Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11/781/45/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.12.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_7 ,

засудженого: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_8 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2015 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоєгорівка Новоукраїнського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
24.07.2008 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 21.10.2008 року вирок скасовано за ч. 2 ст. 307 КК України - справу закрито. В частині ч. 1 ст. 309 КК України остаточно призначено покарання на 3 роки 2 місяці позбавлення волі. 11.02.2011 року постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда звільнений умовно-достроково з невідбутим строком покарання на 7 місяців 6 днів із встановленим адміністративним наглядом строком на 12 місяців, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена,
засуджено за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією всього належного йому майна.
Постановлено стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави судові витрати за проведення судових експертиз в розмірі 2942 (дві тисячі дев`ятсот сорок дві) грн. 40 коп.
Вирішено долю речових доказів по справі.

Вироком Новоукраїнського районного суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний із проникненням в сховище.
Злочин вчинено за наступних обставин.
09 травня 2012 року близько 00:50 год. ОСОБА_8 з метою таємного викрадення чужого майна, діючи з корисливим мотивом, через огорожу проник на територію подвір`я домоволодіння потерпілого ОСОБА_9 , що розташоване по АДРЕСА_2 , підійшовши до автомобіля ВАЗ -2103 синього кольору, р.н.з. НОМЕР_1 , що належить потерпілому, відкрив задні дверцята, які не були замкнені та викрав із заднього сидіння два поліпропіленові мішки білого кольору, які до половини були наповнені сипучою речовиною - зерном ячменю вагою 25 кг та кукурудзяною крупою, вагою 20 кг, які підсудній прийняв за цукор, та направився до хвіртки з метою покинути подвір`я і розпорядитися викраденим майном, але в цей час був помічений господарем будинку, який, намагаючись припинити протиправні дії підсудного, підійшов до нього і вирвав у нього з рук мішок з кукурудзяною крупою, та, здійснюючи захист свого майна, замахнувся на нього дерев`яною табуреткою. В цей час, з метою утримання викраденого майна, ОСОБА_8 вибив у нього з рук табуретку, після чого шляхом застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, за допомогою металевого предмета (фомки) наніс потерпілому ОСОБА_9 три удари, один з який прийшовся в ділянку голови справа, інші два удари в ділянку лівої руки в момент, коли потерпілий намагався прикрити руками голову. Внаслідок заподіяних ударів потерпілому були спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки голови праворуч, крововиливу правої скроневої ділянки, садна ділянки лівого ліктьового суглобу і чола праворуч, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, після чого ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу та бажаючи завершити свій намір на заволодіння майном потерпілого, переконавшись в тому, що потерпілий не чинить йому опору та не перешкоджає йому, заволодів його майном, перекинувши мішок, в якому було 25 кг зерна ячменю вартістю 1,50 грн. за 1 кг через паркан та зник в невідомому напрямку, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши збитки на загальну суму 37,5 гривень.
У своїй апеляції засуджений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, постановити новий вирок, яким перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 186 КК України і призначити покарання із застосуванням ст. 75 КК України, не пов`язане з позбавленням волі.

Обгрунтовує свої доводи тим, що судом не в достатній мірі враховано, що речовий доказ (фомка), яку сторона обвинувачення надала суду для огляду на може бути прийнятий як належний доказ, оскільки вона вважається втраченою, металевий предмет незрозумілого походження суттєво відрізняється за розмірами від описаного слідчим речового доказу. Крім того, даний речовий доказ не містить слідів злочину.

Також, судом не враховано, що потерпілий намагався нанести йому удар табуретом, він захищався внаслідок чого у потерпілого могли виникнути тілесні ушкодження. Вказує, що фомки у нього не було, і цей речовий доказ безпідставно долучений до матеріалів справи.

Судом першої інстанції проігноровано вказівку апеляційного суду про необхідність дослідження усіх речових доказів, зокрема табуретку на якій могла залишитися кров потерпілого.

Крім того, покази потерпілого та його дружини є суперечливими, проте судом не дано належну оцінку цим показанням. Стороною обвинувачення не було доведено об`єктивної сторони злочину.

Вказує, що у потерпілого ОСОБА_9 є легкі тілесні ушкодження, які він отримав під час бійки, але після того, як він вже здійснив крадіжку, перекинув мішок через хвіртку та після цього був викритий, за таких обставин його дії неправильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 187 КК України.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, засудженого ОСОБА_8 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в його інтересах, які підтримали доводи апеляції, дослідивши матеріали кримінальної справи, зваживши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Викладені у вироку висновки про винність ОСОБА_8 у вчинені злочину за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав всебічну, повну та об`єктивну оцінку.

