справа № 462/5379/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 жовтня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, одруженого, з неповною середньою освітою, який зареєстрований та проживає на АДРЕСА_1 , непрацюючого, раніше не судимого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, суд,
в с т а н о в и в :
Згідно рішення Залізничного районного суду м. Львова від 09.12.2013 року ОСОБА_4 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.09.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Однак, ОСОБА_4 , в порушення вимог ст. 51 Конституції України та ст.ст.180, 181 Сімейного кодексу України, посягаючи на право дитини на повноцінне життя та всебічний розвиток, умисно, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого, станом на 31.05.2015 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів, що складає 13 903,33 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, визнав повністю, підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що дійсно тривалий час не виконував рішення суду про сплату аліментів у зв`язку з важким матеріальним становищем, відсутністю постійної роботи. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані органом досудового слідства за ч.1 ст.164 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлені.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином невеликої тяжкості, вчиненим умисно; особу винного, який раніше не судимий (матеріали кримінального провадження, арк.113), одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження, арк.116, 118, 120, 122), згідно наданої характеристики з місця проживання скарг щодо нього не поступало (матеріали кримінального провадження, арк.124).

Виходячи з наведеного, враховуючи позицію потерпілої ОСОБА_5 , яка у вирішенні питання призначення обвинуваченому виду і міри покарання покладається на розсуд суду, та беручи до уваги, що заборгованість по аліментах на час судового розгляду обвинуваченим не відшкодовано. навіть частково, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.164 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Підстав, передбачених ст.ст.176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченого запобіжних заходів суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 56, 65-67, 164 КК України, ст.ст.337, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-393, 395 КПК України, суд, -

з а с у д и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України і призначити йому покарання у вигляді 100 /сто/ годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1