Справа № 515/1099/15-к
Провадження № 1-кп/515/1486/15

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

17 листопада 2015 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари кримінальне провадження, внесеному в ЄДРР за №0000180 по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , проживаючої по АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, одруженої, на утриманні якої перебувають 3 неповнолітніх дітей, раніше не судимої,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

13 квітня 2015 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись на південно-східній околиці с.Спаське Татарбунарського району Одеської області, на ґрунті особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних пошкоджень, умисно, кулаком нанесла чотири удари в лобну область зліва та один удар в район лівого ока ОСОБА_7 , від чого остання впала на землю.

Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , коли та опинилася на землі, ОСОБА_6 нанесла їй один удар кулаком в лобну область зліва.

Тим самим, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинила потерпілій ОСОБА_7 наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма в виді струсу головного мозку з наявністю садна в лобній області зліва і крововиливу в лівій параорбітальній області, які не були небезпечними для життя, та тягнуть за собою розлад здоров`я тривалістю, більше 6 днів і не більше 21 дня, і за цим критерієм, згідно пункту 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Наказ № 6 МОЗ України від 17.11.1995 року) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена винною себе у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала та пояснила суду, що вона 13 квітня 2015 року вийшла на південно-східну околицю с.Спаське Татарбунарського району Одеської області, де потерпіла пасла овець біля її огороду. На прохання відігнати скот потерпіла не відреагувала, тоді ОСОБА_6 почала відганяти овець. Побачивши це, ОСОБА_7 почала кричати та замахнулася палкою на ОСОБА_6 , остання її відштовхнула, від чого ОСОБА_7 впала на землю, потім піднялася та знову замахнулась палкою, обвинувачена її знову відштовхнула і потерпіла вдруге впала на землю. Обвинувачена наполягала на тому, що вона не наносила ніяких ударів потерпілій, можливо в якийсь період їх сварки вона долонею необережно зачепила потерпілу, але умисно вона її не била.

Крім невизнання вини самою обвинуваченою, її вина підтверджується поясненнями потерпілої ОСОБА_7 , та свідків, допитаних в ході судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_7 пояснила суду, що 13.04.2015 року, в вечірній час, випасала своїх овець неподалік від присадибної ділянки ОСОБА_6 . Приблизно о 17 годині 30 хвилин, до неї зі свого огороду разом з братом ОСОБА_8 підійшла обвинувачена, яка почала відганяти овець потерпілої. Коли та їй зробила зауваження, ОСОБА_9 підійшла та двічі вдарила потерпілу кулаком в голову, від чого та впала на землю і вже лежачу її обвинувачена била кулаком в обличчя та грудну клітину, від чого потерпіла втратила свідомість, а коли прийшла в себе, то побачила, що їй допомагав піднятися з землі брат обвинуваченої. Піднявшись, вона повільно пішла додому, де про все розповіла своєму чоловікові, а потім викликала міліцію та швидку допомогу.

Так, свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що ввечері 13.04.2015 року, близько 17 години, він разом зі своєю сестрою ОСОБА_6 вийшли на її огород загнати птицю в господарський двір. За огородом потерпіла випасала своїх овець, між нею та його сестрою з цього приводу відбулася сварка. Поки вони сварилися, свідок відійшов від них до господарського двору, а коли повернувся, то побачив, що потерпіла лежала на землі, а сестра стояла над нею. Він допоміг піднятися потерпілій, а сестрі він наказав повернутися до двору.

Свідок ОСОБА_11 пояснив, що він, знаходячись в своєму огороді 13.04.2015 року у вечірній час, приблизно на відстані 200 м, побачив ОСОБА_7 , яка випасала овець та ОСОБА_6 , яка знаходилась поруч. Через деякий час він побачив, що ОСОБА_7 почала махати палкою, а ОСОБА_6 у відповідь штовхнула потерпілу, від чого та впала на землю.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що 13.04.2015 року, приблизно біля шостої години вечора, він йшов по галявині забрати своїх корів та побачив потерпілу ОСОБА_7 , яка гнала овець додому. ОСОБА_7 показувала йому рукою на своє обличчя та повідомила, що її вдарила ОСОБА_6 . При цьому він побачив на її обличчі якесь почервоніння.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що він 13.04.2015 року разом зі своєю дружиною випасали овець на галявині неподалік від присадибної ділянки ОСОБА_6 . Біля 17 години він пішов додому, а його дружина залишилась. Приблизно через півгодини дружина повернулася додому, на обличчі у неї під оком був синець і вона розповіла, що її побила ОСОБА_6 . Після чого дружина викликала міліцію та швидку і її відвезли до лікарні, де вона перебувала на лікуванні.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що 13.04.2015 року ввечері біля нього проходила ОСОБА_7 , яка гнала овець, а в неї на обличчі була подряпина. Звідки взялися пошкодження вона не розповіла.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що 13.04.2015 року, приблизно біля 17 години, вона зі свого огороду побачила, що ОСОБА_7 пасла овець біля огороду ОСОБА_6 . Потім остання почала відганяти овець, ОСОБА_16 замахнулася на неї палкою, а ОСОБА_9 , розвернувшись, відштовхнула від себе ОСОБА_16 , від чого та впала на землю. Чи били вони одна одну свідок не бачила, а лише пізніше ОСОБА_17 їй розповів, що бачив ОСОБА_16 після сварки із ОСОБА_9 та на обличчі ОСОБА_16 помітив подряпину.

Крім того вина ОСОБА_6 також підтверджується матеріалами кримінального провадження, дослідженими в судовому засіданні:

- витягом з кримінального провадження №0000180 від 13.04.2015 року, із якого вбачається, що 13.04.2015 року о 17 год. 30 хв. в с.Спаське Татарбунарського району Одеської області були спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_7 (а.с.69);

- заявою потерпілої ОСОБА_7 від 13.04.2015 року щодо скоєння відносно неї кримінального правопорушення (а.с.70);

- висновком судово-медичного експерта № 92 від 12.05.2015 року, із якого вбачається, що у громадянки ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку з наявністю садна в лобній області зліва і крововиливу в лівій параорбітальній області, які не були небезпечними для життя, та тягнуть за собою розлад здоров`я тривалістю більше 6 днів і не більше 21 дня, і за цим критерієм, згідно пункту 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (Наказ № 6 МОЗ України від 17.11.1995 року) належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. (а.с.71-72);

- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицями до нього від 03.06.2015 року за участю потерпілої ОСОБА_7 , яка детально розповіла та на місцевості показала, яким чином було їй спричинено ОСОБА_6 тілесні ушкодження (а.с.73-89).

Таким чином, суд вважає, що зазначені докази є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності вони є достатніми та взаємопов`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченої ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 125 КК України, за ознаками нанесення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Невизнання вини обвинуваченою в скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення розцінюється судом как спроба уникнути кримінальної відповідальності за скоєне і цивільно-правових наслідків. Суд критично відноситься до доводів обвинуваченої щодо відсутності доказів її винуватості, оскільки її вина доведена та підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами та поясненнями свідків.

Також суд враховує вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою вперше, посередню характеристику за місцем проживання, перебування на її утриманні трьох неповнолітніх дітей.

При обранні покарання обвинуваченій, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого нею кримінального правопорушення та особу обвинуваченої у їх сукупності.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, судом не виявлено.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, суд вважає, що виправлення та перевиховання останньої можливе без ізоляції від суспільства, мірою покарання ОСОБА_6 слід обрати громадські роботи в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією частини другої вказаної статті.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити їй покарання у вигляді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Строк покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту початку виконання вироку органами, що контролюють виконання міри покарання у вигляді громадських робіт.

Контроль за виконанням вироку покласти на кримінально-виконавчу інспекцію Татарбунарського РВ КВІ УДПтСУ в Одеській області.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України, копію вироку негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Вирок може бути оскаржено впродовж 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Сивоконь