Справа № 442/6657/15-к
Провадження № 1-кп/442/362/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження №0001767, від 12.08.2015 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Дрогобич, розлученого, з вищою освітою, не працюючого, не військовозобов`язаного, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 12 серпня 2015 року близько 08 год. приїхавши власним трактором - екскаватором марки «Бєларусь ЮМЗ-6 АЛ, ЕО-2621» на заплав в русло річки Бистриця неподалік в с. Уріж Дрогобицького району Львівської області, де умисно в порушення правил охорони надр, передбачених ст. 16 Кодексу України про надра, яка встановлює загальні правила ліцензування діяльності використання надр, не маючи спеціального дозволу на роботу з видобутку корисних копалин загальнодержавного значення (сировини піщано-гравійної), порушуючи вимоги ст. 56 Кодексу України про надра, що встановлює основні правила охорони надр, ст. 86 Водного Кодексу України, а також вимоги постанови Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994 року « про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного значення» ( зі змінами від 28.12.2011 року №1370), близько 08 год. 30 хв., здійснив забір ковшем екскаватора та навантаження корисної копалини загальнодержавного значення сировини піщано гравійної (гравію) в кількості 6,3 м. куб. на вантажний автомобіль марки « КАМАЗ 5511», р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 . Таким чином, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 240 КК України як умисні, протиправні, які виразились у незаконному видобуванні піщано-гравійної сировини, що відносяться до корисних копалин загальнодержавного значення.

22 вересня 2015 року між прокурором Дрогобицької міжрайонної прокуратури Львівської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений (підозрюваний) дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій підозрюваного (обвинуваченого) за ч. 2 ст. 240 КК України, ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 240 КК України, а саме у виді п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян 850 грн. штрафу із застосуванням ст. 69 КК України.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджене в ній покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України, в обсязі обвинувачення (підозри), дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції ч.2 ст. 240 КК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам КПК та КК України, а також враховуючи щире каяття. Активне сприяння розкриттю злочину та усуненої відшкодування заподіяної шкоди, та скрутне становище винного, утримання матері пенсіонера, інваліда, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив дії, які виразились у незаконному видобуванні піщано-гравійної сировини, що відносяться до корисних копалин загальнодержавного значення, а тому його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 240 КК України, а також за якою обвинувачуваному належить призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Судом роз`яснено ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Речових доказів, процесуальних витрат по справі немає.

Запобіжний захід не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Затвердити угоду від 22 вересня 2015 року між прокурором Дрогобицької міжрайонної прокуратури Львівської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 240 КК України, за якими призначити покарання у виді штрафу із застосуванням ст. 69 КК України у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1