Справа № 161/4357/13-к
Провадження № 1-кс/161/1168/13
У Х В А Л А

м. Луцьк 13 березня 2013 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Борнос А.В., за участю прокурора прокуратури м.Луцька ОСОБА_1, представника СІЗО м.Луцька ОСОБА_2, утримуваного під вартою - ОСОБА_3, захисника ОСОБА_4, розглянувши клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про звільнення з-під варти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

ВСТАНОВИВ:

Захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про звільнення обвинуваченого з-під варти у звязку із перевищенням граничного строку тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що 27.02.2012 року СВ Луцького МВ УМВС України у Волинській області відносно ОСОБА_3 була порушена кримінальна справа №11-165-12 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, в подальшому дії останнього були перекваліфіковані на ч.2 ст.289 КК України. 27.02.2012 року ОСОБА_3 було затримано на підставі ст.115 КПК України (в ред.1960 року). Постановою Луцького міськрайонного суду від 01.03.2012 року відносно останнього було обрано запобіжний захід у виді взяття під варту.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.11.2012 року ОСОБА_3 визнано винним за ст.289 ч.2 КК України та, з врахуванням положень ст.71 КК України, призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна. Ухвалою апеляційного суду Волинської області від 19.02.2013 року вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.11.2012 року щодо ОСОБА_3 скасовано, а справу направлено прокурору м.Луцька для проведення додаткового розслідування. Одночасно запобіжний захід, обраний ОСОБА_3, залишений попередній тримання під вартою. Зважаючи на те, що згідно ст.197 ч.3 КПК України, сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати, відповідно, 6 місяців у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 12 місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів, а сукупний строк тримання під вартою ОСОБА_3 закінчився 27.02.2013 року, тому просить звільнити його з-під варти у звязку з перевищенням граничного строку його тримання під вартою.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, який вважає, що клопотання є безпідставним, думку ОСОБА_3 та його захисника, які просили звільнити його з-під варти, пояснення представника СІЗО м.Луцькапро те, що ОСОБА_3 утримується під вартою на законних підставах, вважаю, що відсутні правові підстави до його задоволення.

Згідно ст.206 КПК України (в ред.2012 року) слідчий суддя зобовязаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобовязаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе, зокрема, не перевищення граничного строку тримання під вартою.

Згідно ч.3 ст.197 КПК України (в ред.2012 року) сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати, зокрема, дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких чи особливо тяжких злочинів.

Ст.3 КПК України ( в ред.2012 року) визначено, що досудове розслідування це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Пунктом 9 Розділу 11Перехідні положення КПК України (в ред..2012 року) встановлено, що запобіжні заходи, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Окрім того, п.12 цього ж розділу встановлено, що розслідування кримінальних справ, які до набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, у разі їх повернення судом прокурору для проведення додаткового розслідування проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, зважаючи на вищевикладені норми, зокрема на ту обставину, що запобіжний захід обраний ОСОБА_3 в межах дії КПК України (в ред.1960 року), тобто фактично продовжує свою дію до моменту його скасування, зміни чи припинення, окрім того, ухвалою апеляційного суду Волинської області він залишений у виді тримання під вартою, сукупний строк саме досудового розслідування у даній справі, не перевищує граничного, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.206, 197 КПК України (в ред.2012 року), п.9, 11 Перехідних положень,

У Х В А Л И В :

У клопотанні захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про звільнення з-під варти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з перевищенням граничного строку тримання під вартою відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: