Справа № 148/2301/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2015 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд
Вінницької області у складі: судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду кримінальне провадження № 0000278 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, освіта вища, одруженої, лікаря-терепевта Тульчинської центральної районної лікарні Вінницької області, яка зареєстрована та проживає, за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Наказом головного лікаря районної лікарні Вінницької області (далі - Тульчинської ЦРЛ) № 3-к від 03.01.2012, ОСОБА_4 призначено на посаду лікаря-терапевта Тульчинської ЦРЛ.
До ОСОБА_4 , яка перебувала у своєму робочому кабінеті в приміщенні Тульчинської ЦРЛ, за адресою: вул. Леніна, 128, м. Тульчин Вінницька область, 30.07.2015 звернулась ОСОБА_6 із своїм цивільним чоловіком ОСОБА_7 , з приводу проходження останнім військово-лікарської комісії із встановленням діагнозу, згідно якого останній буде визнаний непридатним до проходження військової служби у мирний час.
При цьому, ОСОБА_4 маючи намір спрямований на заволодіння коштами ОСОБА_6 , через підбурювання її до надання неправомірної вигоди у розмірі 7000 грн., службовим особам позаштатної постійнодіючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - службовим особам ВЛК), за встановлення ОСОБА_7 діагнозу, згідно якого останній буде непридатний до проходження військової служби у мирний час, діючи умисно, з корисливих мотивів, підбурила ОСОБА_6 до надання вказаної вище неправомірної вигоди.
Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 досягли домовленості, що зазначені вище грошові кошти остання передасть ОСОБА_4 , а вона в свою чергу службовим особам ВЛК.
Так, 06.08.2015 біля 17:00 год., ОСОБА_4 , знаходячись на тротуарній доріжці неподалік будинку 118 по вул. Леніна у м. Тульчині Вінницької області, під час зустрічі з ОСОБА_6 , переконавши останню у тому, що тільки за таких умов її чоловіка можуть визнати непридатним до військової служби, викликавши у неї рішучість та бажання до надання зазначеної неправомірної вигоди службовим особам ВЛК, одержала від останньої грошові кошти у розмірі 6000 грн., про яку ОСОБА_6 та ОСОБА_4 домовились при вказаній зустрічі, як неправомірну вигоду для службових осіб ВЛК за встановлення ОСОБА_7 діагнозу, згідно якого останній буде визнаний непридатний до проходження військової служби у мирний час.
Після чого, ОСОБА_4 викрито співробітниками УМВС України у Вінницькій області.
Крім того, 30.07.2015 ОСОБА_4 перебуваючи у своєму робочому кабінеті в приміщенні Тульчинської ЦРЛ, за адресою: вул. Леніна, 128, м. Тульчин Вінницька область, при зверненні до неї ОСОБА_6 із її цивільним чоловіком ОСОБА_7 , щодо проходження останнім військово-лікарської комісії, маючи намір на заволодіння шляхом обману, грошовими коштами ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повідомила останній, неправдиві відомості про те, що за прийняття службовим особам ВЛК рішення про непридатність ОСОБА_7 до проходження військової служби у мирний час, необхідно надати неправомірну вигоду у розмірі 7000 грн.
У подальшому, 06.08.2015 біля 17:00 год., ОСОБА_4 , знаходячись на тротуарній доріжці неподалік будинку 118 по вул. Леніна у м. Тульчині Вінницької області, під час зустрічі із ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, не маючи наміру надавати неправомірну вигоду службовим особам ВЛК, шляхом обману, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_6 у розмірі 6000 грн.
Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих їй злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України, визнала повністю і суду надала показання, що вона дійсно 30.07.2015 перебуваючи на робочому місці, у своєму кабінеті в Тульчинскій ЦРЛ, повідомила ОСОБА_6 , що за неправомірну вигоду посприяє у вирішенні питання, щодо її цивільного чоловіка ОСОБА_7 , при проходженні ним військово-лікарської комісії, із встановленням діагнозу, який може стати підставою для не взяття його на військовий облік. У подальшому, 06.08.2015 потерпіла, передала обвинуваченій грошові кошти у сумі 6000 грн., після чого остання була затримана працівниками правоохоронних органів.
В скоєному щиро кається.
У відповідності до вимог ст. 349 КПК України, приймаючи до уваги позицію учасників судового розгляду, суд визначив обсяг дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої та понесених процесуальних витрат.
При цьому, суд роз`яснив обвинуваченій та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
Дослідивши зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у судовому проваджені доведена повністю у встановленому судом обсязі, а вчинені нею злочини правильно кваліфіковано органом досудового слідства і мають всі ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України, підбурювання до закінченого замаху на надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища.
Обставиною, яка відповідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує особу обвинуваченої, яка характеризується за місцем проживання та роботи позитивно, має на утриманні батька, щире каяття.
За таких обставин, з метою попередження нових злочинів, виправлення засудженої, з врахуванням вимог ст. 50 КК України, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_4 , в межах санкції визначеної ч. 1 ст. 190 та ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу.
Враховуючи те, що обвинуваченою скоєно не один злочин, а покарання необхідно призначити за сукупністю злочинів, суд приходить до висновку, що остаточне покарання необхідно призначити відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Запобіжний захід обвинуваченій не обирався.
Відповідно, до ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_4 понесені процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 2215,92 грн.
Питання речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 15, 27, 50, 65-67, 190, 369КК України, ст. 100, 124, 128, ч. 3 ст. 349, ст. 368-371, 373, 374, КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України і призначити покарання у виді штрафу:
-за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
-за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання призначити ОСОБА_4 у виді штрафу 500 (п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.
Стягнут з ОСОБА_4 на користь держави понесені процесуальні витрати на залучення експертів у сумі 2215 (дві тисячі двісті п`ятнадцять) гривень 92 копійки.
Речові докази, а саме:
-сумка червоного кольору;
-грошові кошти у сумі 670 грн, які знаходились у гаманці;
-мобільний телефон марки «Нокія», в корпусі білого кольору імей 1: НОМЕР_1 , імей 2: НОМЕР_2 , із сім картами МТС № НОМЕР_3 та Київстар № НОМЕР_4 зняти арешт та повернути ОСОБА_4 .
Речові докази, а саме: клаптик паперу білого кольору із файлом та імітовані грошові кошти у сумі 6000 (шість тисяч) гривень зняти арешт та повернути потерпілій ОСОБА_6 , яка проживає, за адресою: АДРЕСА_2 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення. Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.
Суддя: