Справа № 1-29 /11.
В и р о к

І м е н е м У к р а ї н и

22 червня 2011 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого-судді Яреми Л.В.

при секретарі Скрипій А.А.

за участю прокурора Кукурудзяк В.С.

за участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, українця, не працюючого, одруженого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4, кв.№ 38, раніше судимого: 17 березня 1993 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ст. 144 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 30 травня 1996 року Ленінським районним судом м. Чернівці за ст.ст. 229-6 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі, в силу ст. 45 КК України з іспитовим строком на 1 рік, 23 червня 2001 року Першотравневим районним судом м. Чернівці за ст.ст. 229-6, 14 КК України до 1 року позбавлення волі, 10 січня 2003 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області за ст. 190 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі, 11 червня 2003 року Ленінським районним судом м. Чернівці за ст.ст. 309 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 2 років позбавлення волі, 13 листопада 2006 року Шевченківським районним судом м. Чернівці за ст. 185 ч. 3, 309 ч. 2, 345 ч. 1, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 23 вересня 2009 року по відбуттю покарання,

в скоєнні злочину, передбаченогоза ст.185 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_2 12 липня 2010 року в період часу з 00 год. 00 хв. по 01 год. 00 хв., маючи на меті корисливий умисел, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, протиправно, повторно, знаходячись на вулиці поряд з підїздом № 8 по бульвару Героїв Сталінграду в м. Чернівці, таємно викрав мобільний телефон «LG КР-300» IMEI: 154/44 вартістю 1070 грн. із стартовим пакетом «МТС» вартістю 25 грн. на рахунку якого були гроші в сумі 30 грн. та номером мобільного звязку НОМЕР_1 та флеш-карткою на 2 Гб, вартістю 50 грн., що знаходився у зовнішній кишені сумки потерпілої ОСОБА_3, завдавши потерпілій ОСОБА_3 матеріальної шкоди на суму 1175 грн.

В судовому засіданні підсудний вину не визнав, пояснив, що телефон у ОСОБА_4 не викрадав. 12 липня 2010 року дійсно перебував у гостях у ОСОБА_5 за адресою Бульвар Героїв Сталінграду, 8/53, де з дівчатами розпивав алкогольні напої. Коли ОСОБА_4 та Бану їхали в нічний магазин , щоб добрати ще спиртного, він вийшов з квартири разом з ними. ОСОБА_4 спускалася з сумкою і він її бачив, вона два рази заділа його своєю сумкою. Сумка була темного кольору із світлими вставками. Вони сіли в таксі, а він пішов додому. Через декілька днів, перебуваючи на ринку Буковинський зустрів свого знайомого Борзова, який стояв з дівчиною по імені Олена, яка бажала продати свій телефон, але в неї не було паспорта. Запитавши її чи телефон не крадений, він підійшов до продавця мобільних телефонів, який перевіривши телефон сказав, що телефон працює і за нього він зможе дати 500 гривень. Здавши телефон, отримав 500 гривень, після чого віддав знайомим 300 гривень, а різницю забрав собі. В міліції себе оговорив умисно, оскільки його переслідували особи, які мають відношення до злочинного світу. Знаючи, що осіб, у яких проблеми із законом, ці люди їх не чіпають, саме тому себе оговорив і дав такі покази, що ніби-то він украв мобільний телфон ОСОБА_4. Шкоду відшкодував потерпілій, оскільки думав, що справу закриють із-за цивільно-правових стосунків.

Незважаючи на невизнання підсудним ОСОБА_2 своєї вини, його вина в скоєнні злочину підтверджується показами потерпілої, свідків та матеріалами кримінальної справи.

Так, потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердила свої покази дані на досудовому слідстві та показала, що дійсно у неї пропав мобільний телефон «LG КР-300» IMEI: 154/44 вартістю 1070 грн. із стартовим пакетом «МТС» вартістю 25 грн. на рахунку якого були гроші в сумі 30 грн. та номером мобільного звязку НОМЕР_1 та флеш-карткою на 2 Гб, вартістю 50 грн. 11.07.2010 року вона знаходилась в гостях у ОСОБА_5, де разом з Бану та ОСОБА_2 розпивали спиртне. Потім вона мала їхати на таксі до магазину. Спускалися вниз разом з ОСОБА_2. Коли виходила з дому від ОСОБА_5, думала, що телефон у сумочці. Він знаходився у боковій кишені сумки. Коли додому приїхала, телефону не було. Думала, що мобільний телефон могла загубити або його могли викрасти в таксі чи в магазині. Заяву в міліцю про те, що в неї викрали телефон вона написала, а потім від працівників міліції їй стало відомо, що крадіжку скоїв ОСОБА_2. В даний час претензій до підсудного немає.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що дійсно 12 липня 2010 року до нього підійшов підсудний ОСОБА_2, який приїхав на таксі, та запропонував купити мобільний телефон «LG КР-300» червоного кольору. Він склав акт закупки, де зазначив прізвище, ініціали підсудного відповідно до його паспорту, серію та номер паспорту, ІМЕL придбаного телефону «LG КР-300» . Даний акт підписав він та підсудний. За придбаний телефон заплатив 500 гривень, які ОСОБА_2 взяв та пішов. З ОСОБА_2 нікого не було, коли він продавав телефон.

Показами свідка ОСОБА_7, яка підтвердила, що дійсно 11.07.2010 року разом з ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розпивали спиртне в квартирі ОСОБА_5 по Бульвару Героїв Сталінграду, 8 м.Чернівці. Їй відомо було, що у ОСОБА_4 був в сумці мобільний телефон. Коли його викрали не бачила.

Показами свідка ОСОБА_5 , які були перевірені в судовому засіданні, що 11.07.2010 року до неї у гості зайшов знайомий ОСОБА_2. Вони разом з ним відпочивали та вживали спиртне, потім прийшли її подруги ОСОБА_7 та ОСОБА_3, з якими вони разом відпочивали до 01 години, після чого пішла додому ОСОБА_7, а потім ОСОБА_4 і ОСОБА_2 вийшли з квартири і більше до неї не поверталися. Про вчинену крадіжку їй стало відомо від працівників міліції.

Крім показів потерпілої та свідків, вина підсудного ОСОБА_2 в скоєнні злочину підтверджується також матеріалами кримінальної справи.

Протоколом усної заяви про злочин ОСОБА_3від 14 липня 2010 року, в якій остання повідомляє про вчинення відносно неї злочину викрадення підсудним її мобільного телефону марки «LG КР-300»( а.с.10).

Протоколом явки з повинною ОСОБА_2 від 06 вересня 2010 року, який він написав власноручно, з якого вбачається, що підсудний зізнався у викраденні мобільного телефону з сумки потерпілої ОСОБА_3 по Бульвару Героїв Сталінграду (а.с. 21).

Протоколом добровільної видачі від 02 вересня 2010 року, згідно якого свідок ОСОБА_6 видав акт закупки мобільного телефону марки «LG КР-300», придбаного у підсудного (а.с.24).

Протоколом огляду речей від 05 жовтня 2010 року акту закупки від 12.07.10 р., з якого видно, що є текст «мною ОСОБА_6 придбаний мобільний телефон марки «LG КР-300», № серії 1544400 за ціною 500 грн. у громадянина ОСОБА_2 місце проживання Макаренко,16/2 паспорт серія КР номер 857658 продавець підпис, покупець підпис» ( а.с.25).

Постановою про визнання та прилучення речових доказів до матеріалів справи від 05 жовтня 2010 року, згідно якої акт закупки мобільного телефону марки «LG КР-300» визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінальної справи та самим речовим доказом актом закупки мобільного телефону марки «LG КР-300» (а.с.26,27)

Протоколом очної ставки від 22 жовтня 2010 року яка проводилась між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, де потерпіла підтвердила той факт, що підсудний 11.07.10 р. в період часу 00 год. 00 хв. по 01 год. 00 хв. викрав її мобільний телефон із зовнішньої кишені сумки, коли вона знаходилась біля підїзду 8 по Бульвару Героїв Сталінграду. В ході даної очної ставки ОСОБА_2 підтвердив, що він заволодів мобільним телефоном ОСОБА_4. ( а.с. 70).

Що стосується показів підсудного ОСОБА_2 в частині невизнання своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, то суд вважає, що зазначеним показам підсудного слід дати критичну оцінку, розцінивши їх як обраний метод захисту підсудного, з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, оскільки вони повністю спростовується вищенаведеними по справі доказами та показами самого підсудного ОСОБА_2 на досудовому слідстві в якості підозрюваного, обвинуваченого та під час очної ставки з ОСОБА_4, які підсудний давав добровільно, без будь-якого тиску.

У суду немає підстав не довіряти показам ОСОБА_2, наданим під час досудового слідства, оскільки, як видно із матеріалів кримінальної справи, підсудний будь яких клопотань чи заяв з приводу самооговору себе у скоєному не заявляв, а навпаки співпрацював з органом розслідування і чітко вказував на обставини вчиненого злочину, а тому, суд вважає, що в основу вироку слід покласти визнавальні покази ОСОБА_2 надані ним під час досудового слідства, в яких він, відповідно визнавав себе винним у вчиненні предявленого йому звинувачення, оскільки з належно досліджених в судовому засіданні доказів, обставини і спосіб вчинення злочину, що інкримінується підсудному, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Таким чином, проаналізувавши всі зібрані по справі докази, в їх сукупності, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_2 доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ст.185 ч.2 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна - крадіжку, вчинену повторно.

У відповідності з вимогами ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєний підсудним злочин належать до категорії середньої тяжкості.

Обставиною, що помякшує відповідальність підсудного, згідно вимог ст. 66 КК України, суд визнає відшкодування шкоди.

Обставиною, що обтяжує відповідальність підсудного, згідно вимог ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного спяніння.

При призначенні покарання суд враховує підсудному те, що підсудний раніше судимий, вину не визнав, матеріальну шкоду відшкодував, по місцю проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку в наркологічному диспансері.

Беручи до уваги, що підсудний є особою раніше неодноразово судимою, вчинив злочин в період не знятої та не погашеної судимості, що свідчить про його схильність до вчинення аналогічних суспільно-небезпечних діянь, суд вважає, що виправлення підсудного не можливе без ізоляції від суспільства, підстав для застосування до нього вимог ст.ст. 69,75 КК України немає.

На підставі наведеного , керуючись ст.ст. 321-325 КПК України , суд, -

З а с у д и в:

Визнати винним ОСОБА_2 в скоєнні злочину передбаченого ст.185 ч.2 КК України і призначити покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити утримання під вартою.

Строк покарання рахувати з моменту затримання з 19 лютого 2011 року.

Речовий доказ акт закупки мобільного телефону марки «LG КР-300», який приєднаний до матеріалів кримінальної справи залишити в матеріалах кримінальної справи.

Вирок може бути оскаржено протягом 15 діб починаючи з наступної після проголошення до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці, а засудженим у тому ж порядку з дня отримання копії вироку.

СУДДЯ: Л.В.ЯРЕМА