Так, під час розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_8 винним себе визнав частково, при цьому пояснив що не мав наміру вчиняти розбійний напад на потерпілого із метою заволодіння його майном, а мав умисел на таємне викрадення чужого майна. Після викриття його потерпілим продовжив свій злочинний умисел як відкрите викрадення чужого майна.
09 травня 2012 року після опівночі він проходив по вул. Нижчевокзальній м. Новоукраїнка і помітив на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 легковий автомобіль, й так як ніч була місячна і було видно на достатню відстань, то він помітив скрізь віконне скло автомобіля мішки, у зв`язку з чим у нього виник умисел на їх викрадення. Оскільки була ніч і поряд нікого із сторонніх осіб не було, у нього був умисел вчинити крадіжку, тобто таємне викрадення майна. Йому було відомо, хто проживає у вказаному домоволодінні, й що господар цього домоволодіння торгує цукром на ринку, отже він вважав, що в цих мішках знаходиться цукор, а тому з корисливим мотивом на протиправне заволодіння чужим майном, маючи на меті вчинити крадіжку чужого майна, переліз через паркан на подвір`я, підійшов до автомобіля, звідки через незачинені двері витягнув два мішки, які були до половини наповнені сипучою речовиною. Коли він перекинув один мішок через паркан, то в цей час відчув удар по правому стегну, коли повернувся, то побачив біля себе господаря потерпілого ОСОБА_9 , в якого в руках була дерев`яна табуретка, якою він замахувався на нього. Прагнучи уникнути удару табуреткою він, підсудній, намагався втекти, але потерпілий продовжував замахуватися на нього табуреткою. Він кілька разів відштовхував потерпілого від себе руками і коли звільнився від нього, то переліз через паркан, забрав мішок, який вже знаходився поза подвір`ям потерпілого, й повернувся до свого помешкання разом з цим мішком. Пояснив, що умисних ударів потерпілому він не наносив, а лише намагався уникнути ударів табуреткою, у зв`язку з чим відштовхував потерпілого руками, в той час, коли потерпілий замахувався на нього табуреткою, жодного металевого предмету фомки у нього, підсудного, із собою не було, він був одягнений у спортивний одяг із короткими рукавами, в якому неможливо сховати фомку. Звідки у потерпілого виникли тілесні ушкодження йому невідомо, висловив припущення, що ці ушкодження могли виникнути в результаті того, що йому на голову падала дерев`яна табуретка в той час, коли він відштовхував потерпілого від себе руками, хоча він і не бачив як табуретка падала йому на голову і йому здається, що табуретка весь час знаходилась у потерпілого в руках.
В цей день він не вживав алкогольні напої, після його затримання через кілька годин лікарі його не освідчували на факт перебування у стані сп`яніння.
Вказав, що обвинувачення по ч. 3 ст. 187 КК не відповідає його діям, просить перекваліфікувати на ч. 3 ст. 186 КК. Стверджує, що працівники міліції незаконно провели розслідування, протиправно проникли у домоволодіння, в якому він проживав разом із своєю троюрідною сестрою свідком ОСОБА_10 , звідки вилучили викрадений мішок, а також дерев`яну палицю, яка була визнана речовим доказом. Речовий доказ металева палиця (фомка), на думку підсудного, йому не належить, вона була долучена до матеріалів справи і визнана речовим доказом пізніше, оглянутий в судовому засіданні речовий доказ фомка не є тим металевим предметом, який визнавався речовим доказом у справі, на ній відсутні сліди злочину відсутні його відбитки пальців чи слідки крові потерпілого. Погодився з тим, що параметри і розміри фомки відповідають характеристикам, зазначеним у постанові про визнання її речовим доказом.
Під час досудового розслідування він не підписував протоколів допиту його як підозрюваного чи обвинуваченого, вважає матеріали справи сфабрикованими, а підписи від його імені вчинені іншими особами. З приводу незаконних методів досудового розслідування та вчинення на нього тиску і погроз він подавав скарги, проте йому було безпідставно відмовлено у задоволенні скарг. Крім того погодився із позицією свого захисника та наполягає на виключенні з числа доказів у справі висновку додаткової судмедекспертизи потерпілого ОСОБА_9 з тих підстав, що вона проведена через значний проміжок часу після першої судмедекспертизи, проводилась безпідставно, і скопійована з обвинувального висновку, також просить не визнавати як доказ протокол відтворення обстановки та обставин події за участю потерпілого у зв`язку з тим, що відтворення проводилось у денний час, а вчинена ним крадіжка мала місце вночі. Також заперечує проти визнання допустимим доказом протоколу пред`явлення його для впізнання, оскільки особи, які пред`являлись разом з ним для впізнання, мали суттєві відмінності з ним, оскільки у нього відсутнє ліве око.
Щиро розкаявся у вчиненні крадіжки майна потерпілого, вибачився перед ним, просив перекваліфікувати його дії та суворо не карати.
Незважаючи на часткове визнання вини засудженим ОСОБА_8 , його вина у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України підтверджується належними, допустимими і достатніми, доказами, яким суд першої інстанції дав всебічну, повну та об`єктивну оцінку, зокрема:
показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який суду показав, що проживає у домоволодінні по АДРЕСА_2 разом із своєю дружиною ОСОБА_11 , він залишив у своїй машині мішки з крупами, оскільки мав намір зранку наступного дня їхати на базар торгувати ними, двері машини були закриті, але не зачинені на ключ, вільного доступу до його домоволодіння немає, так як подвір`я огороджене парканом висотою близько 130 см, ворота на ніч були зачинені на замок, а хвіртка закручена мідним дротом. Після опівночі 09 травня 2012 року близько 00.50 год. його розбудила дружина, він вийшов із дверей будинку і помітив, що підсудній викрадає з машини мішки та йде з ними до паркану. Він, потерпілий, пішов до нього, перечепився через дитячу дерев`яну табуретку, підняв її та тримаючи її в руках підійшов до підсудного, викрикуючи, щоб той залишив мішки. Коли підсудній побачив його, то вибив з його рук табуретку, й намагався втекти. Він, потерпілий, схопив один мішок і потягнув до себе. Підсудній відпустив мішок, й вихопив металевий предмет, яким завдав йому удару по голові. У нього почала текти кров на очі, і він схопився за голову. Після цього підсудній наніс ще два удари металевим предметом по голові, які прийшлися по рукам потерпілого, оскільки він намагався закритися руками від удару. Після цього підсудній переліз через паркан і втік разом із викраденим мішком. До нього підійшла дружина, яка стояла поряд і була свідком події, а також сусіди, які збіглися на шум після того, як підсудній вже зник з місця вчинення злочину. Через півгодини приїхала машини швидкої допомоги і забрала його до лікарні, де йому наложили скоби на голову та зашили рану на голові і поклали на рану пов`язку.
Коли він наздогнав ОСОБА_8 , він був ще на подвір`ї, не встигнувши перескочити через паркан. ОСОБА_8 був одягнутий в футболку із довгими рукавами, з рукава якої ймовірно витягнув металевий предмет фомку, якою наносив йому удари. Після нападу через півгодини приїхала машина швидкої допомоги та працівники міліції, його було доставлено до Новоукраїнської ЦРЛ, де йому зупинили кровотечу, перев`язали рани, наклали на голову скоби і поклали пов`язку на рану. Він лікувався більше тижня, близько 9-10 днів, після чого йому зняли скоби та шви, і він зміг керувати автомобілем. Речовий доказ мішок із ячменем йому повернутий під час досудового розслідування, представлений в судовому засіданні речовий доказ фомка є тим знаряддям, яким підсудній наносив йому удари;
показаннями свідка ОСОБА_11 , яка суду пояснила, що являється дружиною потерпілому ОСОБА_9 і мешкає разом з ним по АДРЕСА_2 . Після опівночі, 09 травня 2012 року вона прокинулась від гавкоту собаки, помітила у вікні, що невідомий чоловік виносить мішки з їхнього двору, тому розбудила чоловіка і вони разом вибігли на подвір`я і почали кричати. Чоловік почав виривати у злочинця мішок із зерном, а той кілька разів ударив чоловіка по голові залізною палкою і розбив йому голову та руки. Вона знаходилась на відстані близько трьох метрів від підсудного та потерпілого і все бачила. Скориставшись цим, злочинець через паркан разом з мішком втік, а вони викликали швидку та міліцію. Додала, що дану особу злочинця вона знала, так як він приходив до них додому купувати цукор. Її чоловік, потерпілий ОСОБА_9 , після нападу підсудного був закривавлений, через півгодини його забрала швидка, перев`язали йому рани, він лікувався більше тижня, оглянута в судовому засіданні фомка є саме тим металевим предметом, яким підсудній наносив удари потерпілому.
Крім того, вина засудженого підтверджується й іншими доказами, дослідженими в ході судового розгляду справи, а саме:
протоколом усної заяви про злочин від 09.05.2012 р. (т.1 а.с.134);
протоколом огляду місця події від 09.05.2012 р. та фото таблицею до нього, згідно якого було оглянуто домоволодіння потерпілого за адресою АДРЕСА_2 , де було скоєно злочин. Під час огляду на асфальтованій поверхні подвір`я виявлено сліди бурого кольору, схожі на кров. В ході проведення даної слідчої дії було вилучено чоловічу сорочку зі слідами бурого кольору, схожими на кров та дерев`яну табуретку (т.1 а.с.136-138);
протоколом огляду місця події від 09.05.2012 р. та фото таблицею до нього, згідно яких було оглянуто домоволодіння, яке належить ОСОБА_10 та знаходиться в АДРЕСА_1 , в якому тимчасово проживав підсудній ОСОБА_8 . Під час проведення вказаної слідчої дії із домоволодіння вилучено дерев`яну палицю довжиною 1,5 метри, металеву фомку та поліпропіленовий мішок до половини наповнений сипучою речовиною (т.1 а.с.140-141);
довідкою, виданою Новоукраїнським РСТ, згідно якої станом на 09.05.2012 р. ціна 1 кг ячменю становить 1 грн. 50 коп. (т.1 а.с.149);
актом зважування від 09.05.2012 р., згідно якого вага ячменю, вилученого з домоволодіння по АДРЕСА_1 , становить 25 кг (т.1 а.с.150);
протоколом огляду речових доказів від 10.05.2012 р., згідно якого була оглянута чоловіча сорочка потерпілого ОСОБА_9 з плямами бурого кольору, схожими на кров (т.1 а.с.152);
висновком судово-медичної експертизи № 98 від 10.05.2012 р., згідно якого потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки голови праворуч, крововиливу правої скроневої ділянки, садна ділянки лівого ліктьового суглобу і чола праворуч. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Ушкодження виникли внаслідок безпосередньої дії тупого твердого предмета, який має обмежену ударну поверхню, що діяв по типу удару (т.1 а.с.166-167);
висновком судової імунологічної експертизи № 566 від 28.05.2012 р., згідно якого на наданій на дослідження сорочці виявлено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_9 (т.1 а.с.187-193);
висновком додаткової судово-медичної експертизи № 109 від 31.05.2012 р., згідно якого потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження у вигляді забійної рани тім`яної ділянки голови праворуч, крововиливу правої скроневої ділянки, садна ділянки лівого ліктьового суглобу і чола праворуч. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Ушкодження виникли внаслідок безпосередньої дії тупого твердого предмета, який має обмежену ударну поверхню, а рана в тім`яній ділянці голови праворуч могла виникнути в результаті безпосередньої дії тупого твердого предмета, що має обмежену ударну поверхню, можливо, при дії металевої фомки, одноразово. Враховуючи локалізацію і характер виявлених у нього тілесних ушкоджень, експерт дійшов висновку, що забійна рана тім`яної ділянки голови праворуч виникла внаслідок безпосередньої дії тупого твердого предмета, що має продовгувату форму, можливо при дії металевої фомки, а ушкодження у вигляді крововиливу правої скроневої ділянки, саден ділянки лівого ліктьового суглобу і чола праворуч виникли внаслідок дії тупих твердих предметів, що мають обмежену ударну поверхню, діючих по типу ударів, в той момент, коли потерпілий і нападаючий знаходилися у вертикальному положенні обличчям до обличчя (т.1 а.с.197-199);
протоколом пред`явлення особи для впізнання від 09.05.2012 р., згідно якого потерпілий ОСОБА_9 вказав на підсудного як на особу, яка вчинила на нього напад (т.1 а.с.206);
протоколом відтворення обстановки та обставин події від 15.06.2012 р. та фото таблицею до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 розповів та показав на місці про обставини скоєного відносно нього підсуднім злочину (т.1 а.с.207-212);
висновком судово-психіатричної експертизи № 374 від 19.06.2012 р., згідно якого ОСОБА_8 в момент скоєння злочину виявляв і в даний час виявляє психічні розлади і розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, проте вказані психічні розлади не досягають ступеню душевного захворювання і недоумкуватості. У відношенні інкримінованих йому дій слід вважати осудним. Підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України. Застосування заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.с.76-77);
висновком спеціальної медичної комісії по наркологічним оглядам № 549 від 19.06.2012 р., згідно якого ОСОБА_8 страждає хронічним алкоголізмом і потребує лікування, яке йому не протипоказане (т.2 а.с.81);
речовим доказом металевим предметом (фомкою), який співпадає по зовнішнім характеристикам із речовим доказом, зазначеним у протоколі огляду речових доказів від 10.05.2012 р. (т.1 а.с.152), який був вилучений із домоволодіння, в якому тимчасово проживав підсудній ОСОБА_8 . Вказаний речовий доказ був впізнаний потерпілим ОСОБА_9 і свідком ОСОБА_12 як знаряддя злочину, яким підсудній ОСОБА_8 наносив потерпілому удари. Підсудній ОСОБА_8 і захисник ОСОБА_7 погодились, що оглянутий в судовому засіданні речовий доказ відповідає по параметрам із речовим доказом, зазначеним у протоколі огляду речових доказів.
На підставі достовірних і узгоджених між собою доказів районний суд обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, правильно кваліфікувавши його дії, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням в інше сховище.
Доводи апеляції засудженого ОСОБА_8 , щодо неправильної кваліфікації його дій, оскільки він не вчиняв злочин передбачений ч. 3 ст. 187 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, за таких обставин. Так, у судовому засіданні із достовірністю встановлено послідовність та цілеспрямованість дій засудженого, який проник на територію подвір`я домоволодіння потерпілого ОСОБА_9 відкрив задні дверцята, які не були замкнені та викрав із заднього сидіння два поліпропіленові мішки білого кольору, які до половини були наповнені сипучою речовиною - зерном ячменю вагою 25 кг та кукурудзяною крупою, вагою 20 кг, які ОСОБА_8 прийняв за цукор, та направився до хвіртки з метою покинути подвір`я і розпорядитися викраденим майном. Проте, в цей час був помічений господарем будинку, який, намагаючись припинити протиправні дії підсудного, підійшов до нього і вирвав у нього з рук мішок з кукурудзяною крупою, та здійснюючи захист свого майна, замахнувся на нього дерев`яною табуреткою. В цей час, з метою утримання викраденого майна, ОСОБА_8 вибив у нього з рук табуретку, після чого шляхом застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, за допомогою металевого предмета (фомки) наніс потерпілому ОСОБА_9 три удари, один з який прийшовся в ділянку голови справа, інші два удари в ділянку лівої руки в момент, коли потерпілий намагався прикрити руками голову. Внаслідок заподіяних ударів потерпілому були спричинені легкі тілесні ушкодження. Після чого ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу та бажаючи завершити свій намір на заволодіння майном потерпілого, переконавшись в тому, що потерпілий не чинить йому опору та не перешкоджає йому, заволодів його майном, перекинувши мішок, в якому було 25 кг зерна ячменю вартістю 1,50 грн. за 1 кг через паркан та зник в невідомому напрямку, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши збитки на загальну суму 37,5 гривень.
Також, доводи наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_8 про призначення йому занадто суворого покарання, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки призначаючи міру покарання засудженому, суд першої інстанції у відповідності зі ст. 65 КК України в повній мірі врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, особу засудженого, який за місцем проживання характеризується негативно (а.с.58 т.2), за місцем тримання під вартою характеризується позитивно (а.с.108 т.4), раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняті та не погашені судимості. Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_8 суд правильно визнав, вчинення злочину стосовно особи похилого віку.
За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе лише у місцях позбавлення волі та призначив останньому покарання у межах санкції ч. 3 ст. 187 КК України, яке є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів, правильно зробивши висновок про відсутність підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, при призначенні покарання засудженому.

Відповідно до ч. 2 ст. 375 КК України, при новому розгляді справи судом першої інстанції, застосування закону про більш тяжкий злочин та посилення покарання допускається тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляцією прокурора або потерпілого чи його представника в зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжкий злочин або коли при скасуванні вироку визнано необхідним застосувати більш суворе покарання, а також, коли при додатковому розслідуванні справи буде встановлено, що обвинувачений вчинив більш тяжкий злочин, або коли збільшився обсяг обвинувачення.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2014 року, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією ? частини майна яка є власністю засудженого.
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 5 березня 2015 року вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 20 листопада 2014 року, вирок стосовно ОСОБА_8 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суду у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального кодексу України.
Проте, в порушення вимог ч. 2 ст. 375 КК України, вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 03 липня 2015 року, ОСОБА_8 засуджено за вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією всього належного йому майна, тобто вироком посилено покарання ОСОБА_8 .

За викладених обставин апеляція засудженого ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інтонації в частині призначення покарання ОСОБА_8 слід змінити.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли стати підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 362, 366 КПК України в редакції 1960 року, п.15 «Перехідних положень» КПК України в редакції 2012 року, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляцію засудженого ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 3 липня 2015 року, стосовно ОСОБА_8 , в частині призначеного покарання за ч. 3 ст. 187 КК України - змінити.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 3 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією ? (половини) належного йому майна.
В решті вирок суду залишити без зміни.

Судді: підписи.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Кіровоградської області ОСОБА_2