АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1742/15 Справа № 201/7703/13-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового зсідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002887, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2015 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області раніше судимий: 28 січня 2013 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання із випробуванням строком на 1 рік, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_8

В с т а н о в и л а:

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та йому призначено покарання за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 січня 2013 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць.
Згідно вироку суду ОСОБА_6 визнано винним та йому призначено покарання за те, що він 23 травня 2013 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_2 побачив майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме грошові кошти в розмірі 15 300 гривень та реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме грошові кошти у розмірі 15 300 гривень, чим спричинив потерпілій останній матеріальні збитки на вказану суму 15 300 гривень.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що при постановленні вироку судом першої інстанції йому незаконно та необґрунтовано було відмовлено в застосуванні до нього Закону України «Про амністію у 2014 році». Зазначає, що він є суб`єктом амністії, оскільки скоїв злочини до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014році», у зв`язку з чим просить застосувати до нього даний закон та звільнити його від відбування призначеного покарання.
В судовому засіданні прокурор вважала апеляційну скаргу обвинуваченого безпідставною, заперечувала проти її задоволення, а вирок суду вважала законним та обґрунтованим і просила залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так як висновки суду про доведеність вини обвинуваченого, правильність встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення та правова кваліфікація його дій ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, визнавались обвинуваченим в ході судового розгляду в суді першої інстанції, у зв`язку з чим судовий розгляд був проведений в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і не можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, то апеляційний суд не входить в перевірку вказаних обставин.
Аналізуючи доводи обвинуваченого щодо неправильності застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме щодо безпідставного незастосування до обвинуваченого Закону України «Про амністію у 2014 році», колегія суддів приходить до таких висновків.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, журналу та звукозапису судового розгляду, суд першої інстанції вирішуючи заявлене обвинуваченим клопотання про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», роз`яснював обвинуваченому положення даного закону та виясняв у нього про наявність обставин, з якими закон пов`язує його застосування. Проте, на кожен із пунктів ст. 1 даного Закону, обвинувачений надав пояснення, що такі обставини відсутні. Відсутні посилання на такі обставини і в апеляційній скарзі обвинуваченого.

За таких обставин, суд обґрунтовано відмовив в застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_6 положення Закону України «Про амністію у 2014 році» та відмовив у звільненні від відбування покарання.
Колегією суддів також перевірено наявність підстав, передбачених ст. 2 вказаного Закону та встановлено, що хоча обвинувачений на час апеляційного провадження фактично відбув ? строку покарання, але він не може бути звільнений від покарання і з даних підстав, оскільки Закон пов`язує таке звільнення з відбуттям особою певною частини покарання на день набрання ним законної сили.
Враховуючи вище викладене колегія суддів вважає, що вирок суду в даній частині є законним та вмотивованим, а апеляційна скарга є необґрунтованою та безпідставною і задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

___________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3