Категорія:ч. 2 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
про відмову у відкритті апеляційного
провадження
19 жовтня 2015 року місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області ОСОБА_2 , розглянувши матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора області ОСОБА_3 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 вересня 2015 року щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002261,

В С Т А Н О В И В:
03 вересня 2015 року до Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшов обвинувальний акт із додатками про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно даного обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, 30 липня 2015 року, близько 20 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_1 , повторно таємно викрав з приміщення вітальні даної квартири планшет марки «Lenovo А7600-F», вартістю 4293 грн. 25 коп., належний потерпілій ОСОБА_5 , яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Разом з обвинувальним актом до суду надійшли також і реєстр матеріалів досудового розслідування, а також угода про примирення, яка була укладена між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, відповідно до яких останні дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений за ч. 2 ст. 185 у виді 4 місяців арешту.

На підставі ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднати невібуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду від 10.08.2015 року та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 місяців арешту.
За умовами угоди потерпіла не має до обвинуваченого жодних вимог про відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 вересня 2015 року було затверджено угоду від 11.09.2015 року про примирення між обвинуваченим та потерпілою та визнано винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням узгодженого сторонами покарання останньому із застосуванням ст. 71 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту.

Не погоджуючись з вищевказаним вироком заступник прокурора області подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, в той же час вказує, що суд не перевірив угоду між потерпілою та обвинуваченим на відповідність вимогам процесуального та матеріального права, а також правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування вказує, що суд, вирішуючи питання про приєднання до покарання призначеного за даним вироком не відбутої частини покарання за попереднім вироком помилково застосував ст. 71 КК України, залишивши, при цьому, поза увагою, що злочин за який він засуджений за даним вироком був вчинений ним 30.07.2015 року, тобто до постановлення попереднього вироку, а тому остаточне покарання ОСОБА_4 слід було визначити на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів.
У зв`язку з наведеним просить скасувати вирок суду та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам КПК України приходжу до висновку, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя - доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 3 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно ст. 12 КК України злочин інкримінований ОСОБА_4 є злочином середньої тяжкості, і по ньому, відповідно до ст. 477 КПК України, проводилось кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення.

Оскільки, як вбачається із змісту апеляційної скарги, прокурор оскаржив вирок суду ухвалений на підставі угоди між потерпілою та обвинуваченим виключно з підстав, з яких він не може бути оскарженим згідно положень ст. 394 КПК України, а тому слід відмовити у відкритті апеляційного провадження.

На підставі наведеного та керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України,

У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора області ОСОБА_3 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 вересня 2015 року щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002261.

Копію даної ухвали разом із апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати прокурору, який подавав апеляційну скаргу.

Дана ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її винесення.

Суддя апеляційного суду

Волинської області ОСОБА_2