Справа № 675/1290/15-к
Провадження № 1-кп/675/76/2015
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" липня 2015 р. Ізяславський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Ізяслав кримінальне провадження № 0000306 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сморшки Ізяславського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Ліщани Ізяславського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз: 05.03.2012 року Ізяславським районним судом Хмельницької області за ч.3 ст.185, ст.71, 72 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. Звільнений з Райківецької виправної колонії № 78 по кінцю строку відбування покарання 03.04.2015 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 28 червня 2015 року близько 12 год., за попередньою змовою між собою, з метою вчинення крадіжки листа металевого профілю із паркану домогосподарства за адресою АДРЕСА_2 , яке належить для ОСОБА_6 , попередньо переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом демонтажу, викрали в свою користь один лист металевого профілю розміром 340/120/0,5мм. вартістю 228 грн. Своїми протиправними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинили для ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 228 грн.

19 липня 2015 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , укладено угоду про примирення, згідно якої обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного діяння. Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку один рік. Згідно ст. 76 КК України покласти на обвинувачених обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Також, 19 липня 2015 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 , укладено угоду про примирення, згідно якої обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного діяння. Сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту строком на три місяці.

Під час підготовчого судового розгляду потерпіла ОСОБА_6 підтримала угоду про примирення, укладеною з обвинуваченими, просила суд її затвердити та пояснила, що укладення угоди з її сторони є цілком добровільним і вона розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали угоду про примирення з потерпілою і просили її затвердити. При цьому пояснили, що укладення угоди з їх сторони є цілком добровільним, вони повністю розуміють права, передбаченні п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Прокурор вважає за можливе затвердження угод про примирення, укладених між потерпілою та обвинуваченими, вважає, що така угода не суперечить вимогам закону, кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не порушують прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд приходить до висновку, що угоди про примирення підлягають затвердженню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 469 КПК України за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000306, дії обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України. Дане діяння відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

В судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в повній мірі розуміють права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до них у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що потерпіла розуміє наслідки затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

За таких обставин, суд дійшов до переконання, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону, суд, враховує, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та закону, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачуються: ОСОБА_4 , що виразились у таємному викраденні чужого майна ОСОБА_6 , вчиненого за попередньою змовою групою осіб, та ОСОБА_5 , що виразились у таємному викраденні чужого майна ОСОБА_6 , вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винні у вчиненні вказаного кримінального правопорушення і підлягають покаранню за його вчинення.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченим, суд визнає їхнє щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченим судом не встановлено.

Що стосується осіб обвинувачених, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше судимий, а ОСОБА_4 раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебувають, мають постійне місце проживання, за яким характеризуються негативно.

Із врахуванням всіх обставин справи, а саме викраденого майна та його вартості, та осіб обвинувачених суд вважає, що узгоджене сторонами угоди про примирення покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, осіб обвинувачених, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Також при призначенні покарання обвинуваченим, суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угод про примирення між потерпілою та обвинуваченими, призначення їм узгодженої сторонами міри покарання.

Речові докази повернути власнику.

Цивільний позов не заявлено

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-375, 474-475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Затвердити угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 19 липня 2015 року.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши узгоджену сторонами міру покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Початок строку ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: один металевий лист профілю розміром 340/120/0,5мм., який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 , залишити у власності ОСОБА_6 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_1

Вірно: суддя ОСОБА_1