Справа № 308/6123/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

29.09.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , представника служби у справах дітей при Ужгородській міській раді ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 , розглянув у відкритому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/777/457/15 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора прокуратури міста Ужгорода на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2015 року, яким:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше несудимого, учня 1-го класу школи-інтернату м.Перечин,
-визнано винним за ч.4 ст.152 КК України та призначено йому покарання у вигляді десяти років позбавлення волі з відбуттям такого в спеціальній виховній установі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з 06.04.2015 року.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишено без змін.
Питання про речові докази по справі вирішено у відповідності до ст.100 КПК України.
Згідно вироку суду, 04.04.2015 року ОСОБА_7 , 2000 року народження, в період часу з 16:20 год. до 16:40 год., перебуваючи на території двору по АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою вступу у статеві зносини з малолітньою ОСОБА_12 , 2008 року народження, використовуючи безпорадний стан потерпілої, яка в силу свого малолітнього віку не розуміла характер та наслідки дій, що з нею відбувались і не могла чинити опір, заманив її в господарські приміщення, де, шляхом погрози застосування фізичного насильства та з використанням її безпорадного стану, зґвалтував останню. Після вчинення зазначених дій ОСОБА_7 втік з місця вчинення злочину.
Не погоджуючись з даним вироком захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій порушує питання про його скасування в зв`язку із тим, що призначене судом першої інстанції покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого. Вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 мав врахувати як пом`якшуючі обставини, крім іншого, відсутність судимостей в останнього та скоєння ним злочину в неповнолітньому віці, внаслідок важких сімейних обставин, а саме як дитиною позбавленою батьківського піклування і призначене судом покарання у вигляді десяти років позбавлення волі, в контексті ст.102 КК України, є найсуворішим, а відтак в наявності є всі підстави для призначення його підзахисному покарання, із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції статті, за якою кваліфіковано його дії.
Прокурор прокуратури міста Ужгорода в апеляційній скарзі, посилаючись на неповноту судового розгляду, що виразилась у порушенні обсягу доказів, які повинні досліджуватись, просив вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд провадження в суді першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляції зазначив, що суд при винесенні вироку обмежився допитом неповнолітнього, представника школи-інтернату, органу опіки та піклування, представника потерпілої ОСОБА_12 та свідка ОСОБА_13 , не дослідивши в судовому засіданні та залишивши поза увагою висновки №№ 258, 225, 227, 42, 43, 207, 247, 86. Крім того, на думку прокурора, потягло за собою неповноту судового розгляду і не проведення судом допиту потерпілої, та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , що стало причиною неналежного з`ясування всіх обставин справи та умов життя і виховання неповнолітнього.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили таку задовольнити, а апеляцію прокурора залишити без задоволення, доводи прокурора про необхідність скасування вироку суду першої інстанції та безпідставність апеляції сторони захисту, представника служби у справах дітей при Ужгородській міськраді про під ставність апеляції захисника ОСОБА_6 , оглянувши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи сторін кримінального провадження, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому апеляційний суд приходить до наступних висновків.
У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.
Згідно з вимогами ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення норм КПК.
Відповідно до ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Як видно із журналу судового засідання від 11.06.-12.06.2015 року, у відповідності до ст.349 КПК України, суд, вирішуючи питання про визначення обсягу доказів та порядку їх дослідження ухвалив рішення про повне дослідження доказів в даному кримінальному провадженні. В ході судового слідства був допитаний обвинувачений, законний представник потерпілої; свідок ОСОБА_13 , законний представник обвинуваченого та представник органу опіки та піклування. Одночасно, всупереч вимог ст.327 КПК України, думку учасників провадження щодо неявки інших свідків по справі суд не з`ясував, рішення про зміну обсягу доказів та порядку їх дослідження, як цього вимагає ч.2 ст.349 КПК України, не прийняв, питання про можливість (неможливість) допиту малолітньої потерпілої предметом обговорення в ході судового слідства не було.
В свою чергу, у відповідності до ст.410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відтак, законним є вирок, ухвалений судом за умови правильного застосування в ньому матеріального закону і дотримання в кримінальному провадженні кримінального процесуального закону під час усіх стадій кримінального провадження.
Всупереч вимог ст.ст.370, 373 КПК України судом першої інстанції вирок обґрунтовано доказами, які не були предметом дослідження під час судового слідства. З журналу судового засідання(а.с.114) та зазначеного часу проведення процесуальних дій вбачається, що судом хоча і було задоволено клопотання прокурора про приєднання до матеріалів провадженні доказів сторони обвинувачення, однак такі на відповідній стадії процесу не досліджувались. Не дивлячись на це, останні були покладені судом в основу обґрунтування висновків про доведеність вини ОСОБА_7 .
Крім іншого, Розділом VI Главою 38 КПК України визначено особливий порядок кримінального провадження щодо неповнолітніх.
Всупереч вимог ст.496 КПК України в матеріалах провадження відсутні будь-які відомості про повідомлення уповноваженого підрозділу органів внутрішніх справ про час і місце судового розгляду за участю неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 .
Статею 404 КПК України, з одного боку, чітко визначені межі повноважень суду апеляційної інстанції, та встановлені обмеження щодо повторного дослідження обставин кримінального провадження і доказів, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції, з другого боку, в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять порушення вимог вказаних вище статей кримінального процесуального закону, однак, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п.16, 17 ч.1 ст.7 КПК України та ст.20 КПК України, ст.24 КПК України, відповідно яким - до загальних засад відносяться безпосередність дослідження показань, речей і документів та права особи на оскарження процесуальних рішень,
Отже, в контексті викладеного, колегія суддів визнає суттєвими порушення вимог чинного кримінального процесуального законодавства, допущені судом першої інстанції під час судового провадження, а за таких обставин судове рішення не можна вважати законним, тому апеляцію захисника слід задовольнити частково, апеляцію прокурора задовольнити, а вказаний вирок відносно ОСОБА_7 - скасувати з направленням кримінального провадження на новий розгляд у суд першої інстанції в іншому складі.
Оскільки вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню саме з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, доводи апеляційної скарги захисника в частині правильності призначення покарання обвинуваченому апеляційним судом не розглядаються.
Відтак, під час нового розгляду, суду першої інстанції необхідно звернути увагу на неприпустимість порушень чинного кримінального процесуального закону, про які вказано вище, та необхідність суворого дотримання вимог закону під час судового розгляду кримінального провадження та постановлення рішення по суті справи, надати належну оцінку всім доводам як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, повно, всебічно та об`єктивно у взаємозв`язку дослідити всі докази по справі в їх сукупності.
Дотримуючись вимог ст.331 КПК України, стосовно обвинуваченого, з врахуванням наявності ризиків, передбачених ст.ст.177 КПК України, колегія суддів вважає можливим та необхідним залишити ОСОБА_7 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. 404-407, 409, 412, 415,418-419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
апеляцію захисника задовольнити частково, апеляцію прокурора задовольнити.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 12.06.2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати.
Призначити в Ужгородському міськрайонному суді Закарпатської області новий розгляд матеріалів кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_7 за ч.4 ст.152 КК України в іншому складі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 залишити у вигляді тримання під вартою до 28.11.2015 року.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: