Вирок
Іменем України
06.11.2015 м. Львова

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові кримінальне провадження внесене в ЄРДР за №0000449 від 26.02.2015 року про обвинувачення

-ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Шпола, Шполянського району Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , освіта середня, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 НГУ, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
28.08.2014р. ОСОБА_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією. Цього ж дня ОСОБА_4 вибув для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де наказом командира цієї частини від 29.08.2014р. №202 зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення та призначений на посаду водія радіотелефоніста автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення 8 стрілецького батальйону. У подальшому солдата ОСОБА_4 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.09.2014р. №229 призначено на посаду стрільця радіотелефоніста 3 відділення стрілецького взводу 27 стрілецької роти сьомого стрілецького батальйону цієї ж частини. Про порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення на службу із відпустки без поважних причин, останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

10.02.2015р. ОСОБА_4 надано відпустку за сімейними обставинами терміном на 5 діб, з якої останній 15.02.2015р. не з`явився без поважних причин на службу у військову частину НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , та перебував по місцю свого проживання: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд до 05.03.2015.

05.03.2015р. солдат ОСОБА_4 самостійно, добровільно повернувся у військову частину НОМЕР_1 , про що доповів своєму командуванню та продовжив проходити військову службу.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, не маючи наміру назавжди ухилитись від військової служби, в період з 15.02.2015р. по 05.03.2015р. не з`явився із відпустки без поважних причин у військову частину НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , та перебував по місцю проживання: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 407 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе визнав повністю, щиро розкаявся, просив суворо не карати, послідовно підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення та пояснив, що дійсно з 10.02.2015р. по 15.02.2015р. перебував у відпустці, іздив на похорони до свого товариша, проте після закінчення відпустки у військову частину НОМЕР_1 не повернувся, оскільки у зв`язку із перебуванням дружини у Польщі, доглядав за дітьми. В подальшому, 05.03.2015р. самостійно, добровільно повернувся у військову частину НОМЕР_1 , про що повідомив своєму командуванню. Також пояснив, що на даний час не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний та отримує допомогу по безробіттю.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю та об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового слідства доказами, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви в добровільності та істинності їх позицій відсутні. Судом роз`яснено сторонам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження цих обставин і визнає фактичні обставини справи доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинученого ОСОБА_4 у вчиненому доведена повністю, а його неправомірні дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.407 КК України, оскільки він самовільно залишив військову частину, не з`явився вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб але не більше місяця. Щодо перебування дружини обвинуваченого в Польщі, даний факт не підтверджено жодними доказами.

Судом встановлено обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачені п.1 ч.1 ст.66 КК України - зізнання у вчиненні кримінального правопорушення, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Суд на підставі ч.2 ст.66 КК України визнає пом`якшуючою обставиною - наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , 2003 р.н. та ОСОБА_6 , 2007р.н.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст.67 КК Україним, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочину середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, характеризується позитивно (а.с.24, 43, 54), на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (а.с.10,11) одружений, пом`якшуючі обставини, передбачені п.1) ч.1 ст.66 КК України щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні двох малолітніх дітей (а.с.50)

Суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді штрафу, що на думку суду буде достатнім для його для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При визначенні розміру штрафу суд враховує майновий стан обвинуваченого та наявність у нього на утриманні двох малолітніх дітей.

Керуючись ст.ст.368, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_2 ) визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Вирок суду може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м.Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Франківського районного

суду м.Львова ОСОБА_1