Справа № 741/395/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/702/2015
Категорія - ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 4 лютого 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000048, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 23 червня 2015 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, раніше не судимого

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Носівського районного суду Чернігівської області від 23 червня 2015 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу зі змісту якої вбачається, що ним фактично ставиться питання про зміну вироку та перекваліфікації його дій з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що тілесні ушкодження він заподіював ОСОБА_9 в ході сварки, на ґрунті неприязних відносин, пов`язаних з тим, що потерпілий постійно безпричинно бив обвинуваченого та його матір, кричав на сестру. При цьому стверджує, що у нього був відсутній умисел на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, а це сталося через його необережні дії у ході бійки. До того ж, згідно висновку експерта смерть потерпілого настала вранці наступного дня внаслідок механічної асфікції від аспірації (вдихання крові), тобто, на його думку, з причин неповідомлення потерпілим про своє погане самопочуття і в результаті неможливості надання йому, потерпілому, медичної допомоги. Оскільки після побиття ОСОБА_9 перейшовши з сіней, сидів в іншій кімнаті у кріслі і не скаржився на погане самопочуття, а візуально по зовнішньому виду потерпілого не було видно, що він отримав закриту внутрішню черепно- мозкову травму, яка вірогідніше за все могла виникнути унаслідок падіння потерпілого та від удару при цьому головою об поріг, а тому вважає, що не повинен нести відповідальність саме за ст.. 121 КК україни..

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу прокурор Носівського району ОСОБА_10 просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення з підстав її необґрунтованості.

Суд першої інстанції встановив, що 3 лютого 2015 року близько 20 години ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння та знаходився по місцю свого проживання у будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_9 в ході сварки, усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, умисно завдав не менше 11 ударів кулаками та ногами в область обличчя та тулуба потерпілого, заподіявши тілесне ушкодження у вигляді закритої внутрішньочерепної травми (множинних забоїв м`яких тканин ділянки обличчя, саден, синців забитих ран ділянки обличчя, крововиливів в м`які тканини волосяної частини голови, багато фрагментарних переломів кісток носу, переломів лівого та правого латерального хряща носу та хряща носової перетинки, множинних ушкоджень слизової оболонки, порожнини носу, травматичний набряк головного мозку). Зазначені ушкодження, які ускладнились травматичним набряком головного мозку та механічною асфіксією в результаті носової кровотечі, мають ознаки тяжкого ступеню тілесних ушкоджень, як таких, що в своєму перебігу спричинили смерть потерпілого ОСОБА_9 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 29 від 23 березня 2015 року безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 стала механічна асфіксія від аспірації (вдихання) рідкої крові внаслідок закритої черепно-мозкової травми. Ушкодження у вигляді закритої внутрішньочерепної травми перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який просив задовольнити його апеляційну скаргу перекваліфікувавши його дій, захисника ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора щодо необхідності залишення вироку без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Так, висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, зазначеного у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні суду першої інстанції свою провину у висунутому обвинуваченні визнав повністю, та пояснив, що 3 лютого 2015 року в ході сварки з ОСОБА_9 завдав останньому 3-4 удари кулаком по обличчю, а коли потерпілий впав, то він продовжував бити потерпілого ногами по голові, завдавши близько 4 ударів по обличчю та животу. Бив умисно, бо був п`яний, розумів, що б`є в життєво важливі органи.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 дав аналогічні пояснення, не заперечуючи факту нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, проте заперечив наявність в його діях умислу, направленого на заподіяння смерті потерпілому.

Встановлені судом обставин, щодо винуватості ОСОБА_8 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, крім показань самого ОСОБА_8 , щодо підтвердження останнього факту завдання ним ударів ОСОБА_9 , також підтверджується:

- даними протоколу слідчого експерименту та ілюстративною таблицею до нього від 12 лютого 2015 року, згідно якого ОСОБА_8 добровільно розповів про обставини побиття потерпілого ОСОБА_9 та показав на стажисту куди та як він завдавав ударів кулаками та носаками;

- висновком експерта № 29 від 25 березня 2015 року з якого вбачається, що тілесні ушкодження у вигляді внутрішньої закритої внутрішньо-черепної травми виникли не менш ніж одинадцяти дій;

Доводи обвинуваченого, про те що його дії слід кваліфікувати за ст. 128 КК України, як спричинення необережних тяжких тілесних ушкоджень, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими що спростовуються доказами, які були ретельно досліджені судом.

Так, ОСОБА_8 дав в суді першої інстанції детальні показання про механізму спричинення ним тілесних ушкоджень потерпілому. Його покази також підтверджуються даними слідчого експерименту за його участі.

Таким чином, механізм утворення ушкоджень, які мали місце у потерпілого ОСОБА_9 не суперечить способу їх спричинення, на які вказує обвинувачений.

Умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а із суб`єктивної - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК України).

Необережне тяжке тілесне ушкодження (ст. 128 КК України) характеризується аналогічними елементами об`єктивної сторони, а за суб`єктивною стороною проявляється в необережній формі вини у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості, визначення яких надано в ст. 25 КК України.

Отже, розмежування умисного протиправного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині (ст.121 КК України) і необережного заподіяння тяжких чи середньої тяжкості тілесних ушкоджень (ст. 128 КК України) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів.

Крім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, у тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених вище злочинах з матеріальним складом зумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 декілька разів вдарив потерпілого по обличчю, а коли останній впав, то продовжив наносити удари по обличчю та животу.

Тілесні ушкодження, згідно висновку судово-медичної експертизи, отримані потерпілим, які ускладнились травматичним набряком головного мозку та механічною асфіксією в результаті носової кровотечі, мають ознаки тяжкого ступеню тілесних ушкоджень, як таких, що в своєму перебігу спричинили смерть потерпілого ОСОБА_9 , а ушкодження у вигляді закритої внутрішньочерепної травми перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого.

Таким чином, за встановлених судом фактичних обставинах, дії ОСОБА_8 мали активний характер, були протиправними, між цими діями і їх наслідками існував прямий причинний зв`язок, а самі наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого були спричинені потерпілому шляхом завдання обвинуваченим ударів. Сила ударів, їх спрямування та локалізація свідчать про те, що ОСОБА_8 об`єктивно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у вигляді спричинення будь-якої за тяжкістю шкоди здоров`ю потерпілому, хоча й не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде шкода. Тобто, він діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, за яким, незалежно від того, чи є такий умисел прямим або непрямим, настає відповідальність за фактично спричинену шкоду - у даному випадку за умисне заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, які в своєму перебігу спричинили смерть останнього.

Враховуючи силу нанесених ударів кулаками та ногами, місце їх нанесення - голова потерпілого та тулуб, їх наслідки закрита внутрішньочерепна травма (множинні забої м`яких тканин ділянок обличчя, садна, синці забитих ран ділянок обличчя, крововиливи в м`які тканини волосяної частини голови, багато фрагментарних переломів кісток носу, перелом лівого та правого латерального хряща носу та хряща носової перетинки, множинні ушкодження слизової оболонки, порожнини носу, травматичний набряк головного мозку), яка ускладнилася травматичним набряком головного мозку та механічною асфіксією в результаті носової кровотечі тобто, тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, неможна стверджувати про необережність скоєного кримінального правопорушення.

Даних про те, що потерпілий міг отримати тілесні ушкодження при інших обставинах, або при падінні з висоти власного зросту по кримінальному провадженню не встановлено.

Доводи апелянта про те, що смерть потерпілого ОСОБА_9 настала тільки зранку, тобто, на наступний день у результаті механічної асфіксії від аспірації ( вдихання ) рідкої крові, є непереконливими, з огляду на висновок експерта про можливість залишатись живим після отриманого комплексу тілесних ушкоджень протягом короткого проміжку часу, який обчислюється кількома хвилинами.

Оцінивши докази у їх сукупності, суд вірно дійшов висновку щодо доведеності вини ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, як спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, суд вірно врахував ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, відносини, які склалися між потерпілим та обвинуваченим, дані про його особу характеристики за місцем проживання, його вік, стан здоров`я, сімейне положення, поведінку, яка передувала вчиненню злочину. Прийняв до уваги обставини, які пом`якшують покарання та обтяжують покарання.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальних строку, передбаченого санкцією частини статті, інкримінованої ОСОБА_8 , відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 23 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4