Справа № 515/1682/15-к
Провадження № 1-кп/515/2211/15

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

23 вересня 2015 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Татарбунари Одеської області, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

08.07.2015 року близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_5 , знаходячись в кімнаті будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час сварки між ним та ОСОБА_4 , з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому один удар ножем-бабочкою в грудну клітку зліва, чим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого поранення грудної клітки зліва з наявністю колото-різаної рани на лівій половині грудної клітки; ранового каналу проникаючого в ліву плевральну порожнину; повітря в лівій плевральній порожнині.

Дане ушкодження за критерієм небезпеки для життя, згідно п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 року) відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, не оспорював усіх фактичних доказів по справі, у вчиненому щиро розкаявся і прохав його суворо не карати, пояснивши суду, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин викладених в обвинувальному акті, а також додатково пояснив, що в ході сварки, яка виникла між ним та потерпілим 08.07.2015 року він, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, будучи обуреним поведінкою свого племінника, який відмовився виконати його вказівку та почав штовхатись з ним, з метою заспокоєння потерпілого, дістав з кишені своїх шортів розкладний ніж, який носив із собою, та наніс потерпілому один удар в ліву частину грудної клітки. Побачивши, що потерпілий присів на місці, вийшов з приміщення, де вони знаходились, та пішов до овець.

Крім повного визнання вини самим обвинуваченим, його вина також підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_4 , який пояснив суду, що 08.07.2015 року біля 18 години, в будинку АДРЕСА_1 , який вони винайняли разом з обвинуваченим, що є його дядьком, в ході вживання спиртних напоїв, між ним та обвинуваченим виникла сварка, під час якої останній наніс йому один удар ножем в ліву частину грудної клітки, від чого він відразу присів, а обвинувачений повернувся та вийшов. Він пробачає обвинуваченого за скоєне та просить призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованому йому діянні, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює усі фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження усіх доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та потерпілого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо характеризуючих даних на обвинуваченого та щодо речових доказів по справі та вартості експертних досліджень.

Таким чином, суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При обранні покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення та особу обвинуваченого у їх сукупності.

Також суд враховує повне визнання вини обвинуваченим в судовому засіданні, його щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, позитивну характеристику на обвинуваченого за місцем мешкання.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення ним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд бере до уваги вимоги ст. 65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» із відповідними змінами, а також те, що, відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого, не має за мету спричинити фізичні страждання або принизити людську гідність.

Тому, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, та, враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який щиро покаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем проживання, та з урахуванням думки потерпілого ОСОБА_4 , який пробачив обвинуваченого та просив не позбавляти його волі, суд вважає можливим застосувати до останнього вимоги ст.69 КК України, визнавши вищезазначені обставини виключними, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.121 КК України. Підстав для застосування відносно обвинуваченого норми ст. 75 КК України, суд не вбачає.

Крім того, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, зарахувати у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення ОСОБА_5 .

Суд вважає доцільним міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 залишити до набрання вироку чинності у вигляді тримання під вартою в Ізмаїльському УВП УДПС України в Одеській області (№22).

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно зі ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100, 124, 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його затримання 09 липня 2015 року, зарахувавши йому в строк покарання попереднє ув`язнення, відповідно до ч.5 ст.72 КК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Контроль за виконанням вироку покласти на Татарбунарський РВ ГУМВС України в Одеській області.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування у розмірі 1 411 (одна тисяча чотириста одинадцять) гривень 74 копійок.

Речові докази по справі а саме: сорочку чоловічу темно сірого кольору, брюки джинсові синього кольору, ніж кухонний з зеленою пластиковою ручкою, ніж - кухонний з чорною пластиковою ручкою, 4- фрагменти папілярних візерунків сліду пальців рук, упаковані в експертні пакети №1342482, №1342505, №3105122, №3105121, чоловічу футболку червоного кольору та металевий ніж бабочку, які зберігаються в камері схову Татарбунарського РВ знищити як такі, що не представляють цінності.

Вирок може бути оскаржено впродовж 30 діб з моменту його оголошення, а засудженим ОСОБА_5 з моменту вручення йому копії вироку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя Семенюк