АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Крим. провадження № 639/4095/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1971/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Харкові кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 за апеляційними скаргами прокурора зі змінами та обвинуваченого ОСОБА_8 з доповненнями та уточненням на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 квітня 2015 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Російської Федерації, Бєлгородської області, с. Наумівка, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1. 16.11.2012 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. НА підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,-

засуджений за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 років. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання призначена за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 16.11.2012 року та остаточно призначено покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 у виді тримання під вартою до набрання вироком чинності залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 встановлено рахувати з 15 лютого 2014 року.

Стягнено з ОСОБА_8 :

- на користь ОСОБА_10 в якості матеріальної шкоди 8447,23грн. та в якості моральної шкоди 15000грн.

- на користь держави судові витрати в сумі 978грн.

Як встановив суд, 15 лютого 2014 р. о 04 год. 00 хв. ОСОБА_8 знаходився разом зі своїми знайомими ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 , де вживали спиртні напої. В цей час до вказаної кімнати зайшов ОСОБА_10 та почав робити ОСОБА_8 зауваження про те, що з його кімнати постійно лунає галас, у зв`язку з чим між останніми виник словесний конфлікт. Далі на ґрунті раптово виниклої сварки ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, схопив лівою рукою з поруч розташованого столу кухонний ніж, яким наніс удари в життєво важливі органи ОСОБА_10 , а саме один удар лезом ножа в грудну клітку та один удар в живіт останнього, після чого, ОСОБА_8 вважаючи виконаними всі свої дії спрямовані на навмисне заподіяння смерті ОСОБА_10 до кінця припинив їх і в цей момент потерпілий відштовхнув ОСОБА_8 та вийшов з кімнати. Однак, смерть ОСОБА_10 не настала по причинам, що не залежала від волі ОСОБА_8 так як йому була своєчасно надана медична допомога, іншими особами. Своїми діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичного експерта №975ая/14 від 27.03.2014 тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя у вигляді двох проникаючих колото різаних поранень черевної порожнини з пошкодженням тонкого кишечника та брижейки тонкого кишківника.

В апеляційних скаргах:
- зі змінами прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд, посилаючись на те, що у вироку суду першої інстанції не міститься даних щодо форми вини ОСОБА_8 , вчинення ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України оскільки, в даному судовому рішенні не зазначено умисно чи з іншою формою вини діяв засуджений ОСОБА_8 , спричиняючи удари ножем потерпілому, тобто не встановлені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

- з доповненнями та уточненнями обвинувачений просить вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, оскільки він оборонявся, бо до кімнати увірвались невідомі йому чоловіки та почали його бити. Він не наносив потерпілому удари ножем, як це зазначено у вироку суду. Також обвинувачений зазначає, що 17.02.2014 року судово-медичним експертом у нього були зафіксовані тяжкі тілесні ушкодження

На думку обвинуваченого вирок постановлений незаконним складом суду, у зв`язку з тим, що один із суддів колегії суддів часто був відсутнім під час судового слідства, а також судовий розгляд був одностороннім та з обвинувальним нахилом. Також обвинувачений зазначає, що під час досудового слідства до нього був застосований психологічний тиск, у зв`язку з чим він себе обмовив.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу зі змінами, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого з доповненнями та уточненнями, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора зі змінами підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, крім іншого, зазначаються формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчинені якого визнається обвинувачений, мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухвалені вироку, положення закону, якими керувався суд.

Однак, при складані вироку судом порушені ці вимоги кримінального процесуального закону.

Як вбачається з вироку суду, обвинувачення щодо ОСОБА_8 , яке визнано судом доведеним викладено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так, у вироку суду першої інстанції не зазначено форму вини, мотив та мету скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, на що в своїй апеляційній скарзі вказує прокурор. З фактичних обставин кримінального провадженння, викладених судом першої інстанції у вироку, не зрозуміло, чим саме керувався ОСОБА_8 при нанесенні ударів кухонним ножем у життєво важливі органи ОСОБА_10 , а також не зазначено чи бажав ОСОБА_8 настання смерті потерпілого в момент нанесення йому ударів.

Таким чином, суд першої інстанції не встановив обставин кримінального правопорушення із зазначенням форми вини, мотивів та мети скоєння кримінального правопорушення, тобто обставин, що мають значення для кримінального провадження, чим допустив порушення вимог ст.ст.91, 374 КПК України, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

У зв`язку із зазначеним, колегія суддів вважає, що доводи прокурора про невідповідність вироку суду першої інстанції вимогам кримінального процесуального закону є обґрунтованими.

Вказане порушення вимог кримінального процесуального закону, відповідно до вимог ч.1 ст.412 КПК України, є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому, є передбаченою п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування оскаржуваного вироку.

У даному випадку апеляційний суд позбавлений можливості переглянути вирок суду в межах доводів апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України і перевірити ці апеляційні доводи шляхом повторного дослідження обставин кримінального провадження, оскільки з огляду на зміст мотивувальної частини, ці обставини під час кримінального провадження в суді першої інстанції встановлені не були, що призвело у свою чергу, до порушення права обвинуваченого на захист від конкретного обвинувачення.

Згідно вимог ст.ст.337-363, 374 КПК України обов`язок з`ясування наявності чи відсутності цих передбачених ч.1 ст.91 КПК України обставин та перевірки їх доказами покладено на суд першої інстанції при судовому розгляді.

Оскільки положеннями ч.1 ст.415 КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції за такою підставою, як порушення права обвинуваченого на захист, а апеляційний суд за вищевказаних причин позбавлений можливості усунути ці порушення, тому колегія суддів керується приписами ч.6 ст.9 КПК України, які визначають, що у випадку коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, тоді застосовуються загальні засади кримінального законодавства визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Виходячи із передбаченої п.13 ч.1 ст.7 КПК України загальної засади кримінального провадження, щодо забезпечення обвинуваченому реалізації його права на захист, ухвалений вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді слід врахувати викладене та дотримуючись вимог ч.2 та ч.3 ст.415 КПК України розглянути доводи які зазначені в апеляційних скаргах прокурора та обвинуваченого ОСОБА_8 , дослідити наявні докази по справі та постановити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 418, 419, 421 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу зі змінами прокурора задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 з доповненнями та уточненням задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 квітня 2015 року щодо ОСОБА_8 скасувати призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою продовжити на 60 днів, тобто до 22 лютого 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді: