Провадження №11-кп/792/311/15
Справа №683/1794/14-к Головуючий в 1-ій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.ч.2,3 ст.185, ч.3 ст.187, ч2 ст.263, ст.395 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження №0000057 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 березня 2015 року, -

В с т а н о в и л а:
Вироком Старокостянтинівського районного суду від 02 березня 2015 року

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Журавлівка Тульчинського району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого в АДРЕСА_2 , судимого:

- 19 березня 2009 року Старокостянтинівським райсудом за ст.152 ч.4, 69 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого 14.03.2012 року на підставі постанови Хмельницького міськрайонного суду від 06.03.2012 року, відповідно до вимог ст.82 КК України, із заміною невідбутого строку покарання 5 місяців 11 днів на 240 годин громадських робіт, -

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.263, ст.395 КК України та призначено покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

- за ч.2 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік;

- за ст.395 КК України у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_13 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с.Требухівка Летичівського району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_2 , судимого:

- 17.01.1995 року Летичівським райсудом Хмельницької області за ст. 81 ч.3, 140 ч.3, 42 КК України 1960 року на 7 років позбавлення волі, звільненого 30.07.2001 року;

- 06.02.2002 року Летичівським райсудом Хмельницької області за ст.186 ч.3, 188 ч.2, 70 КК України на 6 років позбавлення волі, звільненого 06.02.2008 року по відбуттю строку покарання;

- 27.04.2009 року Старокостянтинівським райсудом за ст.186 ч.2, 395, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого 04.02.2013 року по відбуттю строку покарання, -

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України та призначено покарання:

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки;

- за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією ? частини належного йому майна;

- за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з конфіскацією ? частини належного йому майна.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в м.Старокостянтинові, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16 грудня 2004 року Шевченківським райсудом м.Києва за ст.187 ч.2 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою апеляційного суду м.Києва від 21.04.2005 року ст.187 ч.2 КК України перекваліфікована на ч.2 ст.186 КК України з призначенням міри покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого 21.01.2009 року по відбуттю строку покарання, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років з конфіскацією ? частини належного йому майна.

Строк покарання ОСОБА_13 та ОСОБА_9 визначено рахувати з 07 травня 2014 року, а ОСОБА_10 з 10 травня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_14 матеріальну шкоду в сумі 1552 грн. 85 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_13 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_14 матеріальну шкоду в сумі 1565 грн. 30 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_13 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_15 матеріальну шкоду в сумі 1150 грн. і моральну шкоду в сумі 1000 грн., а всього 2150 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на користь ОСОБА_16 матеріальну шкоду в сумі 4531 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_13 та ОСОБА_9 на користь ОСОБА_17 матеріальну шкоду в сумі 5954 грн. 70 коп.

Стягнуто на користь держави судові витрати за проведення експертиз: з ОСОБА_13 1043 грн.04 коп., з ОСОБА_9 1410 грн. 92 коп. та з ОСОБА_10 176 грн. 91 коп.

Запобіжний захід ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до вступу вироку в закону силу залишено попередній тримання під вартою.

Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, 1) весною 2012 року обвинувачений ОСОБА_13 в с.Сахнівці Старокостянтинівського району, на порушення п.9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №576 та п.2.3.2 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21 серпня 1998 року №622, без відповідного дозволу виготовив шаблю, яке є холодною зброєю, і безоплатно збув її ОСОБА_18 .

2) В ніч на 2 грудня 2012 року ОСОБА_13 , шляхом пошкодження захисних ролетів та віджимання рухомої частини металопластикового вікна, проник в магазин " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", що знаходиться в АДРЕСА_3 і належить потерпілій ОСОБА_14 , звідки таємно викрав: 2 тюбика зубної пасти на суму 9 грн., 4 куска мила на суму 14 грн., котлети домашні в кількості 2 кг на суму 51 грн.80 коп., бублики м`ясні в. кількості 2 кг на суму 75 грн., ківі в кількості 1 кг вартістю 19 грн.20 коп., мандарини в кількості 2 кг на суму 32 грн., банани в кількості 2 кг на суму 30 грн., 2 упаковки вафельних цукерок вартістю 45 грн., 4 пачки кави різного сорту на суму 93 грн.60 коп., 25 однопорційних упаковок розчинної кави на суму 23 грн.20 коп., З пачки пельменів на суму 26 грн.50 коп., З кг ковбаси вартістю 72 грн., 2.5 кг печива на суму 74 грн.25 коп., 58 плиток різного виду шоколадок на суму 445 грн.90 коп., 5 пачок чаю на суму 30 грн., 4 банки кави на суму 57 грн.20 коп., 2 банки тушонки на суму 30 грн., З оселедці вартістю 21 грн., 7 пачок майонезу на суму 45 грн., печиво в кількості 15 штук на суму 40 грн.50 коп.. запаковане куряче стегенце вартістю 15 грн., 700 гр. копченого сала вартістю 41 грн.30 коп., 500 гр. ковбаси вартістю 19 грн. 50 коп., 6 банок рибних консерви на суму 48 грн.60 коп., 20 шоколадних батончиків на суму 66 грн., 1 кг 300 гр. цукерок різного сорту на суму 45 грн., 50 коп., 5 пачок масла на суму 81 грн.80 коп., а всього на загальну суму 1552 грн.85 коп.

3) 2 грудня 2013 року близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_13 , перебуваючи біля приміщення магазину "Пролісок", що знаходиться в м.Старокостянтинові по вул.К.Острозького, 26, таємно викрав велосипед марки "Ангер" вартістю 650 грн., який належав потерпілому ОСОБА_19 .

4) В ніч на 10 січня 2014 року обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , за попередньою змовою між собою, шляхом пошкодження даху, проникли в приміщення гаражу № НОМЕР_1 , що знаходиться на території гаражного кооперативу "Автомобіліст" по вул.Миру в м.Старокостянтинові і належить потерпілому ОСОБА_15 , звідки таємно викрали електропилу вартістю 1200 грн., перфоратор вартістю 1150 грн., кутову шліфувальну машинку вартістю 325 грн., викрутку вартістю 18 грн., набір шестигранних ключів вартістю 36 грн., набір ріжкових ключів вартістю 158 грн., ключ балонний вартістю 63 грн., електродриль вартістю 1178 грн., ящик для інструментів вартістю 242 грн., а всього на суму 4370 грн.

5) В ніч на 9 лютого 2014 року обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , за попередньою змовою між собою, шляхом пошкодження даху, проникли в приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", що знаходиться в АДРЕСА_3 , і належить потерпілій ОСОБА_20 , звідки таємно викрали: 9 тюбиків зубної пасти на суму 40 грн.50 коп., 6 кусків мила на суму 12 грн., 9 пачок прального порошку на суму 67 грн.50 коп., 4 упаковки рідкого мила на суму 32 грн., 20 пачок чіпсів на суму 60 грн., 27 рибних консервів на суму 255 грн.50 коп.,5 банок паштету на суму 45 грн., 15 пачок майонезу на суму 64 грн.50 коп., 14 пачок кофе на суму 199 грн., 25 пачок перцю на суму 87 грн.50 коп., 20 пачок різних приправ на суму 77 грн.50 коп., 10 пачок дріжджів на суму 20 грн., 5 банок слабоалкогольного напою на суму 34 грн.50 коп., 56 плиток різного шоколаду на суму 339 грн.30 коп., одну упаковку цукерок вартістю 12 грн., 5 банок тушонки на суму 83 грн.50 коп., 2 курячі стегенця на суму 24 грн., 2 оселедці на суму 30 грн., 4 упаковки сиру на суму 36 грн., 2 батони ковбаси на суму 45 грн., а всього на суму 1565 грн.30 коп.

6) В ніч на 21 лютого 2014 року обвинувачені ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , за попередньою змовою між собою, шляхом пошкодження врізного замка на дверях, проникли в приміщення магазину " ІНФОРМАЦІЯ_5 ", що знаходиться в АДРЕСА_1 , і на правах оренди перебував у користуванні потерпілої ОСОБА_17 , звідки таємно викрали: 4 упаковки миючого засобу на суму 34 грн., 5 пачок прального порошку на суму 85 грн., 25 упаковок прокладок на суму 450 грн., 5 пляшок солодкої води на суму 45 грн., 28 пляшок пива на суму 328 грн., 5 пачок сухариків на суму 27 грн. 50 коп., 2 упаковки риби на суму 90 грн., гранат в кількості 4 шт. на суму 56 грн., 36 пляшок олії на суму 607 грн., 15 банок рибних консервів на суму 167 грн.50 коп., 14 пакетів майонезу на суму 106 грн., 10 пляшок напою на суму 250 грн., 5 банок гірчиці на суму 22 грн., З банки хрону на суму 16 грн.50 коп., 16 пачок томатної пасти на суму 150 грн., 5 банок оливок на суму 45 грн., 2 банки грибів на суму 30 грн., 25 банок тушонки на суму 580 грн., 5 банок згущеного молока на суму 50 грн., 7 пачок чаю на суму 98 грн., 10 упаковок кофе на суму 697 грн., 5 плиток шоколаду на суму 50 грн., 5 упаковок твердого сиру на суму 97 грн.50 коп., 2 пачки масла на суму 64 грн., 5 кг м`ясного рулету на суму 342 грн.50 коп., 5.5 кг копченого сала на суму 302 грн. 50 коп., 5 кг 180 гр. різного сорту ковбаси на суму 288 грн.20 коп., 6 упаковок рису на суму 68 грн., 7 упаковок вермішелі на суму 49 грн., пару господарських рукавичок вартістю 5 грн.50 коп., 2.5 кг балику на суму 162 грн.50 коп., 2 кг курячого балику на суму 120 грн., 2 кг копченої риби на суму 170 грн. та гроші в сумі 300 грн., а всього на суму 5954 грн. 70 коп.

7) 21 лютого 2014 року обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_21 домовились між собою заволодіти грошовою виручкою продовольчого магазину " ІНФОРМАЦІЯ_6 ", що знаходиться в АДРЕСА_4 і перебував в оренді потерпілої ОСОБА_16 . З цією метою вони, озброївшись предметом схожим на пістолет та заготовивши маски на обличчя, увечері прийшли до магазину, де стали чекати зручний момент коли в приміщенні не буде покупців.

Близько 21 години 32 хвилин обвинувачені, перед тим як увійти в магазин, оділи на голови маски, щоб не бути впізнаними, і, шляхом вільного доступу, з метою вчинення розбою, проникли в приміщення магазину. Там вони, діючи згідно з розподіленням ролей як співвиконавці, одразу ж напали на потерпілу ОСОБА_16 та, погрожуючи предметом схожим на пістолет, який вона сприймала як вогнепальну зброю і реальну загрозу життю, заволоділи грошима в сумі 4 531 грн. 35 коп.

8) В один із днів лютого 2014 року обвинувачений ОСОБА_9 за невстановлених досудовим слідством обставин, на порушення п.9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року №576 та п.2.3.2 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21 серпня 1998 року №622, без відповідного дозволу, незаконно придбав і переніс до місця свого проживання обріз мисливської одноствольної гладкоствольної куркової рушниці 16 калібру, моделі "ЗК", № НОМЕР_2 , який придатний до проведення пострілів боєприпасами аналогічного калібру, де незаконно зберігав.

23 лютого 2014 року близько 23 години ОСОБА_9 по місцю свого проживання під час необережного поводження з вказаним обрізом здійснив постріл, внаслідок чого заподіяв своїй співмешканці тілесні ушкодження. Після цієї події він викинув даний обріз парку, що знаходиться за будинком АДРЕСА_5 .

17 березня 2014 року працівники міліції під час огляду території парку виявили та вилучили вказаний обріз.

9) Обвинувачений ОСОБА_13 , достовірно знаючи про те, що на підставі постанови Старокостянтинівського райсуду від 28 січня 2014 року щодо нього встановлений адміністративний нагляд, яким заборонено йому залишати постійне місце проживання, зокрема квартиру АДРЕСА_6 , з 22 години вечора по 6 годину ранку, та виїжджати в особистих справах за межі Старокостянтинівського району без відповідного дозволу посадових осіб Старокостянтинівського РВ УМВС України в Хмельницькій області, 9 лютого 2014 року в заборонений час умисно залишив місце проживання і разом з обвинуваченим ОСОБА_9 скоїли крадіжку з магазину.

Крім того, 27 лютого 2014 року ОСОБА_13 , з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно залишив постійне місце свого проживання і виїхав спочатку в м.Київ, а потім в м.Черкаси, де знаходився до 5 травня 2014 року.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_11 , обвинувачений ОСОБА_10 , подали апеляційні скарги.

Так, у поданих апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник адвокат ОСОБА_11 просять оскаржуваний вирок змінити, пом`якшивши покарання ОСОБА_9 за ч.3 ст.187 КК України із застосуванням ст.69 КК України, і за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком не більше 6 років.

Свої вимоги апелянти обґрунтовують повним визнанням вини обвинуваченого у скоєному, щиросердним розкаянням, активним сприянням слідству у розкритті злочинів, відсутністю жодних претензій у потерпілої ОСОБА_16 до ОСОБА_9 .

Звертають увагу на той факт, що пістолет, з яким відбулося проникнення обвинуваченого в магазин, був іграшковий, і з допомогою нього жодної шкоди будь-чиєму життю чи здоров`ю спричинити не можливо.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить оскаржуваний вирок щодо нього за ч.3 ст.187 КК України змінити із застосуванням положень ст.69 КК України та звільнити його від покарання у виді конфіскації ? частини належного йому майна, а також зменшити суму відшкодування потерпілій ОСОБА_16 матеріальної шкоди до 4 000 грн.

Свої вимоги аргументує тим, що він на даний час повністю визнав свою вину та щиро кається у скоєному, вчинив злочин у зв`язку із скрутним матеріальним становищем в якому опинився, адже до таких дій його підштовхнула важка хвороба матері, яка потребує значних коштів на лікування нирки та хвороба його сестри, яка втратила ногу і потребує стороннього догляду.

Звертає увагу на повному відшкодуванні ним завданої шкоди потерпілій ОСОБА_16 , яка жодних претензій до нього не має.

Стверджує апелянт і про те, що судом при призначенні покарання за ч.3 ст.187 КК України не взято до уваги, поряд з вищевикладеним, ще й те, що на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина, яка фактично буде рости та виховуватися без батька, а також його позитивну характеристику за місцем проживання.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо змісту судового рішення з коротким викладом суті вимог апеляційних скарг, пояснення обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_22 та їх захисників на підтримку поданих апеляційних скарг з підстав наведених у ній, думку прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення та відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг процесуальних опонентів, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, надавши обвинуваченим можливість виступу в судових дебатах та останньому слові, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.404 КПК України апеляційний суд перевіряє рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог тільки, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Враховуючи те, що ніким із учасників судового провадження юридична кваліфікація, в тому числі фактичні обставини інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, та ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, не оспорюються, колегія суддів апеляційного суду не входить в обговорення доведеності вини обвинувачених за вказаними злочинами.

Разом з тим, у поданих апеляційних скаргах оспорюється суворість призначеного обвинуваченим покарання за ч.3 ст.187 КК України та ставляться вимоги про його пом`якшення із застосуванням положень ст.69 КК України.

Згідно ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника, колегія суддів не вбачає підстав для їх задоволення, а саме пом`якшення обвинуваченому основного покарання за ч.3 ст.187 КК України із врахуванням положень ст.69 КК України, оскільки покарання ОСОБА_9 , належним чином судом мотивоване, з врахуванням вимог ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами, внесеними Постановами № 18 від 10 грудня 2004 року і № 8 від 12 червня 2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Зокрема, суд першої інстанції, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , врахував конкретні обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості злочинів, характер і ступінь їхньої суспільної небезпеки, сукупність всіх даних, які характеризують його особу, в тому числі й ті, на які посилається обвинувачений та його захисник у поданих апеляційних скаргах, та призначив необхідне та достатнє покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Доводи сторони захисту про неврахування судом при призначенні ОСОБА_9 покарання за ч.3 ст.187 КК України, ряду пом`якшуючих обставин, які, на їх думку, давали підстави для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, є безпідставними, оскільки застосування при призначенні покарання положень ст.69 КК України можливе за наявності не лише ряду обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, але й з урахуванням особи винного, тобто його характеризуючих даних.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 в короткий проміжок часу вчинив ряд злочинів, які характеризуються високим ступенем суспільної небезпечності, раніше судимий та перебуває під адміністративним наглядом, що свідчить про стійку злочинну спрямованість обвинуваченого та небажання ставати на шлях виправлення, оскільки вчинення нових злочинів особою раніше судимою, в тому числі корисливо-насильницьких злочинів, свідчить про не усвідомлення останнім суспільної небезпеки вчинених ним діянь, що виключає можливість застосувати до ОСОБА_9 положення ст.69 КК України.

Згідно ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції цих вимог закону не порушив і призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_9 з додержанням вимог Кримінального кодексу України.

Наявність ряду пом`якшуючих обставин, визначених судом, та позитивної характеристики обвинуваченого, дали підстави місцевому суду призначити ОСОБА_9 покарання наближене до мінімальної межі, передбаченої в санкції ч.3 ст.187 КК України.

В той же час, ті обставини, що ОСОБА_9 визнав вину, сприяв розкриттю злочину та відшкодував спричинені злочином збитки, в даному випадку не є підставою для призначення більш м`якого покарання, оскільки це не спростовує встановлених судом обставин і висновків щодо тяжкості вчиненого злочину та не дає підстав вважати, що виправлення обвинуваченого можливе саме за таких обставин.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_9 та безпідставність доводів апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника з приводу невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

В той же час, перевіряючи законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції в межах вимог апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , в частині міри основного покарання за ч.3 ст.187 КК України, колегія суддів вважає за можливе їх частково задовольнити, так як призначене покарання обвинуваченому за своїм розміром являється несправедливим внаслідок його надмірної суворості.

Так, виходячи з положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації.

Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого злочину.

Призначаючи ОСОБА_10 основне покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, у виді позбавлення волі строком на 9 років, місцевий суд, як вбачається із змісту вироку, послався на тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, ступінь участі і роль у скоєному злочині та наявність обтяжуючої покарання обставини рецидиву злочинів.

Дані обставини дали підстави місцевому суду призначити обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі, з яким погоджується колегія суддів, вважаючи, що саме такий вид покарання буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_10 і попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з цим, з урахуванням фактичних обставин вчиненого злочину, важких сімейних обставин обвинуваченого, зокрема, важких хвороб його матері та сестри, щирого каяття у скоєному, відшкодування заподіяної шкоди потерпілій ОСОБА_16 та відсутність у останньої жодних претензій до нього, позитивної характеристики за місцем проживання, наявності на утриманні неповнолітніх дітей, позиції потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого, приймаючи до уваги один епізод суспільно-небезпечного діяння обвинуваченого, враховуючи, що ініціатором цього злочину був ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_10 основне покарання у виді 9 років позбавлення волі, яке за своїм розміром є наближеним до верхньої межі покарання, передбаченого в санкції статті інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, є надмірно суворим та фактично не обґрунтованим.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Згідно ч.2 ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне вирок місцевого суду в цій частині змінити, пом`якшивши ОСОБА_10 строк призначеного основного покарання в межах санкції ч.3 ст.187 КК України.

Що стосується інших апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_10 , а саме в частині скасування додаткового покарання у виді конфіскації ? майна, крім житла, та зменшення суми відшкодування матеріальної шкоди потерпілій ОСОБА_16 , то вони, на переконання колегії суддів, є безпідставними.

Так, частиною 1 ст. 128 КПК України передбачено право особи, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, на її відшкодування, пред`явивши у встановленому законом порядку цивільний позов до особи, яка її заподіяла.

В ч.1 ст. 1166 ЦК України зазначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Якщо ж майнову шкоду потерпілому було завдано спільно кількома особами, то вона відшкодовується у солідарному порядку, у відповідності до положень ст.1190 ЦК України.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, фактичні обставини якого не оспорюються сторонами провадження, обвинуваченні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 21 лютого 2014 року вчинили, за попередньою змовою, розбійний напад, з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_16 , шляхом проникнення в приміщення, в ході якого було привласнено ними грошову виручку продовольчого магазину «Рябина» у сумі 4 531 грн. 35 коп.

Вказана вище сума і була стягнута судом з обвинувачених на користь потерпілої у солідарному порядку, в рахунок відшкодування заподіяної злочинними діями майнової шкоди.

Статтями 51 і 52 КК України встановлено, що одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчиненні злочинів, є конфіскація майна.

Відповідно до статті 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині КК України.

Під користю (корисливими спонуканнями, корисливим мотивом) у чинному законодавстві про кримінальну відповідальність розуміється бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину матеріальні блага для себе чи інших осіб, одержати або зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат, досягти іншої матеріальної вигоди.

Санкцією ч.3 статті 187 КК України, за якою засуджений ОСОБА_10 , передбачено обов`язкове застосування до винної особи додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Незастосування такої міри покарання можливе лише за умов, передбачених ч.2 ст.69 КК України.

Вчинення ж ОСОБА_10 найбільш суспільно-небезпечного корисливо-насильницького злочину (розбою), за викладених у вироку обставин, що посягнуло на право власності й особу потерпілої ОСОБА_16 (її життя і здоров`я), яке визнається найвищою соціальною цінністю в Україні, та наявність такої обтяжуючої покарання обставини, як рецидив злочину, не дають колегії суддів підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 від призначеного додаткового покарання у виді конфіскації майна.

У зв`язку з наведеним, керуючись ст.ст.407, 408, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 березня 2015 року щодо ОСОБА_10 в частині призначеного основного покарання змінити.

Пом`якшити ОСОБА_10 призначене судом першої інстанції основне покарання за ч.3 ст.187 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі.

В решті цей вирок залишити без зміни.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими які тримаються під вартою в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2