Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/1136/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.12.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Кіровограді кримінальне провадження №0000315 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Голованівського районного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2015 року яким,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розкішне, українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, розлучений, не працює, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , раніше судимого,

- 17.08.1981 року Голованівським районним судом по ч.2 ст.141, ч.2 ст.142, ст. 42 КК УРСР на 5 років позбавлення волі, звільнений 19.07.1986 р по закінченню строку;

- 20.02.1987 року Голованівським районним судом по ч.3 ст.140 КК УРСР на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 29.07.1989 р по закінченню строку;

- 28.01.1991 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області по ст. 17, ч. 3 ст. 215-3, ч.2 ст.215-3, ч.2 ст.140, ст.42 КК УРСР на 5 років позбавлення волі, звільнений 08.07.1995 року по закінченню строку;

- 30.01.1997 року Голованівським районним судом по ч.2 ст.196-1 КК України на 1 рік позбавлення волі, 06.02.1997 року арештований за новий злочин ;

- 14.04.1997 року Вільшанським районним судом по ч.2 ст.140, ст.42 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 11.09.1998 року на підставі ст.3 Закону України «Про амністію» від 24.07.1998 року;

- 12.07.1999 року Голованівським районним судом по ч.1 ст.89, ч. 3 ст.81, ч.2 ст.141, ст.42 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільнений 24.04.2003 року по закінченню строку;

- 04.08.2003 року Голованівським районним судом по ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення

волі, звільнений умовно достроково 05.08.2005 року з невідбутим строком 9 місяців 13 днів на підставі постанови Олександрівського районного суду Кіровоградської області у відповідності до ст.81 КК України;

- 27.10.2006 року Голованівським районним судом по ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, ст. 395, ст.70 КК України на 3 роки 3 місяці позбавлення волі, дані про звільнення відсутні;

- 06.08.2010 року Голованівським районним судом по ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільнений 18.05.2012 року по закінченню строку;

- 18.02.2013 року Голованівським районним судом по ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 4 місяці позбавлення волі, звільнений 17.12.2014 року умовно достроково на 11 місяців 29 днів згідно ст.81 КК України на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Кіровоград від 09.12.2014 року.

засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання призначене вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 18.02.2013 року і остаточно призначено 3 роки 5 місяців позбавлення волі.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що 22 червня 2015 року близько 03 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання в житловому будинку АДРЕСА_2 , де у нього повторно виник корисливий умисел, направлений на таємне викрадення майна з домоволодіння ОСОБА_9 .

Так, о 03 год. 20 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою реалізації умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу пройшов на територію домоволодіння потерпілої, розташованого по АДРЕСА_3 , відкрив вхідні двері хліва, які не були зачинені на замикаючі пристрої, проник до приміщення , таємно викрав і обернув на свою користь два мішки, заповнених висівкою пшениці ,загальною вагою 58 кілограмів. Відповідно до висновку експертизи від 23.06.2015 року вартість 1 кг висівки становить 2 гривні 50 копійок, одного мішка 2 гривні 40 копійок, тобто вартість 58 кг висівки становить 145 грн , вартість двох мішків становить 4 гривні 80 копійок, а всього ОСОБА_6 таємно викрав та обернув на свою користь майно, що належить ОСОБА_9 , на загальну суму 149 грн 80 коп, внаслідок чого заподіяв потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, 22 червня 2015 року близько 04 години 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_2 , де у нього повторно виник корисливий умисел, направлений на таємне викрадення домашньої птиці з приміщення курника, розташованого на території домоволодіння ОСОБА_10 .

Біля 05 години обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою реалізації умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, діючи з прямим умислом з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, через неогороджену частину домоволодіння , зі сторони присадибної ділянки пройшов на територію домоволодіння ОСОБА_10 , розташованого по АДРЕСА_4 , де шляхом поштовху зірвав металеву скобу навісного замка, відкрив вхідні двері курника , проник до приміщення, таємно викрав і обернув на свою користь вісім курок однорічного віку, вартість яких відповідно до висновку експертизи від 23.06.2015 року становить 80 гривень за одну курку,а всього таємно викрав майно , що належить ОСОБА_10 , на загальну суму 640 гривень, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляції обвинувачений просить пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання, а також врахувати те, що визнав свою вину у вченому правопорушенні у повному обсязі, сприяв слідству, щиро розкаявся, має на утриманні хвору матір 1939 року народження.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, про залишення вироку районного суду без зміни, а апеляційної скарги обвинуваченого без задоволення, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні вимоги і просили їх задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Розглянувши справу в межах поданих апеляцій, в яких не оспорюються фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого, встановлено, що викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказах, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам справи, і яким суд першої інстанції дав правильну та об`єктивну оцінку.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, що у повному обсязі підтверджується дослідженими під час судового слідства доказами, які учасниками кримінального провадження не оскаржуються.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування судового рішення, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував вимоги статей 50, 65 КК України, щодо яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, а при його призначенні суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував тяжкість кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином.

Характеризуючи особу обвинуваченого, районний суд прийняв до уваги, що ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку, правопорушення вчинено в період умовно-дострокового звільнення, матеріальні збитки потерпілій ОСОБА_9 не відшкодовано.

Обставинами, що пом`якшують покарання правильно визнано щире каяття, часткове відшкодування збитків.

Обставиною, що обтяжує покарання судом визнано скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення та перевиховання ОСОБА_6 лише за умови його ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у межах санкції статті обвинувачення, з урахуванням положень ст..71 КК України, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, перевиховання та профілактики вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вказане покарання, на думку колегії суддів, є виваженим. Підстави для застосування ст..69, 75 КК України не вбачаються.

Апеляційні доводи обвинуваченого стосовно не врахування при призначенні покарання судом першої інстанції пом`якшуючих обставин, а саме: визнання своєї вини, сприяння слідству та щире каяття колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки дані пом`якшуючі обставини були враховані районним судом при призначенні ОСОБА_6 покарання, що підтверджується вироком суду, а тому воно є виваженим, обґрунтованим та відповідає цілям покарання.

Твердження обвинуваченого про те, що на його утриманні перебуває хвора матір 1939 року народження, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки даний факт жодним чином не підтверджується матеріалами кримінального провадження і не зменшує суспільну небезпечність вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення.
За таких обставин, апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Голованівського районного суду Кіровоградської області від 30 вересня 2015 року, стосовно ОСОБА_6 засудженого за ч.3 ст.185 КК України без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4