У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2015 року Місто Одеса

Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , про накладення грошового стягнення,-

В С Т А Н О В И В:
Прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про накладення грошового стягнення на підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на наступне.

Слідчим відділом УСБУ в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.201, ч.1 ст.201, ч.1 ст.333 КК України, у кримінальному провадженні № 0000028 від 02.04.2014, за підозрою громадянина Сполучених Штатів Америки ОСОБА_5 ..
Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.02.2014 громадянин США ОСОБА_5 , перебуваючи у м. Клівленд Сполучених Штатів Америки, з метою переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю боєприпасів, підготував міжнародне поштове відправлення, в якому приховав від митного контролю в кухонному посуді 160 (сто шістдесят) патронів калібру 7,62 на 39 мм, 20 (двадцять) патронів калібру 7,62 на 54R, 50 (п`ятдесят) патронів калібру 5,6 мм (.22 Super Maximum), 50 (п`ятдесят) патронів калібру 4,4 мм (.17 HMR GAMEPOINT) до нарізної вогнепальної зброї. Після чого, власноручно заповнив митну декларацію CN23 № 319539 від 13.02.2014, в яку умисно, з метою приховування від митного контролю та уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, вніс завідомо неправдиві дані щодо предметів, які переміщувались у вказаному поштовому відправленні, вказавши, що у даному відправленні переміщуються порошок і посуд, та зазначив неправдиві дані щодо відправника, а саме ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ) тел. адреса: АДРЕСА_1 та одержувача ОСОБА_8 , де вказав телефони НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , та адресу одержувача поштового відправлення АДРЕСА_2 .
Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер власних дій та бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю боєприпасів, за допомогою служби швидкої доставки «Ukraine Express», ОСОБА_5 відправив міжнародне поштове відправлення № 319539 до України.

01 квітня 2014 року, близько 15.00 годин, в зоні митного контролю «Львів-поштовий» ММПО «Росан», за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 147, в ході проведення митного оформлення вказаного поштового відправлення, в кухонному посуді, було виявлено та вилучено 160 (сто шістдесят) патронів калібру 7,62 на 39 мм, 20 (двадцять) патронів калібру 7,62 на 54R, 50 (п`ятдесят) патронів калібру 5,6 мм (.22 Super Maximum), 50 (п`ятдесят) патронів калібру 4,4 мм (.17 HMR GAMEPOINT) до нарізної вогнепальної зброї.

Згідно висновку експерта НДЕКЦ при ГУ МВС України у Львівській області від 10.06.2014 № 5/401, надані на дослідження 160 (сто шістдесят) патронів калібру 7,62 на 39 мм, 20 (двадцять) патронів калібру 7,62 на 54R, 50 (п`ятдесят) патронів калібру 5,6 мм (.22 Super Maximum), 50 (п`ятдесят) патронів калібру 4,4 мм (.17 HMR GAMEPOINT) є боєприпасами до мисливської вогнепальної нарізної зброї. Патрони придатні до стрільби.

Згідно висновку експерта зонального експертного сектору Управління СБ України в Одеській області від 28.10.2014 № 165, рукописний текст на митній декларації CN23 № 319539 від 13.02.2014 та на митній декларації CN23 № 319540 від 13.02.2014, виконаний ОСОБА_5 , а не іншою особою.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив контрабанду боєприпасів - переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю патронів, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 201 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 13.02.2014 громадянин США ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Клівленд Сполучених Штатів Америки, з метою переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю боєприпасів, підготував міжнародне поштове відправлення, в якому умисно приховав від митного контролю в кухонному посуді 40 (сорок) патронів калібру 7,62 на 39 мм, вісімдесят патронів калібру 30-06 Spring (7.62 на 63 мм), сто п`ятдесят патронів калібру 9 на 19 мм до нарізної вогнепальної зброї. Після чого, власноручно заповнив митну декларацію CN23 № 319540 від 13.02.2014, в яку умисно, з метою приховування від митного контролю та уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, вніс завідомо неправдиві дані щодо предметів, які переміщувались у вказаному поштовому відправленні, вказавши, що у даному відправленні переміщуються порошок і посуд та зазначив неправдиві дані щодо відправника, а саме ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) тел. НОМЕР_3 адреса: АДРЕСА_3 та одержувача ОСОБА_11 , де вказав телефон НОМЕР_4 . Крім цього, ОСОБА_5 вказав на посилці телефон НОМЕР_5 , яким користується його співмешканка ОСОБА_12 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 .
Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер власних дій та бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю боєприпасів, за допомогою служби швидкої доставки «Ukraine Express», ОСОБА_5 відправив міжнародне поштове відправлення № 319540 до України.
01 квітня 2014 року, близько 15 годин, в зоні митного контролю «Львів-поштовий» ММПО «Росан», за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 147, в ході проведення митного оформлення вказаного поштового відправлення, в кухонному посуді було виявлено та вилучено 40 (сорок) патронів калібру 7,62 на 39 мм, вісімдесят патронів калібру 30-06 Spring (7.62 на 63 мм), сто п`ятдесят патронів калібру 9 на 19 мм Люгер.

