Справа № 438/1435/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/501/14 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку письмового провадження апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 30 вересня 2014 року,
встановила:
цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Бориславського МВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_7 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, даною ухвалою визначено розмір застави 40 тис. грн., внесення якої є підставою для звільнення ОСОБА_6 з-під варти та встановлення щодо нього, визначених слідчим суддею обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Визначено також строк дії ухвали до 27 листопада 2014 року.

ОСОБА_6 органом досудового слідства підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України (матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000343 01 червня 2014 року), а саме, що він 09 вересня 2014 року в м. Бориславі незаконно, зберігаючи при собі з метою збуту ? таблетки "субітекс", підійшов до ОСОБА_8 та збув йому таку за ціною 200 гривень, яка згідно висновку експерта №3/1142 від 23 вересня 2014 року містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено бупренормін. Маса бупренорфіну становить 0,0036 грам.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 покликається на те, що слідчим суддею не враховано, що він має постійне місце проживання, де характеризується позитивно, сім`ю, є інвалідом 3-ї групи.

Зазначає, що підозра є частково необґрунтована, оскільки в його діях немає складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, а є склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 КК України.

Вважає, що часткове не визнання ним вини у вчиненому кримінальному правопорушенні, не може бути підставою для обрання самого суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а прокурор та слідчий не довели наявність ризиків для застосування саме такого запобіжного заходу, як і не зазначили обставин, які б свідчили, що більш м`який запобіжний захід домашній арешт не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України

Просить застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що рішення про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу тримання під вартою, постановлене слідчим суддею з дотриманням вимог ст.ст. 177, 178 КПК України.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя обґрунтовано встановив, що надані слідчим та прокурором докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, врахувавши особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше судимий за ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 309 КК України, не працює, підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі від чотирьох до восьми років, що свідчить про те, що останній на шлях виправлення не став, прийшов до вірного висновку про необхідність застосування саме запобіжного заходу тримання під вартою, оскільки перебуваючи на волі він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про можливість обрання йому іншого запобіжного заходу, колегія суддів вважає не переконливими.

Крім цього, у відповідності до вимог ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя підставно визначив розмір застави в сумі 40 тис. грн., зазначивши, що саме такий в разі її внесення буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у відповідності до ч.5 ст. 194 КПК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Окрім цього, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:
ухвалу слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 30 вересня 2014 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4