Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_14,
суддів:ОСОБА_15, ОСОБА_16,
за участю прокурора захисників засуджених ОСОБА_17, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_11,

розглянула в судовому засіданні у м. Києві 27 жовтня 2015 року кримінальну справу за касаційними скаргами захисника ОСОБА_5, законного представника засудженого ОСОБА_8, потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 18 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_11.

Вказаним вироком

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судимого,

засуджено за:

- ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України на 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна в дохід держави;

- ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна в дохід держави;

- ст. 15, п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України на 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна в дохід держави;

- ч. 3 ст. 289 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна в дохід держави;

- ч. 1 ст. 304 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього майна в дохід держави.

ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимого,

засуджено за:

- ст. 15, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на 10 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- ч. 3 ст. 289 КК України на 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_11 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років без конфіскації майна.

Вироком суду, ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 05.06.2012 року, близько 22 год. 30 хв., знаходячись на вул. Озерній у м. Одесі, діючи з метою вбивства з корисливих мотивів та заволодіння транспортним засобом, наніс потерпілому ОСОБА_9 декілька ударів ножем у життєво важливі органи, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння, однак довести свій злочинний намір до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілий вчинив супротив його діям.

07.06.2012 року ОСОБА_7 у денний час за місцем свого проживання, знаючи, що брат ОСОБА_11 є неповнолітньою особою, запропонував останньому прийняти участь у скоєнні нападів на водіїв з метою заволодіння їх транспортними засобами і отримав згоду на це.

08.06.2012 року, близько 30 хвилини на першу годину ночі ОСОБА_7 та ОСОБА_11, діючи згідно розробленого плану, групою осіб, знаходячись біля будинку №4 на вул. Озерній у м. Одесі з метою вбивства з корисливих мотивів та заволодіння транспортним засобом, наказали потерпілому ОСОБА_12 зупинити автомобіль, яким останній керував, після чого ОСОБА_11 почав утримувати ОСОБА_12 за руку, а ОСОБА_7 став наносити удари ножем, спричинивши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння, однак довести свій злочинний намір на умисне вбивство ОСОБА_12 до кінця не змогли з причин, що не залежали від їх волі.

Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_11 заволоділи автомобілем ОСОБА_12, спричинивши шкоду потерпілому на суму 104 883, 30 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18 грудня 2014 року вказаний вирок змінено. ОСОБА_7 за ст. 15, п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України призначено 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави; за ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України - 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави.

На підставі ст. 70 КК України , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна в дохід держави.

ОСОБА_11 за ст. 15, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України із застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України призначено 8 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 289 КК України призначено 7 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_11 призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.

У решті вирок суду залишено без зміни.

За змістом касаційної скарги захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_11, посилаючись на неправильне застосування кримінального закону, порушує питання про скасування судових рішень щодо нього та закриття кримінальної справи. Вказує на відсутність у діях ОСОБА_11 складу злочину передбаченого ст. 15, п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України та ч. 3 ст. 289 КК України. Також зазначає, що під час проведення слідчих дій ОСОБА_11 не було надано перекладача.

Крім того, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочинів та особі засудженого внаслідок суворості, просить пом'якшити призначене ОСОБА_11 покарання.

За змістом касаційної скарги захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування кримінального закону, порушує питання про скасування судових рішень та закриття кримінальної справи в частині засудження ОСОБА_7 за ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ч. 1 ст. 304 КК України та ст. 15, п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України, а також просить змінити ухвалу апеляційного суду та пом'якшити призначене за ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України та ч. 3 ст. 289 КК України покарання. Свої вимоги обгрунтовує тим, що умислу на вбивство потерпілих у ОСОБА_7 не було. Разом з тим, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочинів та особі засудженого внаслідок суворості, просить змінити ухвалу апеляційного суду та пом'якшити ОСОБА_7 покарання призначене за ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, ч. 1 ст. 304 КК України та ст. 15, п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

У касаційних скаргах законний представник засудженого ОСОБА_11 - ОСОБА_8, потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочинів та особам засуджених внаслідок суворості, просять пом'якшити призначене засудженим покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та засуджених, які підтримали доводи касаційних скарг, пояснення прокурора, який, заперечуючи проти задоволення касаційних скарг, просив судові рішення скасувати через неправильне застосування кримінального закону та порушення права на захист засуджених, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів визнає їх такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.61 КПК України 1960 року (далі по тексту КПК) одна і та ж особа не може бути захисником двох і більше підозрюваних, обвинувачених чи підсудних, якщо інтереси захисту одного з них суперечать інтересам захисту іншого.

В порушення зазначеної норми закону суди першої та апеляційної інстанцій допустили до захисту підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_11, інтереси захисту яких, враховуючи інкриміновані кожному із них злочини, є суперечливими, одного захисника ОСОБА_13

Окрім того, судами не враховано роз'яснення з питань застосування законодавства в кримінальних справах, яке міститься у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» від 16.04.2004 року № 5, що здійснення захисту неповнолітнього і дорослого співучасників злочину одним і тим самим захисником не допускається.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій права на захист підсудних братів ОСОБА_7, один з яких вчинив інкриміновані злочини у неповнолітньому віці, що відповідно до ст. 370 КПК, є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та безумовною підставою для скасування судових рішень.

Відповідно до вимог ст. 334 КПК мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а згідно ст.335 цього ж Кодексу в резолютивній частині обвинувального вироку повинен бути зазначений, окрім іншого, кримінальний закон, за яким підсудного визнано винним.

Диспозиція ст.15 КК України поділяє замах на злочин на закінчений та незакінчений.

В порушення зазначених вимог закону суд першої інстанції, при ухваленні обвинувального вироку щодо братів ОСОБА_7, не зазначив за якою саме частиною ст.15 КК України вони визнані винними. Таке неправильне застосування судом кримінального закону також призвело до порушення права на захист підсудних, оскільки обвинувачення, яке визнане судом доведеним, є неконкретним.

Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на неправильне застосування кримінального закону та безпідставно залишив без зміни у цій частині вирок суду.

Із матеріалів справи слідує, що таке ж неконкретне обвинувачення було пред'явлено підсудним органами досудового слідства, але, враховуючи положення ст.277 КПК, колегія суддів вважає за необхідне справу щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_11 направити на новий судовий розгляд під час якого прокурор вправі змінити пред'явлене кожному із підсудних обвинувачення.

Під час нового розгляду необхідно усунути вказані недоліки, належним чином перевірити обвинувачення, а також доводи, викладені в апеляційних та касаційних скаргах і постановити судове рішення у відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону.

Керуючись викладеним та статтями 394 - 396 КПК України в редакції 1960 року та розділом ХІ Перехідних положень КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги захисника ОСОБА_5, законного представника засудженого ОСОБА_8, потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 21 березня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 18 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_11 скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.

Судді:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16