печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2015 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі сторони кримінального провадження прокурора прокуратури Печерського району м. Києва ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора прокуратури Печерського району м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна,
ВСТАНОВИВ:

14.08.2015 року у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження прокурора прокуратури Печерського району м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна.

У судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання.

Згідно із нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України 2012 р. слідчий суддя визнав за можливе проводити розгляд клопотання у відсутності особи, з метою забезпечення арешту майна.

Обгрунтовуючи внесене клопотання, сторона кримінального провадження вказує, що в провадженні слідчого відділу Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005267 від 27.09.2014, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що упродовж періоду з січня по червень 2014 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за попередньою змовою групою осіб, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , використовуючи близькі та дружні відносини, під приводом допомоги та створення сімейного бізнесу, переконали та спонукали останніх укласти договір позики, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, договір іпотеки із ОСОБА_8 , з яким ОСОБА_5 , за невстановлених слідством обставин вступив у попередню змову.
Так, 26.05.2014, перебуваючи в приміщенні нотаріальної контори за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за вказівкою ОСОБА_5 уклали договір позики, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, договір іпотеки щодо квартири АДРЕСА_2 з ОСОБА_8 , після чого останній передав грошові кошти в сумі 42 000, 00 (сорок дві тисячі) доларів США, що еквівалентно 504 000, 00 (п`ятистам чотирьом тисячам) гривень 00 коп. ОСОБА_5 , а потерпіла ОСОБА_6 надала ОСОБА_8 боргову розписку на зазначену суму за змістом якої ОСОБА_9 являється свідком з боку потерпілої про отримання нею вказаних грошових коштів.
Через деякий час, не маючи наміру виконувати взяті на себе зобов`язання перед ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , зокрема, по поверненню грошових коштів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 повідомив по мобільному телефону через невстановлену слідством особу, неправдиві відомості про свою смерть та в подальшому не виходив на зв`язок та не бачився з потерпілими, викликаючи в них упевненість щодо своїй смерті.
Відповідно до висновку експерта за результатами судово-психологічної експертизи ОСОБА_6 від 07.07.2015 № 17395/14-32, проведеної в межах досудового розслідування кримінального провадження, відносно останньої застосовувався прихований психологічний вплив, який був забезпечений за допомогою методів переконання, навіювання, маніпуляції та санкціонування; у штучно створеній ситуації перебування під психологічним впливом, з урахуванням індивідуально-психологічних особливостей, потерпіла не могла в повній мірі усвідомлювати події, що відбувались, приймати рішення щодо дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та передбачати їх наслідки.
Відповідно до висновку експерта за результатами судово-психологічної експертизи ОСОБА_7 від 04.08.2015 № 17336/17337/14-32, проведеної в межах досудового розслідування кримінального провадження, відносно останнього застосовувався прихований спрямований психологічний вплив при проведенні процедур, обрядів, бесід у формі переконування, психологічних маніпуляцій (насамперед почуттям страху) та сугестивний, що могло спонукати потерпілого до певних дій без всебічного осмислення їх наслідків (в тому числі прийняття рішення щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 ).
Враховуючи не виконання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 умов договорів, укладених за вказаних вище обставин та з огляду на їх положення про те, що Іпотекодержатель, у разі невиконання або неналежного виконання Іпотекодавцем забовязання за Основним договором, має права продати від свого імені у порядку, передбаченому діючим законодавством відповідне майно, 16.03.2015 ОСОБА_8 відчужив вказану вище квартиру ОСОБА_10 , про що свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, чим завдано потерпілим збитків в особливо великих розмірах.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Частиною другою вищезазначеної статті передбачено, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст. 167 КПК України.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке є предметом кримінального правопорушення, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна: 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення: 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення слідчого, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного і керуючись сг. ст. 107, 131, 132, 171-173, 309 КПК України,

слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 24).

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором у порядку, передбаченому Законом України Про виконавче провадження.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання подається слідчому судді.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1