Справа №1-5/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2011 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючої судді Гулак Н.А.

секретар Артемчук І.О.

з участю прокурора Потійчук О.В.

з участю захисника адвоката ОСОБА_1

з участю потерпілого ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_3, не працює, розлучена, раніше не судима,

в скоєнні злочину, передбаченого ст. 190 ч. 2 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2004 року ОСОБА_3 згідно з усною домовленістю з ОСОБА_4 почала орендувати квартиру АДРЕСА_1 строком на 6 місяців. По закінченню терміну проживання у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману. Реалізуючи його, ОСОБА_3 почала шукати громадян, які потребують житло і з цією метою через оголошення зателефонувала до раніше незнайомого їй ОСОБА_5, якого ввела в оману, повідомивши про те, що нібито вона може здати в оренду свою квартиру АДРЕСА_1 на будь-який термін. ОСОБА_5, будучи впевнений в щирості намірів ОСОБА_3, запропонував орендувати вказану квартиру ОСОБА_6, та 10.06.2005 року, близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 прибули до приміщення квартири АДРЕСА_2, в якій на той час вже перебувала ОСОБА_3. ОСОБА_3 з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, повідомила ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що саме вона являється власником квартири та здає в оренду на будь-який час. ОСОБА_6, будучи впевнений в щирості намірів ОСОБА_3, погодився орендувати квартиру та передав їй в рахунок оплати за проживання у квартирі строком на два місяці гроші в сумі 400 грн.. В цей же час, ОСОБА_3, не припиняючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном шляхом обману ввела в оману ОСОБА_6, повідомивши про те, що ключ від квартири вона в даний час останньому передати не може у зв'язку з тим, що квартира ще орендується іншими громадянами.

Не припиняючи свої злочинні дії направлені на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_3 13.06.2005 року по оголошенню, яке знаходилась на будинку № 37 по вул. Ватутіна в м. Житомирі, зателефонувала до раніше незнайомого їй ОСОБА_2 та повідомила останньому про те, що нібито вона може здати в оренду свою квартиру АДРЕСА_1 на будь - який термін та домовилась з останнім про зустріч того ж дня на 17 годину. ОСОБА_2 прибув до квартири, щоб оглянути її для надання згоди на її оренду. Перебуваючи у квартирі, ОСОБА_3 з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, повідомила ОСОБА_2 про те, що саме вона являється власником квартири, яку вона здає в оренду на будь-який час. Оглянувши приміщення квартири ОСОБА_2, будучи впевнений в щирості намірів ОСОБА_3, погодився орендувати квартиру. Після чого ОСОБА_3 не припиняючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном шляхом обману, домовилась з ОСОБА_2 про зустріч 14.06.2005 року на 17 годину для того, щоб останній вніс попередню оплату за оренду квартири, під час обумовленої зустрічі ОСОБА_2 передав їй в рахунок завдатку за оплату за два місяці проживання гроші в сумі 100 грн., ОСОБА_3 не припиняючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном шляхом обману ввела в оману ОСОБА_2 повідомивши останньому про те, що ключ від нібито її квартири вона в даний час останньому передати не може у зв'язку з тим, що на даний час квартира ще орендується іншими громадянами. Не припиняючи свої злочинні дії направлені на заволодіння чужим майном шляхом обману, ОСОБА_3 21.06.2005 року близько 12 години зателефонувала до ОСОБА_2 та вводячи останнього в оману, повідомила про те що нібито громадяни, які орендували її квартиру вже залишили її і що ОСОБА_2 необхідно внести ще доплату за оренду квартири. В цей же день близько 13 години ОСОБА_2 прибув до визначеного місця зустрічі з ОСОБА_3, на сходинковий майданчик біля квартири АДРЕСА_3, де остання переслідуючи корисливий мотив, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, отримала від ОСОБА_2 в якості другої частини завдатку за два місяці проживання в квартирі гроші в сумі 500 грн..

Таким чином, ОСОБА_3 повторно, шляхом обману, заволоділа чужим майном, яке належить ОСОБА_6, чим завдала останньому матеріальної шкоди на суму 400 грн., а також чужим майном, яке належить ОСОБА_2, чим завдала останньому матеріальної шкоди на суму 600 грн..

Підсудна в судовому засіданні дала показання про те, що дійсно вчинила вказаний злочин, заволоділа грішми потерпілих при вказаних у обвинувальному висновку обставинах. На той час потрібні були гроші, так як була сама без чоловіка, донька навчалася, роботи офіційної не було, знімала квартиру в м. Житомирі, де працювала неофіційно продавцем. Вирішила підзаробити грошей, здаючи квартиру в якій проживала, проте отримавши авансові платежі, ключі від квартири не передавала, гроші витратила на власні потреби. У скоєному розкаюється, просить суворо не карати.

У звязку з не оспорюванням підсудною фактичних обставин справи за згодою учасників процесу було встановлено скорочений порядок розгляду справи в суді.

Вина підсудної у скоєнні злочину окрім її показань підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами - даними протоколів предявлення особи для впізнання, з яких встановлено, що потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_7 серед предявлених їм осіб впізнали підсудну, як особу, що заволоділа їх грішми шляхом обману (а.с. 17, 21), довідкою БТІ про належність квартири АДРЕСА_4, яка була предметом угод, ОСОБА_8 (а.с. 57).

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності суд приходить до висновку про доведеність вини підсудної у скоєнні злочину, передбаченому за ст. 190 ч. 2 КК України як умисні дії, які виразилися в заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайством), вчиненим повторно.

Суд виключає з кваліфікуючих ознак вчинення злочину шляхом зловживання довірою, оскільки підсудна не була раніше знайомою з потерпілими, а тому і не могла зловживати їх довірою, та ознаку повторність в частині обвинувачення по епізоду заволодіння майном (грошима) потерпілого ОСОБА_6, оскільки ОСОБА_3 раніше не судима. Відповідно до п. 19 Закону України від 3.03.1998 року «Про ратифікацію Протоколу до Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року» Україна не бере на себе зобовязання визнавати та враховувати вироки, винесені судами Договірних Сторін, при вирішенні питань про визнання особи особливо небезпечним рецидивістом, про встановлення факту вчинення злочину повторно та порушення зобовязань, повязаних з умовним звільненням, відстрочкою виконання вироку або умовно-достроковим звільненням, а тому суд не приймає до уваги вирок Жуковського міського суду Московської області від 23.12.2003 року та Раменського міського суду Московської області від 22.06.2004 року відносно підсудної.

Обираючи підсудній вид та міру покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу підсудної та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Помякшуючою обставиною є щире каяття, відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_2.

Обтяжуючих обставин не встановлено. Суд виключає обтяжуючу обставину - рецидив злочинів, оскільки підсудна вважається особою, яка вперше вчинила злочин.

Крім того, суд враховує, хоча підсудна і перебувала в розшуку та їй змінено запобіжний захід на утримання під вартою, скоїла злочин, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, а тому суд вважає, що міра покарання не може бути в мінімальному розмірі санкції даної статті.

При обранні покарання суд враховує, що підсудна розкаялася, має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно, вперше притягається до кримінальної відповідальності, потерпілий просить не карати суворо, а тому суд вважає за можливе застосувати відносної підсудної ст. 75 КК України, яка дасть можливість здійснювати контроль за поведінкою підсудної.

Речові докази відсутні. Судових витрат по справі не має.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 підлягає до задоволення в розмірі 400 грн. (а.с. 13).

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_3 винною у скоєнні злочину, передбаченому ст. 190 ч. 2 КК України та призначити покарання обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі статей 75 та 76 КК України звільнити засуджену від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши при цьому іспитовий строк 2 (два) роки.

Зобовязати засуджену періодично зявлятися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу відносно засудженої змінити з утримання під вартою на підписку про невиїзд. Змінити запобіжний захід в залі суду.

В строк відбуття покарання відраховувати час знаходження під вартою з 7.07.2011 року по 12.08.2011 року.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити, стягнути з засудженої на користь потерпілого на відшкодування матеріальної шкоди 400 грн..

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 15 діб з моменту оголошення.

Суддя Н.А.Гулак