№ провадження 1-кп/646/694/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.11.15 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001649 выд 06 серпня 2015 року за підозрою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 186 ч. 3 КК України,

в с т а н о в и в :
14 липня 2015 року близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою і в групі спільно з ОСОБА_6 , вступили між собою у злочинну змову, маючи єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у сховище, діючи з метою наживи, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме в такий спосіб, прибули до будинку АДРЕСА_2 , де розташований сарай, який належить ОСОБА_7 .. Реалізуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 підійшов до сараю, за допомогою металевого предмету шляхом віджимання навісного металевого замка відчинив дерев`яні ворота сараю. Після чого ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 , скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, незаконно проникли в середину вказаного сараю, в приміщенні якого знайшли велосипед дорожнього типу ТМ «Kanga» вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 221 від 17 липня 2015 року становить 1211 грн. та велосипед дорожнього типу з відкритою рамою, вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 221 від 17 липня 2015 року становить 750 грн. та різні металеві предмети, які матеріальної цінності для потерпілої не представляють та почали виносити їх з сараю. Коли ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_5 виносили з сараю майно, в цей момент вони були викриті громадянином ОСОБА_8 , який проходив повз по вулиці та помітив вчинення останніми злочину, однак ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , розуміючи, що вони викриті у скоєнні злочину та не зважаючи на зауваження ОСОБА_8 і не бажаючи припиняти свої протиправні дії, продовжуючи діяти умисно, з раптово виниклим умислом на відкрите заволодіння чужим майном, поєднаним з проникненням до сховища, відкрито заволоділи майном ОСОБА_7 , після чого з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши своїми умисними протиправними діями потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1961 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, надав пояснення про обставини його скоєння так, як вказано вище. Щиро розкаявся у скоєнні злочину.

За таких обставин суд, враховуючи думку учасників судового провадження, відсутність сумнівів та добровільність їх позиції щодо визнання недоцільним дослідження доказів відносно обставин, які ніким не оспорюються, вважає за можливе розглянути справу відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що вину обвинуваченого повністю доведено під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна грабіж, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний із проникненням до сховища.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття у скоєнні кримінального правопорушення, обставин, які обтяжують покарання, судом не виявлено.

При призначенні покарання суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, дані, які характеризують його особу, той факт, що викрадене майно повернуто потерпілій, яка не має претензій матеріального характеру до обвинуваченого, обставину, яка пом`якшує покарання, і вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, районний суд

З А С У Д И В :
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді у вигляді 4 (чотирьох) року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом 3 (трьох) років іспитового строку він не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 : не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти в інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Речові докази по справі два велосипеди вважати повернути потерпілій ОСОБА_9 .

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту залишити незмінним до 27 листопада 2015 року відповідно до ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 29 вересня 2015 року.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1