УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про арешт майна
(заборона на використання та розпорядження майном)

м. Київ "18" липня 2014 р.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_3 , розглянувши клопотання про арешт майна (заборона на використання та розпорядження майном) в межах кримінального провадження №0000668 від 02.02.2012 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотання про арешт майна (заборона на використання та розпорядження майном).
Клопотання мотивоване тим, що з показань потерпілої ОСОБА_4 від 29.03.2013 року встановлено, що вона знайома та працювала з ОСОБА_5 з 2003 до 2008 року, який перебував у договірних стосунках з ТОВ "Авіаніка у якості агента з продажу авіаквитків або виконував окремі доручення.
22 вересня 2009 року ОСОБА_4 , як директор ТОВ "Авіаніка", уклала договір з адвокатом ОСОБА_6 (Договір про надання юридичного та консультаційного обслуговування, про надання правової допомоги та послуг адвоката). Договір був укладений для її участі у господарському спорі з авіакомпанією "Львівські Авіалінії". Як їй стало відомо з телефонних розмов з адвокатом ОСОБА_6 , приблизно у грудні 2009 року в її офісі з`явився ОСОБА_5 і його адвокат ОСОБА_7 і вимагав повернути йому гроші від імені групи постраждалих пасажирів, на що їм давалися відповіді в яких вказувалося, що необхідно юридичне обґрунтувати претензії та надати всі необхідні документи. Вони їх не надали.
У лютому 2010 року від ОСОБА_5 прийшов запит на адресу ОСОБА_6 про повернення грошей у сумі 8990 євро, нібито отримані ОСОБА_4 , як директором товариства. ОСОБА_6 ОСОБА_4 пояснила, що ніяких розписок не складала, договір між ТОВ "Авіаніка" та ОСОБА_5 на 2009 рік не укладався, коштів ніяких від ОСОБА_5 не отримувала, розписок про отримання коштів не підписувала.
Враховуючи, що ОСОБА_5 був тривалий проміжок часу вхожий до офісу ТОВ "Авіаніка", ОСОБА_4 розуміла, що він міг заволодіти аркушем паперу з її підписом або підробити її підпис та написав боргову розписку. ОСОБА_5 на підставі сфальшованої розписки склав та направив до Деснянського районного суду міста Києва позов з вимогою про стягнення з мене грошових коштів. Заочним рішенням вказаного суду 31 серпня 2010 року позов ОСОБА_8 задоволене та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 90 237,39 грн. та на відшкодування понесених судових витрат 1022 грн.
В основу заочного рішення по цивільній справі про стягнення з ОСОБА_4 грошових коштів покладена підроблена ОСОБА_5 розписка від 12.08.2008 року. На ІЖІвердження позиції ОСОБА_4 свідчить ряд проведених експертних досліджень, з яких випливає, що текст розписки та підпис від імені ОСОБА_4 ншсонаний не самою ОСОБА_4
05.04.2011 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-5640 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 коштів в розмірі 91 259,39 грн. Далі ОСОБА_5 звернувся з виконавчим листом до виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві де на підставі поданого виконавчого документу винесена відповідна постанова від 14.04.2011 року про відкриття виконавчого провадження та стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 коштів у розмірі 91 259,39 грн.
Показами свідка ОСОБА_9 встановлено, що в липні 2010 р. ОСОБА_5 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з ОСОБА_4 безпідставно набутого майна, зокрема, грошових коштів в розмірі 90 237,39 грн. На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_5 надав суду копію розписки отриманої нібито від ОСОБА_4 , про отримання нею від нього грошових коштів в розмірі 90237,39 грн. 31.08.2010р. Деснянським районним судом м. Києва винесено заочне рішення в якому зазначено, що в судовому засіданні при розгляді цивільної справи, судом було встановлено, що отримання ОСОБА_4 грошових коштів від ОСОБА_5 12.08.2009р. в розмірі 8 990,00 Євро, підтверджується розпискою. Таким чином, позов ОСОБА_5 задоволене в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 90 237,39 грн. ЗО квітня 2013р. ОСОБА_9 приймала участь в судовому засіданні, яке відбувалось в приміщенні Деснянського районного суду м. Києва, в якості представника ОСОБА_4 , при розгляді заяви про перегляд заочного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31.08.2010р. у зв`язку з ново виявленими обставинами. Права та законні інтереси ОСОБА_5 в судовому засіданні представляв адвокат ОСОБА_10 . В даному судовому засіданні при з`ясуванні наявності оригіналу розписки згідно якої ОСОБА_4 нібито отримала від ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 90 237,39 грн., ОСОБА_10 надав суду та ОСОБА_9 для огляду оригінал розписки в якій було написано: « ОСОБА_11 от лица директора фирмьі «Аеианика ООО» полупила от ОСОБА_12 (А УІА8УІТ) за вьілет его пассажиров НАР-С1ҐС 17 АУО 2009 г. 33 (тридцять три) подтвержденньїх пасажира 8990 Євро (лосем тьісч девятсот девяносто) Євро. В Случае не вьілета хотя бьі одного его пасе, обязуюсь компенсировать не дополученную прибьіль в раз мере 50 Євро за каждого пасе.», та зазначив, що дана розписка весь час знаходиться у нього на зберіганні, і дану розписку ніхто не приховує.
Згідно постанови ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 18.04.2011р. державним виконавцем ОСОБА_13 також накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_4 на праві власності. На даний час державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві ОСОБА_14 проводяться виконавчі дії спрямовані на реалізацію арештованого майна, а саме: приміщення гаражного боксу № НОМЕР_1 загальною площою 43, 1 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в ГБК «Вигуровщина».
Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно наданого Реєстраційною службою Головного управління юстиції в м. Києві, встановлено, що на теперішній час власником об`єкту нерухомості - гаражний бокс № НОМЕР_1 загальною площою 43, 1 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в ГБК «Вигуровщина» являється власністю гр-ки ОСОБА_4 .
Згідно висновку № 455/11-11 експертного дослідження за заявою ОСОБА_10 складеного від 31.01.2011 встановлено, що підпис від імені ОСОБА_4 під текстом розписки від 12.08.2009, складеної від імені ОСОБА_4 виконано самою ОСОБА_4 .
Згідно висновку спеціаліста № 64 від 08.11.2012 встановлено, що підпис який послужив оригіналом для копіювання підпису від імені ОСОБА_4 у копії розписки від імені ОСОБА_4 від 12.08.2009 виконаний ймовірно не ОСОБА_4 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_4 .
Під час досудового розслідування виникла необхідність у проведенні повторної почеркознавчої експертизи, з метою остаточного встановлення належності оригінальної розписки та підпису від імені ОСОБА_4 . На вимогу слідчого надати оригінал розписки, адвокат ОСОБА_5 - ОСОБА_10 відмовляється наддавати слідству оригінал боргової розписку мотивуючи тим, що йому не відомо де саме вона знаходиться, хоча за показами ОСОБА_9 ОСОБА_10 пред`являв вказаний оригінал розписки під час судового розгляду в Деснянському районному суді в м. Києві.
Виходячи з даних обставин, та сумнівів щодо належності підпису в оригінальній розписці складений нібито від імені самої ОСОБА_4 , слідство вважає, що необхідно призупинити виконавче провадження відкритого за рішенням Деснянського районного суду в м. Києві до проведення повторної почеркознавчої експертизи по оригіналу розписки.
Крім того, 17.06.2014 ОСОБА_4 звернулась з клопотанням до слідчого з проханням того звернутись із клопотанням до слідчого судді Дніпровського районного суду в м. Києві про заборону ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві вчиняти будь-які дії в порядку виконання заочного рішення Деснянського районного суду в м. Києві віз 31.08.2010 з майном, яка належить ОСОБА_4 , до вирішення по суті питань у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, однак дане майно не відповідає вказаним критеріям.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши слідчого, який не навів достатніх підстав для накладання арешту на майно, суд вважає, що клопотання є не обґрунтоване та не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_3 , про арешт майна (заборона на використання та розпорядження майном)- відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: