Справа № 492/1259/15-к
У К Р А Ї Н А
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення обвинувального акту
09 вересня 2015 року м.Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого-адвоката ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваної ОСОБА_6 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, -

встановив:
На розгляд Арцизького районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, представник потерпілого-адвокат вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник-адвокат в судовому засіданні заявив клопотання, підтримане підозрюваною про повернення обвинувального акту прокурору так як в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не зазначено час, місце вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, причинний зв`язок між діями (бездіяльністю) підозрюваної та інкримінованою їй шкодою, що позбавляє суд вирішити питання про підсудність кримінального провадження та перешкоджає призначенню справи до судового розгляду.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 разом з додатками слід повернути прокурору з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд вправі у підготовчому судовому засіданні прийняти рішення, яким повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до п. 5, п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

В силу п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання.

З аналізу обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, вбачається відсутність викладення всіх обставин кримінального правопорушення, а саме часу, місця вчинення злочину. Взагалі не зазначено, які конкретні обов`язки і у якому порядку ОСОБА_6 повинна була виконати у даній обстановці; чи мала ОСОБА_6 реальну можливість виконати покладені на неї обов`язки в даній обстановці; у чому саме виявилися допущені нею порушення службових обов`язків; причинний зв`язок між діями ОСОБА_6 та наслідками, що настали. Також, не зазначено мотив і мета вчинення злочину, що ускладнює юридичну кваліфікацію діяння ОСОБА_6 , а також не вказані всі кваліфікуючи ознаки правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що в обвинувальному акті не розрита об`єктивна сторона злочину, а саме службової недбалості ОСОБА_6 , що свідчить про неконкретне обвинувачення, чим порушено право підозрюваної на захист.

Крім того, в порушення п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не зазначена обставина, яка обтяжує покарання, а саме тяжкі наслідки, завдані злочином (п. 5 ч. 1 ст. 67 КК України).

Статтею 7 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії», п.79). Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п.58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).

Таким чином, суд вважає, що всупереч вимогам ст. 291 КПК України обвинувальний акт не містить повного викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення, а також обставин, які обтяжують покарання.

Відсутність визначення конкретних обставин вчинення злочину, тобто відсутність обов`язкових елементів складу інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, обумовлює неможливість ефективного захисту від обвинувачення та перешкоджають суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

У всякому разі, не вдаючись до аналізу доказовості фактичних обставин події, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_6 висунуте неконкретне обвинувачення, чим порушено її право на захист.

Суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 374 КПК України та згідно роз`яснень, що містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29.06.1990р. № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003р. № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» складаючи вирок, суд зобов`язаний додержувати вимог ст. 374 КПК України. Засуджений має право знати, у вчиненні якого злочину його визнано винним. У мотивувальній частині обвинувального вироку, зокрема має бути чітко сформульовано обвинувачення, яке визнається судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та його наслідків, форми вини і мотивів злочину, тощо, а також доказів, якими суд обґрунтовує свої висновки, обставини, що визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, пом`якшують або обтяжують покарання. Вказані вимоги не можуть бути виконані судом, виходячи з наданого до суду обвинувального акту.
Судом також враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Порядок оформлення затвердження документу передбачений п. 9.5. Інструкції з діловодства в органах прокуратури України, затвердженої наказом Генерального прокурора України № 3 від 15.01.2013 р., однак в порушення вимог п/п. 9.5.1. п. 9.5. зазначеної інструкції підпис прокурора, який затвердив обвинувальний акт, не засвідчений проставленням печатки.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. ст. 91, 291 КПК України, що відповідно до вимог ст. 314 КПК України є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст. ст. 314, 369-372, 376 КПК України, суд, -
ухвалив:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України повернути прокурору для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку з дня набрання законної сили ухвалою суду про повернення обвинувального акту та отримання обвинувального акту для усунення його недоліків.
Копію наявної ухвали суду негайно направити прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом Одеської області.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1