печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2015 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, що подала скаргу адвоката ОСОБА_3 , слідчогого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 23.10.2015 про відмову у задоволені клопотанні у кримінальному провадженні № 0000228 від 22.01.2014,-

В С Т А Н О В И В :

05.11.2015 в провадження суду надійшла вказана скарга в порядку ст.303 КПК України. Особа, яка подала скаргу адвокат ОСОБА_3 , оскаржує бездіяльність старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , яка полягає у відмові задовольнити клопотання про проведення слідчих дій, особа, яка подала скаргу просить визнати неправомірними дії старшого слідчого в ОВС ГСУ ГПУ ОСОБА_4 по відмові у задоволенні його клопотання, скасувати постанову від 23.10.2015 та зобов`язати слідчого задовольнити клопотання від 20.10.2015 про проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000228, а саме: провести слідчий експеримент за участі підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , потерпілих, по кожному з загиблих 20.02.2014 по вул. Інститутській в м. Києві, а також спеціаліста, який надасть допомогу у проведенні експериментальних дій, для здійснення місця розташування учасників експерименту, напрямку пострілів, перешкод для їх здійснення тощо, для проведення фіксації результатів слідчого експерименту, надання пояснень.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 скаргу підтримав, посилаючись на викладені в ній обставини, просив скаргу задовольнити. Вказав, що відмова слідчого в задоволенні клопотання є необґрунтованою, підстави відмови в постанові слідчого від 23.10.2015 зазначені формально, просив скасувати постанову від 23.10.2015.

Слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив проти задоволення скарги. Просив відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу, адвоката ОСОБА_3 , думку слідчого, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений законом строк.

Слідчим суддею встановлено, що Генеральною прокуратурою України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000228 від 22.01.2014, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 41, ч.3 ст. 365, ч.2 п.1,5,12 ст. 115 КК України.

20.10.2015 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 з клопотанням у вказаному кримінальному провадженні про проведення слідчих дії у кримінальному провадженні № 0000228, а саме: провести слідчий експеримент за участі підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , потерпілих, по кожному з загиблих 20.02.2014 по вул. Інститутській в м. Києві, а також спеціаліста, який надасть допомогу у проведенні експериментальних дій, для здійснення місця розташування учасників експерименту, напрямку пострілів, перешкод для їх здійснення тощо, для проведення фіксації результатів слідчого експерименту, надання пояснень.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 23.10.2015 у кримінальному провадженні № 0000228 від 22.01.2014 в задоволенні клопотання відмовлено у зв`язку з тим, що дані слідчі дії проведені на підставі показів свідків (очевидців отримання потерпілими поранень), наявних у матеріалах провадження висновків судових експертиз, відеозаписах подій та за участю відповідних експертів, спеціалістів, а відтак проведення повторних слідчих експериментів щодо обставин отримання потерпілими вогнепальних поранень не вбачається доцільним.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.1,3 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Відповідно до ч.5 ст.223 КПК України у разі отримання під час проведення слідчої (розшукової) дії доказів, які можуть вказувати на невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий, прокурор зобов`язаний провести відповідну слідчу (розшукову) дію в повному обсязі, долучити складені процесуальні документи до матеріалів досудового розслідування та надати їх суду у випадку звернення з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Виходячи з змісту п.2 ч.5 ст.110, ч.2 ст.220 КПК України постанова слідчого про відмову в задоволенні клопотання повинна бути вмотивована та обґрунтована, з зазначенням змісту обставин, які є підставами для її прийняття, мотивів її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

З оскаржуваної постанови про відмову у задоволенні клопотання від 23.10.2015, вбачається, що рішення слідчого про відмову у проведенні слідчого експерименту у кримінальному провадженні № 0000228 від 22.01.2014, належним чином не обґрунтоване, не вмотивоване та таке, що суперечить вимогам ст. ст. 223, 240 КПК України.

Як вбачається з фабули підозри, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що виконуючи злочинний наказ, який скерувався від колишнього Президента України ОСОБА_7 вниз по владній вертикалі аж до працівників ПМСП «Беркут», перевищуючи службові повноваження, вчинив вбивство двох і більше осіб із числа мирних протестувальників під час акцій протесту в центральній частині м. Києва у період з 18 по 20 лютого 2014 року, за попередньою змовою групою осіб, способом небезпечними для життя багатьох осіб.

Метою слідчого експерименту є перевірка та уточнення обставин, які мають доказове значення для кримінального правопорушення.

Разом з тим, як встановлено слідчим суддею слідчі експерименти за участю підозрюваного ОСОБА_5 не проводились, що порушує принцип змагальності, повноти розслідування, право на захист підозрюваного.

Вмотивованість та обґрунтованість постанов слідчого про відмову в проведенні слідчих дій мають принципове значення, оскільки безпідставність такої відмови, необґрунтованість її фактичними обставинами може мати наслідки обмеження права сторони захисту на збирання доказів та доведеності обставин кримінального правопорушення.

Крім того, вимоги скарги про визнання неправомірною даної бездіяльності слідчого задоволенню не підлягають, оскільки виходячи зі змісту ч. 2. ст. 307 КПК України не передбачено такого способу захисту і відповідного рішення за наслідками розгляду скарги на бездіяльність слідчого.

Таким чином, слідчий судя дійшов висновку, що доводи скарги знайшли своє підтвердження, а відтак скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.3, 220, 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-
У Х В А Л И В :
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 23.10.2015 про відмову у задоволені клопотанні у кримінальному провадженні № 0000228 від 22.01.2014 задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 від 23.10.2015 про відмову у задоволені клопотанні у кримінальному провадженні № 0000228 від 22.01.2014 скасувати.

Зобов`язати старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 та /або слідчих слідчої групи в кримінальному провадженні № 0000228 від 22.01.2014 розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 про проведення слідчого експеременту, по суті відповідно до ст. 220 КПК України.

В іншій частині у задоволені скарги - відмовити.

Ухвала слідчого судді не може бути оскаржена, набирає законної сили та підлягає безумовному виконанню з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1