тобто ОСОБА_3О, почав грузити дані ліжка на сані, на одному із викрадених ними ліжок була відсутня сітка. В час коли він, тобто ОСОБА_3, грузив ліжка до них підійшли ОСОБА_8 та двоє неповнолітніх хлопців ОСОБА_9 та
ОСОБА_10, котрі сказали ним « Ну що попалися ?», Після цього він, тобто ОСОБА_3, скинув ліжка з саней на землю і він разом з сином пішли додому, оскільки злякалися що їх можуть піймати. Він, тобто ОСОБА_3, разом з сином: викрали тільки два металевих ліжка та ікону, а з приводу інших викрадених речей, котрі вказала в заяві, потерпіла ОСОБА_3 нічого не відомо, хто міг здійснити їх крадіжку він також не знає. Перед здійсненням крадіжки він алкогольних напоїв не вживав. Позов він визнає частково на суму 500 гривень. Раніше дані, ним свідчення він підтримує, розкаюється в скоєному і просить суд його тяжко не карати.
Крім повного визнання вини підсудним його вина доведена показами свідків.
Допитаний у судовому засіданні в якості цивільного позивача ОСОБА_5 показала, що будинок розташований по вул. Шкільній належав її діду та бабусі, нині спадщина оформлена на батька, є усі офіційні документи. Раніше батько проживав з бабусею, а потім коли батько захворів, то вона, тобто ОСОБА_5. забрала її до себе і вони проживали всі разом. Вони забрали бабусю 8 жовтня 2006 року, відтоді, у будинку ніхто не жив, лише порали город. Її батько попрохав сусідку, яка на той момент проживала у сусідньому будинку наглядати. Потім той будинок сусіди продали, і туди переїхав чоловік на прізвисько Тотон, і батько попросив за будинком доглядати його. За те що він дивитиметься за хатою то йому віддали дрова, які лежали за хатою і були не попиляні. За той час поки за хатою доглядав Тотон він останній раз повідомляв про те, що з сараю зняли шифер минулою осінню. У березні цього року їй, тобто ОСОБА_5, зателефонували сусіди та сказали, що у домі побили вікна, повитягували з хата, речі розбили грубу та піч. з грубою, витягнувши метал. Вона одразу ж після повідомлення поїхала до того будинку. Коли приїхала то побачила безлад, розбиту грубу, розбите з рамою вікно. Потім вона приїжджала ще декілька разів бачила зірвану проводку, валялись матраци а ліжок не було, також був відсутній посуд та багато інших речей. Коли вони навідувались після повідомлень людей то сусідів не було, тому вони не могли з ними поговорити стосовно того що трапилась крадіжка речей, після того як вона, тобто ОСОБА_5, зїздила перший раз вона написала заяву, а також після свого другого навідування вона написала ще одну заяву в якій було викладено доповнення до списку зниклих речей. Останній раз вони всі: вона, тобто ОСОБА_5, чоловік, дитина та її , батько навідувались до обікраденого дому 13 квітня цього року. Після того вони чули лише чутки, за ОСОБА_3, за ОСОБА_9, та ще за якісь крадіжки. З приводу викрадення антени, груби, балонів та інших речей, які знаходяться у списку моєї заяви (окрім дров), я вважаю що їх. викрали одні і ті ж самі люди, хто конкретно вона не знає. Стосовно викрадення дров, винними у вчиненому вона, вважаю своїх сусідів. Раніше дані нею свідчення, вона підтримує. Просить суд стягнута з підсудного ОСОБА_3 - 1000 гривень в відшкодування моральної шкоди, яка полягає в тому , що вона зазнала великих хвилювань з приводу того при крадіжці з будинку її батьків, де пройшло все її дитинство, було пошкоджено вікна грубку піч, електропроводку.
Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 показав, що на вул. 8-го березня вони зустріли ОСОБА_4 у нього з собою була сумка та рюкзак (реч-мішок), він ішов зі сторони де живе ОСОБА_8. Коли вони його зустріли то побачили що у сумці ікона, зрозуміли, що вона крадена, запитали у нього звідки вона, він сказав, що то взяв батько. Він з хлопцями сказав щоб ОСОБА_4 відніс її туди де взяв, але він мовчки поніс її у напрямку свого дому. Вони пішли за ним. Він заніс до свого двору ікону, у дворі він побув десь хвилин 10 потім вийшов з великими саморобними санками. Вийшовши він пішов по вул.. 8-го березня, а хлопці пішли по пер. Шкільному. Ішли вони почули грохот присіли, почекали а потім підійшли до ОСОБА_4 та його батька. Вони побачивши їх сіли на санки. Підійшовши хлопці сказали їм «Ну що, попались?», почувши це підсудний ОСОБА_3 з сином, поскидали розібрані ліжка з санок та пішли по вул. 8-го березня. Вони також пішли, а ліжка залишилися лежати на вулиці, що було з ними далі він, тобто ОСОБА_10 не знає. Хто б міг вкрасти інші речі з будинку потерпілої він також не знає. Раніше дані ним свідчення він підтримує.
Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 показав: що 24 березня 2010 року приблизно о 18 годині він разом зі своїми друзями Сашком та ОСОБА_8 ішли до друга до ОСОБА_8, щоб взяти молока. По дорозі вони зустріли
ОСОБА_4. Він ніс сумку та реч-мішок У сумці вони побачили ікону та запитали де він її узяв, він сказав, що взяв її у хаті баби Серафими, і взагалі що це не сам він її взяв а дав ікону йому батько. Вони сказали щоб він відніс її на місце, на що він відповів що віднесе її завтра. Після цього ОСОБА_4 до себе додому відніс ікону, поклав під навіс на стіл. Далі ОСОБА_4 взяв санки та пішов до батька. Вони весь час за ним спостерігали. ОСОБА_4 пішов по трасі а вони пішли по ґрунтовій дорозі. Ішли вони ішли і почули, як хтось говорить, і пішли до підсудного та його сина ОСОБА_4 . ОСОБА_11 підсудного та ОСОБА_4 до них підішли, у них на санках були ліжка. Володимир сказав «Ну що прижучили?» на що батько ОСОБА_7 відповів, щоб вони ішли звідти, але вони не погодилися. Тоді батько ОСОБА_7 скинув з саней ліжка та сказав синові: пішли звідси, Хлопці ще трохи постояли та пішли звідти. Ліжка залишилися лежати на вулиці, потім він, тобто ОСОБА_9 чув що ліжка забрали. Про те хто б міг викрасти інші речі окрім ікони та ліжок з будинку потерпілої ОСОБА_9 не знає. Раніше дані ним свідчення він підтримав.
Допитаний у судовому засіданні в якості свідка неповнолітній ОСОБА_4 показав, що 24 березня 2010 року у вечерні приблизно о 18 годині знаходився вдома. Тоді прийшов батько запропонував йому скоїти крадіжку з нежилого будинку, на що він погодився. Після з метою скоєння крадіжки прибули до нежилого домоволодіння ОСОБА_5, що розташоване в м. Корюківка по вул. Шкільна-34, де через пошкоджене вікно проникли всередину будинку, звідки таємно викрали металеве ліжко б/в, металеве ліжко б/в без натяжної сітки та ікону із зображенням ОСОБА_6
належних ОСОБА_5. Він на прохання батька відніс викрадену ікону додому, взяв санки, щоб вивезти викрадені металеві кроваті . Прийшовши до себе додому ікону він виклав у двір на стіл, а сам взяв санки та пішов на зустріч батькові. По дорозі його ніхто не бачив та не зустрічав. Пройшовши до повороту перевулку Шкільного він зупинився та став векати батька. Він чекав не довго. Коли батько до нього
підійшов то мав з собою два металеві ліжка. Одне з ліжок було без сітки. Вони разом одразу ж погрузили їх на санки і у цей момент до них з батьком підійшли знову хлопці. Підійшовши один з них, а саме ОСОБА_8 сказав «Ну що прижучили?». Його батько розсердився та щось казав їм, щоб вони йшли, але вони не погодилися. Бачачи це батько поскидав ліжка, і вони направились додому. Коли вони пішли то не бачили чи залишалися ті хлопці на місці чи ні. Батько не погрожував йому , що поб'є , якщо , він не погодиться приймати участь в крадіжці. Раніше дані, ним свідчення підтримує.
Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 показав, що 24.03.2010 року близько 18 години 30 хв. він разом зі своїми друзями ОСОБА_9 та ОСОБА_12 зустріли на вулиці. 8-го березня м. Корюківка свого знайомого ОСОБА_4, який йшов із якоюсь сумкою. ОСОБА_11 вони підійшли до нього та. поцікавилися що він несе, і заглянувши в сумку вони добачили там. ікону із зображенням ОСОБА_6, він. тобто ОСОБА_8, витягнув ікону і одразу поклав її назад. Після цього вони спитали у ОСОБА_11 де він. її взяв, на що він відповів, що він її викрав з нежилого будинку по вул. Шкільній 34 в м. Корюківка. тоді вони сказали, щоб він її повернув туди де брав, але він промовчав і пішов у напрямку того нежилого будинку з якого він здійснив крадіжку ікони. Вони пішли по переудку Шкільному, оскільки запідозрили, що ОСОБА_11 разом, з батьком здійснюють крадіжку з будинку по Шкільній 34. Хвилин через 40 вони знову зустріли ОСОБА_11 разом з його батьком ОСОБА_3 на переудку Шкільному, дані особи сиділи на санях, на котрих знаходилося два розібраних металевих ліжка, котрі вони викрали з будинку по вул. Шкільна 34. ОСОБА_11 це хлопці до них підійшли і сказали їм « .Що прижучили ?», після цього ОСОБА_3 скинув ліжка з саней на землю, сказавши, щоб вони йшли звідси, і разом з ОСОБА_11 він пішов додому. На початку квітня, місяця до нього додому прийшов дільничний, котрому він, тобто ОСОБА_8, повідомив вищевказані обставини. Раніше дані ним свідчення підтримує.
Допитаний у судовому засіданні в якості свідка і ОСОБА_13 показав, що вранці 25 березня 2010 року коли він пішов по воду то побачив, що біля його хати лежать два металевих, ліжка, одне з яких було без сітки. Він, тобто ОСОБА_13 вирішив їх занести до себе, до двору, щоб вони стояли поки не знайдеться їх власник. Він взяв їх до себе, бо думав, що хтось прийде їх шукати. Дані ліжка завжди були на виду,
тому хто приходив до нього міг їх бачити. Певний час після того, як він знайшов ліжка ніхто за ними не приходив, лише через деякий час, коли приїхали міліціонери розслідувати крадіжку, вони зявилися у нього, тобто ОСОБА_13, котрим він показав ліжка та віддав їм їх. Працівники міліції вилучили ліжка та віддали їх на зберігання ОСОБА_5 Коли він, тобто ОСОБА_13, забирав ліжка до свого двору то він не мав жодного наміру звернути їх на свою користь. Раніше дані ним свідчення підтримує.
Крім показань свідків вина підсудного доведена іншими доказами;
- даними протоколу огляду місця події , згідно якого оглянуто домоволодіння ОСОБА_5, що розташоване а м. Корюківка по вул. Шкільна-34 та виявлено крадіжку металевого ліжка б/в , металевого ліжка б/в без натяжної сітки та ікони із зображенням ОСОБА_6; (а. с. 8-9)
- даними протоколу виявлення та вилучення, згідно якого у підсудного було вилучено ікони із зображенням ОСОБА_6, яку зі слів підсудного він викрав з малолітнім сином, з домоволодіння ОСОБА_5, що розташоване в м. Корюківка по вул. Шкільна-34; (а. с. 17)
- даними розписки ОСОБА_5 , згідно якої речові докази по справі, а саме; металевого ліжка б/в , металевого ліжка б/в без натяжної сітки та ікони із зображенням ОСОБА_6. передані на зберігання ОСОБА_5; (а.с.19-20)
- даними протоколу відтворення обстановки та обставин події , згідно якого підсудний показав на місці, як саме він 24 березня 2010 року близько 18 години з неповнолітнім сином скоїли крадіжку з домоволодіння ОСОБА_5, що розташоване в м. Корюківка по вул. Шкільна-34, металевого ліжка, б/в , металевого ліжка б/в без натяжної сітки та ікону із зображенням ОСОБА_6 належних ОСОБА_5; (а. с. 35-37)
- даними довідки про вартість викраденого майна ;(а, с. 21)
- даними товарознавчої експертизи №171, згідно якої вартість викраденої ікони становить станом на 24.03.2010 року 200 гривень; а.с. (83-88)
За таких доказів суд вважає., що вина, підсудного доведена повністю і його дії кваліфіковані органами досудового слідства правильно за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до сховища, спільно зі своїм малолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який не досяг віку з якого можлива кримінальна відповідальність, та за ст.304 ч.2 КК України, як втягнення батьком свого малолітнього сина в злочинну діяльність.
Визначаючи вид та міру покарання підсудному суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу підсудного, який характеризується посередньо за місцем проживання, вину визнав, раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей .
Обставин, що обтяжують покарання підсудному судом не встановлено.
Обставин, що помякшують покарання підсудному є щире каяття в скоєному злочині.
Враховуючи те, що підсудний раніше не судимий, вину визнав, суд вважає, що перевиховання підсудного без ізоляції від суспільства можливе, за умови призначення покарання у вигляді позбавлення волі за кожен з злочинів окремо, відповідно до вимог кримінального закону і передбачених цим законом санкцій . Після з застосуванням ст. 70 ч.1 КК України слід призначити підсудному остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначити підсудному остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк. Потім на підставі ст.75 КК України підсудного слід звільнити від відбуття основного покарання з випробуванням на іспитовий строк, та згідно ст.76 КК України застосувати до нього певні обмеження, не змінюючи підсудному міру запобіжного заходу.
По справі цивільним позивачем ОСОБА_14 заявлений цивільний позов про відшкодування моральної шкоди на суму 1000 гривень. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди на суму 1000 гривень підтверджені відповідними доказами і підлягають повному задоволенню, тому з підсудного підлягає стягненню - 1000 гривень.
Речові докази: два розібрані металеві ліжка та ікона ОСОБА_6 передані на зберігання власниці ОСОБА_5, слід повернути в користування власника ОСОБА_5, після набрання вироком законної сили, деревяні сані передані власнику
ОСОБА_3 під зберігальну розписку - слід залишити в користування власника ОСОБА_3, після набрання вироком законної сили.
По справі маються судові витрати за проведення товарознавчої експертизи у розмірі - 300грн. 48коп., які підлягають стягненню з підсудного на користь держави.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним та призначити покарання за ч. З ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на - 3 ( три ) роки.
ОСОБА_3 визнати винним та призначити покарання за ч. 2 ст. 304 КК України у вигляді позбавлення волі строком на - 4 ( чотири ) роки.
На підставі ст.70 ч.1 КК України ОСОБА_3 призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням та остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 ( чотири ) роки.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного йому судом основного покарання з випробуванням на іспитовий строк - 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_3 покласти обовязок:
- не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінальної- виконавчої системи;
- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком чинності залишити підписку про невиїзд.
Стягнути з засудженого ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи у розмірі - 300 (триста) гривень 48 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 - 1000 ( одну тисячу) гривень у відшкодування моральної шкоди завданої злочином.
Речові докази: два розібрані металеві ліжка та ікона ОСОБА_6 передані на зберігання власниці ОСОБА_5, залишити в користуванні власника ОСОБА_5, до набрання вироком законної сили, деревяні сані передані власнику ОСОБА_3 під зберігальну розписку повернути в користування власника ОСОБА_3, після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений протягом 15 діб до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляції до Корюківського районного руду Чернігівської області.

Суддя: Корх О.І.