Провадження № 1-кс/461/6671/15
02.11.2015 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Галицького районну м. Львова,
скаржниця звернувся до слідчого судді із скаргою, в якій просить визнати бездіяльність прокурора прокуратури Галицького району м. Львова у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяви про скоєне кримінальне правопорушення суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 надавши попередню кваліфікацію діянням ОСОБА_5 за ч.1 ст.375 КК України та зобов`язати прокурора прокуратури Галицького району м. Львова внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяви про скоєне кримінальне правопорушення суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 надавши попередню кваліфікацію діянням ОСОБА_5 за ч.1 ст.375 КК України.
В обґрунтування внесеної скарги покликається на те, що 09 жовтня 2015 р., звернулась до Прокурора Галицького району м. Львова з заявою про скоєння кримінального правопорушення суддею Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 надавши попередню кваліфікацію діянням ОСОБА_5 за ч.1 ст.375 КК України, просила внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Однак Прокурор галицького району м. Львова, як уповноважена особа органу досудового розслідування на порушення ст.214 КПК України відповідних дій не вчинив. За таких обставин вважає, що Прокурором Галицької районної прокуратури допущена бездіяльність яка полягає у невнесенні відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно її заяви про скоєне кримінальне правопорушення суддею Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_5 за попередньою кваліфікацією діянь ОСОБА_5 за ч.1 ст.375 КК України.
В судовому засіданні скаржниця скаргу підтримала, надав пояснення, аналогічні до викладених у такій та просила скаргу задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні скаргу заперечив з мотивів безпідставності. Просив в задоволенні скарги відмовити.
Заслухавши пояснення скаржниці та думку прокурора, дослідивши матеріали скарги, приходжу до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з нижченаведеного.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Як вбачається із матеріалів скарги, ОСОБА_4 09.10.2015 року звернулась із заявою про злочин до прокурора Галицького району м. Львова, про що свідчить штамп прокуратури Галицького району м. Львова (а.с.9-10).
Також, з матеріалів скарги видно, що листом прокурора Галицького району м.Львова ОСОБА_6 від 09.10.2015 року №04/28-299-15 ОСОБА_4 повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР та проведення розслідування за її заявою від 09.10.2015р., оскільки відомості у її заяві не містять об`єктивних даних, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
Відповідно до п.4 ч.5 ст.214 КПК України та пп.4 п.2.1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Фактично вказана вище заява про злочин ОСОБА_4 за своєю суттю є незгодою з процесуальними діями та рішеннями суду при розгляді справи та не є заявою про кримінальне правопорушення, а обставини, викладені у заяві, не охоплюються поняттям злочину, визначеному у ст.11 КК України, через те відсутні підстави для реєстрації цього звернення (заяви) у Єдиному реєстрі досудових розслідувань.
Необхідно зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.
Таким чином законодавством передбачено можливість оскарження рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд апеляційної інстанції згідно з процесуальним законодавством.
Дослідивши матеріали скарги, приходжу до переконання, що не відповідність заяви вимогам п.4 ст.5 ст.214 КПК України та пп.4 п.2.1 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, через відсутність конкретних даних, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, дає законні підстави прокурору прийняти рішення, з яким не погоджується скаржник, оскільки в даному випадку воно відповідає вищенаведеним положення законодавства.
Таким чином з врахуванням вищенаведеного, приходжу до висновку, що прокурором Галицького району м. Львова не порушено вимог КПК України, прав та законних інтересів скаржниці, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -
у задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Галицького районну м. Львова - відмовити.
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1