Справа № 462/8246/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/191/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
про відмову у відкритті провадження
26 січня 2016 року судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 14 грудня 2015 року

в с т а н о в и в :

вироком Залізничного районного суду м. Львова від 14 грудня 2015 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Заобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 вирішено рахувати з моменту його затримання з 26 вересня 2015 року.

Не погоджуючись із вироком Залізничного районного суду м. Львова від 14 грудня 2015 року обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що не згідний із вироком Залізничного районного суду м. Львова від 14 грудня 2015 року. В апеляційній скарзі зазначає, що не згідний з обставинами справи.

Вивчивши дану апеляційну скаргу та матеріали судового провадження № 462/8246/15-к, вважаю, що слід відмовити у відкритті апеляційного провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.4 ст. 399 КПК України суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 394 КПК України передбачено, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Суддею встановлено, що кримінальне провадження розглянуто судом першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст. 121 КК України.
Так, з журналу судового засідання від 14.12.2015 року та вироку вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, визнав, після чого суд ухвалив про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються (а.с. 19-22).
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Із журналу судового засідання та технічного запису судового засідання від 14.12.2015 року вбачається, що в судовому засіданні суд першої інстанції з`ясував, чи обвинувачений ОСОБА_3 розуміє зміст ч.3 ст. 349 КПК України та наслідки її застосування.

З врахуванням наведеного, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 14 грудня 2015 року слід відмовити, оскільки така подана на судове рішення виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 394, 399 КПК України,

у х в а л и в :

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 14 грудня 2015 року в і д м о в и т и.

Апеляційну скаргу повернути обвинуваченому ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_2