В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 338/1172/15-к
20 серпня 2015 року смт. Богородчани
Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Богородчани кримінальне провадження №0000070 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Минківка Валківського району Харківської області, жительки АДРЕСА_1 , не працюючої, з середньою освітою, розлученої, на утриманні одна неповнолітня дитина, судимої: 19 грудня 2012 року Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч.3 ст.303; ч.2 ст. 149; ч.1 ст.304 КК України до 2 років позбавлення волі, 11 листопада 2014 року Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області за ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт, громадянки України,

за ч.2 ст.389 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 ухилилась від відбування громадських робіт, будучи засудженою до цього покарання.

Злочин вчинено за таких обставин.

Вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 11 листопада 2014 року ОСОБА_5 засуджена за ч.1 ст.185 КК України і їй призначено покарання 100 годин громадських робіт.

Вона умисно ухилилась від відбування покарання. Не з`являлась на виклики кримінально-виконавчої інспекції. З метою ухилення від відбування покарання виїхала за межі Івано-Франківської області.

Свою вину у вчиненому ОСОБА_5 визнала та пояснила, що після винесення вироку Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області її було попереджено про необхідність явки до кримінально-виконавчої інспекції та наслідки ухилення від відбування громадських робіт. Однак в інспекцію вона не з`явилась. В січні 2015 року виїхала на роботу в Одеську область. Звідти повернулась 28 липня 2015 року, так як їй необхідно було вклеїти фотографію в паспорт у зв`язку з досягненням 25-річного віку.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій, вказала про недоцільність дослідження доказів у справі.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Учасникам процесу роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_5 , які виразились в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, слід кваліфікувати за ч.2 ст.389 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставину, що пом`якшує покарання. Такою суд визнає її щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Суд також враховує, що ухвалою Богородчанського районного суду від 12 серпня 2015 року ОСОБА_5 звільнена від відбування призначеного Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області від 11 листопада 2014 року покарання у зв`язку з її вагітністю.

Згідно з довідкою Богородчанської ЦРЛ від 29 липня 2015 року, ОСОБА_5 знаходиться на обліку в жіночій консультації, вагітність 13 тижнів.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7, суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише ті покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. У таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст.7 КПК України, повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Ч.2 ст. 389 КК України передбачено покарання у виді арешту або обмеження волі.

Відповідно до ст.ст. 60; 61 КК України, арешт та обмеження волі не застосовуються до вагітних жінок.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді арешту, однак звільнити її від покарання, відповідно до ст. 44 КК України, на підставі ст. 285 КПК.

Запобіжний захід ОСОБА_5 особисте зобов`язання слід скасувати.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, та призначити покарання - арешт на строк 3 (три) місяці, звільнивши її від покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 особисте зобов`язання скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок, за винятком підстав, передбачених ч.2 ст.394 КПК України, може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Богородчанський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий