ПОСТАНОВА

Справа №1-н-3/10

10 серпня 2010 року смт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Моніча Б.С.

при секретарі: Воробей Т.В.

з участю прокурора: Михалевич Н.І.

особи, що скоїла суспільно-небезпечне

діяння: ОСОБА_1

його захисника: ОСОБА_2

його законного представника: ОСОБА_3

неповнолітнього потерпілого: ОСОБА_4

його законного представника: ОСОБА_5

представника служби в справах

неповнолітніх ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні постанову слідчого Черняхівського РВ УМВС України в Житомирській області про закриття кримінальної справи та застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітнього:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, учня ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не судимого,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2010 року близько 10 год. 15 хв. неповнолітній ОСОБА_1, перебуваючи в приміщенні їдальні Черняхівської гімназії за адресою смт.Черняхів, вул.Червоноармійська, 14, на ґрунті особистих неприязних відносин умисно наніс один удар правою рукою в ліву частину обличчя малолітньому ОСОБА_4, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці тіла нижньої щелепи справа та перелому в ділянці 2, 3 зубів, що згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоровя.

ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що 26.05.2010 року близько 10 год. 15 хв. перебував у приміщенні їдальні Черняхівської гімназії, де зустрів ОСОБА_4, з яким привітався за руку. Під час рукостискання він надто сильно стиснув руку потерпілому, де, як зясувалося пізніше, була рана. Потерпілий у відповідь на це обізвав його. Це його розлютило, а тому він наніс потерпілому ОСОБА_4 один удар в область обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження. Зазначив, що розуміє протиправність своєї поведінки, запевнив, що в майбутньому подібного не допустить.

Окрім пояснень ОСОБА_1 його вина в скоєнні інкримінованого йому діяння доведена іншими доказами, зібраними під час досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні судом.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтвердив, що ОСОБА_1 вдарив його після того, як він обізвав його у відповідь на надто сильне рукостискання. Зазначив, що після скоєного ОСОБА_1 вибачався, його батьки відшкодували витрати на лікування.

Аналогічні покази з цього приводу дали допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Допитана в судовому засіданні законний представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 показала суду, що її син проживає у повній сімї, яка забезпечена житлом і знаходиться на достатньому рівні матеріального забезпечення. Зазначила, що син одразу після скоєного розповів про те, що сталося. В подальшому нею були відшкодовані витрати на лікування потерпілого. Просила передати сина їй під нагляд, зазначивши, що зможе здійснити на нього позитивний вплив і не допустити подібного в майбутньому.

Вина ОСОБА_1 у скоєнні суспільно-небезпечного діяння також доводиться дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи:

-висновком судово-медичної експертизи №2245 від 24.06.2010 року, згідно якого у ОСОБА_4 виявлено синець в ділянці тіла нижньої щелепи справа та перелом в ділянці 2,3 зубів, які утворилися від дії тупого твердого предмету, при ударі, не виключено рукою затиснутою в кулак по обличчю, можливо за обставин, вказаних потерпілим 26.05.2010 року та відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоровя (а.с.19);

-протоколом відтворення обстановки та обставин події від 14.07.2010 року, під час якого ОСОБА_1 на місці події вказав на обставини спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 (а.с.34-37).

На підставі викладеного, заслухавши думки учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що в діях неповнолітнього ОСОБА_1 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, однак в звязку із тим, що на момент вчинення цього діяння ОСОБА_1 не досяг віку, з якого можлива кримінальна відповідальність, справа щодо нього закрита, а тому суд застосовує до нього заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України.

Враховуючи, що підсудний раніше до відповідальності не притягувався, щиро покаявся, має постійне місце проживання, навчається, характеризуються позитивно, виховується у повній сімї і його матір виявила бажання взяти його під нагляд, суд приходить до висновку про можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері та обмеження його дозвілля.

При цьому суд враховує думку потерпілого та його законного представника, які під час розгляду справи в суді зазначали, що будь-яких претензій до ОСОБА_1 не мають, а також з довірою ставиться до запевнень самого ОСОБА_1 про його виправлення та недопущення подібної поведінки в майбутньому і вважає, що саме такі заходи виховного характеру сприятимуть становленню його як гідного члена суспільства.

Керуючись ст.73 КПК України, ст.ст.97 ч.2, 105 ч.2 КК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, такі примусові заходи виховного характеру строком на два роки:

-передати ОСОБА_1 під нагляд матері ОСОБА_3;

-заборонити ОСОБА_1 вихід з будинку по місцю постійного проживання в період з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня;

-заборонити ОСОБА_1 відвідування ресторанів, кафе, барів, дискотек.

Про застосування заходів виховного характеру інформувати службу в справах неповнолітніх та кримінальну міліцію у справах неповнолітніх.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд протягом 15 (пятнадцяти) діб після її проголошення.

Головуючий-суддя: Б.С. Моніч