Справа № 402/1422/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2015м. м. Ульяновка

Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючої- судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ульяновка в залі суду кримінальну справу в межах кримінального провадження № 0000724 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ульяновка Кіровоградської області, громадянин України, національність українець, освіта середня-спеціальна, тимчасово не працюючий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимий 20.07.2015 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області по ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт, покарання не відбуте, судимість не погашена

в скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.389 КК України

В С Т А Н О В И В

Відповідно до обвинувального акту , ОСОБА_5 , будучи судимий 20.07.2015 року Ульяновським районним судом Кіровоградської області по ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 80 годин громадських робіт. 01.09.2015 року він був взятий на облік у кримінально виконавчу інспекцію; Ульяновського районного підрозділу та цього ж самого ж дня ОСОБА_5 було направлено для відбування призначеного вироком суду покарання до Ульяновського міського підприємства «Комунальник». ОСОБА_5 , будучи ознайомлений з порядком та умовами відбуття покарання в період з 03.09.2015 року по 30.09.2015 року, не дотримуючись графіку по відбуттю громадських робіт, встановленого Ульяновським міським підприємством «Комунальник», маючи намір на ухилення від відбування покарання у вигляді 80 годин громадських робіт, ОСОБА_5 злісно ухилився від відбування покарання, умисно не з`явився без поважних на то причин, не дотримувався графіку робіт по відбуттю громадських робіт - 21.09.201 5року, 22.09.2015 року, 23.09.2015 року, 24.09.2015 року, 25.09.2015 року, 28.09.2015 року, 29.09.2015 року та 30.09.2015 року. Згідно табелю виходу на роботу наданого Ульяновським міським підприємством «Комунальник, без поважних причин не приступив до відбування призначеного судом покарання у вигляді громадських робіт.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.389 КК України - ухилення від відбування громадських робіт, особою , засудженою до цього покарання.

30 жовтня 2015 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами вказаної угоди обвинувачена особа - ОСОБА_5 повністю визнала вину у зазначеному діянні і зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.

Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме: у вигляді одного місяця арешту, та згідно ст.ст.71,72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання з попереднім вироком , призначити остаточно один місяць 1 день арешту.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ч.2 ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468, ч.4 ст. 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні також просив зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання, при цьому останній беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України в обсязі підозри та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості. Шкода даним кримінальним правопорушенням не завдана. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч. 2 ст. 389 КК України та правилам ст.71,72 Кк України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що прокурор та ОСОБА_5 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

На підставі викладеного, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, враховуючи заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_5 ухилився від відбування призначеного йому покарання в вигляді громадських робіт, а тому кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 389 КК України, за якою належить призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання, враховуючи при цьому обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України,

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 30.10.2015 року про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 2 ст.389 КК України і призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді - одного місяця арешту. На підставі ст.71,72 КК України шляхом часткового приєднання покарання за вироком Ульяновського районного суду від 20.07.2015 року , остаточно призначити покарання в вигляді арешту (один) місяць 1 (один) день.До вступу вироку в законну силу обрати ОСОБА_5 міру запобіжного заходу в вигляді взяття під варту. Взяти ОСОБА_5 під варту з зали суду негайно. Строк відбуття покарання відраховувати з моменту затримання -13.11.2015 року.

Речові докази у справі особову справу засудженого ОСОБА_5 повернути до КВІ.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Кіровоградської області через Ульяновський районний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення, а особою , що знаходиться під вартою в цей же строк, з моменту отримання копії вироку на руки.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1