Згідно висновку експерта НДЕКЦ при ГУ МВС України у Львівській області від 06.06.2014 № 5/400, надані на дослідження 40 (сорок) патронів калібру 7,62 на 39 мм, вісімдесят патронів калібру 30-06 Spring (7.62 на 63 мм), сто п`ятдесят патронів калібру 9 на 19 мм Люгер, є боєприпасами до мисливської вогнепальної нарізної зброї. Патрони придатні до стрільби.

Згідно висновку зонального експертного сектору Управління СБ України в Одеській області експерта від 14.10.2014 № 162, рукописний текст на митній декларації CN23 № 319540 від 13.02.2014, виконаний ОСОБА_5 , а не іншою особою.

Таким чином ОСОБА_5 вчинив контрабанду боєприпасів - переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю патронів, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 201 КК України.

Крім того, 13.02.2014 громадянин США ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Клівленд Сполучених Штатів Америки, з метою порушення порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, підготував міжнародне поштове відправлення, в якому умисно приховав від митного контролю, між господарських товарів і чотирьох пачок кави, ствол до вогнепальної нарізної рушниці НОМЕР_6 ZKM калібру 17 HMR. Після чого власноручно заповнив митну декларацію CN23 № 319541 від 13.02.2014, в яку умисно, з метою унеможливлення виявлення, вніс завідомо неправдиві дані щодо предметів, які переміщувались у вказаному поштовому відправленні, вказавши, що у даному відправленні переміщуються господарські товари, канцелярські товари та кава, зазначивши неправдиві дані щодо відправника, а саме ОСОБА_13 ( ОСОБА_14 ), тел. НОМЕР_7 адреса: АДРЕСА_5 , та одержувача ОСОБА_15 , де вказав телефон НОМЕР_8 та адресу одержувача АДРЕСА_6 . В подальшому за допомогою служби швидкої доставки «Ukraine Express» ОСОБА_5 відправив міжнародне поштове відправлення № 319541 до України.

01 квітня 2014 року, близько 15.00 годин, в зоні митного контролю «Львів-поштовий» ММПО «Росан», за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 147, в ході проведення митного оформлення вказаного поштового відправлення, між господарських товарів і чотирьох пачок кави було виявлено та вилучено ствол до вогнепальної нарізної рушниці НОМЕР_9 -2Е ZKM калібру 17 HMR, який був прихований від митного контролю в металевій трубі.

Вказаний ствол до вогнепальної нарізної рушниці НОМЕР_9 -2Е ZKM калібру 17 HMR ОСОБА_5 перевозив в порушення встановленого порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, тобто без дозвільних документів Державної служби експертного контролю України.

Таким чином ОСОБА_5 здійснив порушення порядку здійснення міжнародних передач товарів, що підлягають державному експортному контролю, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 333 КК України.

За сукупністю скоєного ОСОБА_5 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.201, ч.1 ст.201 та ч.1 ст. 333 КК України.

Досудове розслідування здійснюється старшим слідчим слідчого відділу УСБУ в Одеській області ОСОБА_16 .

07.11.2014 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201 КК України шляхом направлення повідомлення про підозру за місцем його фактичного проживання на території України: АДРЕСА_4 .

07.11.2014 матеріали кримінальних проваджень № 0000028 та № 0000029 об`єднано під єдиним № 0000028.

07.11.2014 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук та цього ж дня досудове розслідування даного кримінального провадження зупинено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, у зв`язку з переховуванням підозрюваного від органів досудового розслідування.

19.12.2014 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук.

21.12.2014 досудове розслідування даного кримінального провадження відновлено у зв`язку із об`єднанням кримінальних проваджень № 0000028 та № 0000032 під єдиним № 0000028, та цього ж дня досудове розслідування даного кримінального провадження зупинено на підставі п.2 ч.1 ст. 280 КПК України, у зв`язку з переховуванням підозрюваного від органів досудового розслідування.

23.02.2015 досудове розслідування у даному кримінальному відновлено у зв`язку із повідомленням ОСОБА_5 про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру шляхом направлення вказаного повідомлення за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 на території України: АДРЕСА_4 .

23.02.2015 досудове розслідування даного кримінального провадження зупинено на підставі п.3 ч.1 ст. 280 КПК України, у зв`язку із наявною необхідністю виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва.

07.08.2015 досудове розслідування даного кримінального провадження відновлено у зв`язку із встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 .

07.08.2015 підозрюваному ОСОБА_5 , у присутності його захисника вручено повідомлення про підозру та пам`ятку про процесуальні права та обовязкі підозрюваного.

12.08.2015 слідчим у кримінальному провадженні винесено постанову про відібрання зразків підпису для експертизи.

В той же день, вказану постанову для виконання було пред`явлено ОСОБА_5 та його захиснику. Однак останній відмовився від виконання постанови.

Слідчий, за погодженням із прокурором, звернувся із клопотанням до суду, про відібрання експериментальних зразків почерку та підпису у підозрюваного ОСОБА_5 за участю спеціаліста у галузі почеркознавчої експертизи, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також встановлення інших обставин, які мають значення для розслідування кримінального провадження.

17.08.2015 слідчим суддею задоволено вказане вище клопотання слідчого та винесено ухвалу про надання дозволу на відібрання експериментальних зразків почерку та підпису у підозрюваного ОСОБА_5 за участю спеціаліста у галузі почеркознавчої експертизи, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також встановлення інших обставин, які мають значення для розслідування кримінального провадження.

02.09.2015 вказану ухвалу суду пред`явлено для виконання ОСОБА_5 у присутності його захисника. Однак останній відмовився від виконання ухвали слідчого судді.

Відповідно до п.3 ч.7 ст.42 КПК України, підозрюваний зобов`язаний підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Відповідно до ч.1 ст.144 КПК України, грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірах, передбачених цим Кодексом, за невиконання процесуальних обов`язків.

Тобто, вимога слідчого надати зразки почерку є законною та підтверджена ухвалою слідчого судді, а відмова від надання зразків почерку з боку підозрюваного ОСОБА_5 є навмисним невиконанням процесуальних обов`язків підозрюваного.

Враховуючи викладене, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, прокурор просить накласти грошове стягнення на підозрюваного.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, та просив його задовольнити в повному обсязі з наведених підстав.

Захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання посилаючись на наступне.

Всупереч п.п. 3,4,5,7 ч.1 ст.145 КПК України, прокурор у своєму клопотанні не вказав місце складення клопотання, та обов`язок, який покладено на особу, а також обставини за яких особа його не виконала та відомості, які це підтверджують. Відповідно до п.3 ч.7 ст.42 КПК України, на який посилається прокурор у своєму клопотанні, зазначено: «...підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду».

В ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2015 року, поданої в якості додатку до клопотання про накладення грошового стягнення, в резолютивній частині зазначено: «Надати дозвіл на відібрання...» «Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_16 ». В протоколах, поданих в якості додатків до клопотання про накладення грошового стягнення, від 12 серпня 2015 року та 02 вересня 201-5 року зазначено: «запропонував надати для експертизи зразки підпису... ОСОБА_5 ».

Отже, слідчий у вказаних протоколах не зобов`язував підозрюваного надати зразки свого підпису, оскільки таке «зобов`язання» не передбачено діючим КПК України та нормами міжнародного права. З урахуванням зазначеного, прохання надати підозрюваному зразки свого підпису - не є вимогою чи розпорядженням, відповідно до норм діючого КПК України. У зв`язку з цим, надання зразків свого підпису підозрюваним є його особистим правом, а тому посилання слідчого на п.3 ч.7 ст. 42 КПК України щодо начебто невиконання ОСОБА_5 покладеного на нього процесуального обов`язку є неприпустимим.

До того ж, порядок та процедура відбирання стороною кримінального провадження зразків для проведення експертизи, в діючому КПК України не передбачена (ч.1 ст. 245 КПК України - у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи).

По-друге, всупереч статті 245 КПК України, експертиза для якої начебто необхідні зразки підпису та почерку підозрюваного, не була призначена стороною обвинувачення. У разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання разків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом(ч.1 ст.245 КПК України). Тобто, відбирання в даному випадку зразків для проведення експертизи можливо лише після призначення такої експертизи.

До того ж, в самому клопотанні про накладення грошового стягнення не зазначено жодної постанови про призначення будь-яких експертиз, лише посилання на постанову про відібрання зразків підпису для експертизи.

В ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2015 року, яка була подана прокурором в якості додатку до вказаного клопотання зазначено: «...в ході досудового розслідування даного кримінального провадження виникла необхідність у проведенні уточнюючої судово-почеркознавчої експертизи, для призначення якої необхідно відібрати у ОСОБА_5 зразки підпису», що підтверджує відсутність постанови про призначення самої експертизи(І).

По-третє, відповідно до п.п. 4,5 ч.З ст. 42 КПК України, підозрюваний має право не говорити нічого з приводу підозри проти нього, обвинувачення або у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання; давати пояснення, показання з приводу підозри, обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати.

Статтею 63 Конституції України, гарантовано, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім!ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Можливість давати показання або відмовитися давати і відповідати на питання, вчиняти буд-які інші дії без добровільної на це згоди особи на вимогу сторони обвинувачення, тісно пов`язана з презумпцією невинності людини.

Практика Європейського суду з прав людини в своїх рішеннях визначає таке поняття, як «право на мовчання».

До «права на мовчання» (право не надавати показань) відноситься і право не надавати будь-яких доказів або доводити свою невинуватість через примус (ст. 62 Конституції України - Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину). Так, провокування державними органами висунення звинувачень особі з метою отримання деяких документів, які такі органи не мали можливості або бажання дістати іншим шляхом і в існуванні яких вони не були впевнені, призводить до порушення права будь-якого «обвинуваченого» (у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини) зберігати мовчання або не давати свідчень на підтвердження своєї вини.

У даному випадку, подання прокурором клопотання про грошове стягнення з підозрюваного, здійснена з метою отримання зразків почерку підозрюваного, що свідчить про невпевненість у підозрі ОСОБА_5 щодо скоєння кримінального правопорушення, у зазначеному кримінальному провадженні. Право зберігати мовчання та його складові частини - не давати свідчень проти себе, не вчиняти буд-які інші дії без добровільної на це згоди - є загальновизнаними міжнародними нормами, які покладені в основу справедливої судової процедури, про яку йдеться у статті 6 Конвенції. Суть права «зберігати мовчання» полягає в захисті підозрюваного від зловмисного примусу з боку влади, що допомагає запобігти судовим помилкам, постановленим статтею 6 конвенції. Це право сприяє тому, щоб обвинувачення не використовувало доказів, отриманих усупереч волі підозрюваного за допомогою примусу або тиску. У цьому розумінні таке право тісно пов`язано з презумпцією невинності, яка міститься в пункті 2 статті 6 Конвенції. Право не свідчити проти себе, не вчиняти буд-які інші дії без добровільної на це згоди, передбачає, зокрема, що сторона обвинувачення в кримінальній справі, намагаючись довести свою версію щодо підозрюваного, не може використовувати доказів, здобутих усупереч волі підозрюваного за допомогою методів примусу чи утиску.

«Право мовчання» вимагає, зокрема, від сторони обвинувачення в кримінальній справі обґрунтовувати свої доводи проти підозрюваного, не вдаючись до доказів, отриманих за допомогою методів примусу або тиску, всупереч волі підозрюваного, що в свою чергу відображено в наступних рішеннях Європейського Суду з прав людини:

«Funke v. France», п. 44

«Saunders v. the UK», n. 68

«Heaney and McGuinness v. Ireland», n. 40

«Kimmo Elomaa v. Finland» (dec.)

«John Murray v. the UK», n. 45

«Яременко проти України», n. 77

«Нечипорук і Ионкало проти України», п. 258

«Олег Колесник проти України», п. 36

«J.B. проти Швейцарії», п. 64

Тому захисник та обвинувачений просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши прокурора, захисника та підозрюваного, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2015 року слідчому СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_16 надано дозвіл на відібрання у підозрюваного ОСОБА_5 зразків підпису та почерку для проведення експертних досліджень. Виконання ухвали покладено на слідчого.

Отже, слідчий суддя не зобов`язував підозрюваного надати зразки свого підпису чи почерку.

Діючим кримінальним процесуальним законодавством України не передбачено примусового відбирання будь-яких зразків, окрім біологічних (ч.3 ст. 245 КПК України).

Наведене дає підстави вважати, що надання зразків свого підпису чи почерку підозрюваним є його особистим п равом, а тому посилання прокурора на невиконання ОСОБА_5 покладеного на нього пунктом 3 частини 7 статті 42 КПК України процесуального обов`язку є безпідставним.

Відповідно до ч.1 ст.144 КПК України, грошове стягнення може бути накладено на учасників кримінального провадження у випадках та розмірах, передбачених цим Кодексом, за невиконання процесуальних обов`язків.

Тому клопотання прокурора про накладення грошового стягнення не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 144-146 КПК України, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про накладення грошового стягнення на підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

28.12.2015