ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Хмельницькому кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кричанівка, Могилів-Подільського району, Вінницької області, проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, з середньою освітою, військовослужбовця за призовом під час мобілізації, старшого механіка радіорелейної станції взводу зв`язку військової частини польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого,
за ч. 4 ст. 407 КК України,
встановив:
Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, проходячи військову службу за призовом по мобілізації на особливий період, перебуваючи на посаді старшого механіка радіорелейної станції взводу зв`язку військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1, ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.10 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ст.ст. 11, 16, 127-130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, порушуючи військову дисципліну, з метою тимчасово ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без дозволу командування військової частини, 22 червня 2015 року самовільно залишив (в умовах особливого періоду) військову частину польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) та по 02 вересня 2015 року проводив свій службовий час на власний розсуд, зокрема, перебуваючи за місцем постійного проживання.
В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся і підтвердив вищенаведені обставини вчинення злочину. Зокрема показав, що дійсно проходив військову службу на посаді старшого механіка радіорелейної станції взводу зв`язку військової частини польова пошта НОМЕР_1 . Попередньо був ознайомлений із порядком проходження служби та обов`язками, які на нього покладались. 22 червня 2015 року з власної ініціативи, самовільно залишив вказану військову частину та по 02 вересня 2015 року перебував за місцем постійного проживання, де займався особистими справами та проходив лікування в домашніх умовах. 02 вересня 2015 року повернувся до військової частини та був заарештований.
Разом з цим, вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину підтверджується наступними доказами.
Зокрема, показаннями свідка ОСОБА_6 , який в суді зазначив, що з 28 серпня 2014 року він проходив службу в військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , при цьому тимчасово виконував обов`язки начальника зв`язку командира взводу зв`язку та був безпосереднім командиром солдата ОСОБА_5 . Останній 22 червня 2015 року самовільно залишив військову частину. У телефонній розмові ОСОБА_5 відмовився повертатись у військову частину та мотивував таке рішення наявними проблемами здоров`я.
Згідно витягу з наказу №167 від 06 червня 2015 року, ОСОБА_5 був зарахований до особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
Із акту службового розслідування від 21 липня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_5 22 червня 2015 року самовільно залишив військову частину.
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 про результати проведення службового розслідування зафіксовано факт залишення солдатом ОСОБА_5 військової частини.
Таким чином, дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах особливого періоду.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують йому покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_5 визнав свою провину, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, що пом`якшує йому покарання.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому відсутні.
При призначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений позитивно характеризується, раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, однак будучи військовослужбовцем вчинив тяжкий злочин, який визначається високим ступенем небезпечності для суспільства.
Разом з цим, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України і призначити останньому більш м`яке покарання, не зазначене в санкції ч. 4 ст. 407 КК України, а саме у виді арешту.
Керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 місяців арешту.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 01 жовтня 2015 року, зарахувавши в цей строк час утримання його під вартою з 02 вересня 2015 року по 30 вересня 2015 року включно.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком чинності, залишити попередню тримання під вартою.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: