Зачепилівський районний суд Харківської області
Справа № 1-27/10 р.
ВИРОК

І М Я М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2010 року Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - П.В.ГРИШИНА

при секретарі - Л.О. НІКОЛЕНКО,

за участю прокурора - В.М. НАЩАНСЬКОГО,

представника потерпілого - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Зачепилівка кримінальну справу № 1-27/10 по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Красноград Харківської області, українка, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2, заміжня, має двох неповнолітніх дітей, непрацююча, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не знаходиться, мешканка смт. Зачепилівка Харківської області, вул. Леніна буд 47, раніше не судима

в скоєнні злочину передбаченого ст.185 ч.4 КК України,

На підставі досліджених доказів суд, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 в період часу з квітня 2006 року по травень 2009 року в магазині «Товари для дому», розташованому по вул. Леніна в смт. Зачепилівка Харківської області, здійснюючи реалізацію товарів домашнього побуту, які постачав їй ОСОБА_3, діючи на підставі договору про партнерство від 23.11.2006 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, та за усною домовленістю між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про реалізацію товару ОСОБА_2, скориставшись тим, що власник майна за вказаний період часу не проводив перевірок наявності товару, за заздалегідь виниклим умислом на заволодіння грошовими коштами , що належать ОСОБА_3, впродовж тривалого часу реалізуючи товари, скоїла крадіжку його грошових коштів в сумі 68 459 грн. 00 коп., внаслідок чого потерпілому ОСОБА_3 було заподіяно матеріальні збитки на зазначену суму.

В судовому засіданні підсудна ОСОБА_2 вину у предявленому обвинуваченні визнала частково, і дала покази про обставини скоєння нею злочину, вказавши що приблизно з початку 2007 року у неї зявились фінансові проблеми в магазині і тоді вона почала забирати гроші від реалізованих товарів, повідомляючи ОСОБА_3 про те, що начебто товар не проданий. Ревізію той не проводив, що сприяло тривалий час безперешкодно заволодівати їй грошовими коштами потерпілого. Вперше перерахунок нестачі вона особисто зробила взимку 2009 року, виявивши заборгованість на суму близько 35-40 тисяч гривень. Пізніше 15 квітня 2009 року ОСОБА_3 якимось чином запідозрив крадіжку і вони зробили звірку записів товару по зошитах та домовились, що начебто вона визнає борг перед ОСОБА_3 на суму 68 тисяч гривень, написавши йому розписку із зобовязанням повернути ці гроші до 31 травня 2009 року. З цього часу доступу в магазин у неї не було, бо ОСОБА_3 замінив замки і лише 21 червня 2009 року її запросили для проведення ревізії в магазині з участю спеціалістів райспоживспілки. За даними цієї ревізії нестача товару становила вже 75 тисяч грн. Але вона не визнає такий борг, оскільки відсутній в магазині товар розраховувався по цінам на момент проведення ревізії, тобто на 21.06.2009 року, хоча грошовими коштами вона заволодівала, починаючи з 2007 року, коли товар продавала по значно нижчих цінах.

Винність в скоєнні злочину ОСОБА_2 при вищезазначених обставинах підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, а саме :

- показами потерпілого ОСОБА_3, який показав в суді, що у 2007 році уклав угоду про постачання товару і реалізації з ОСОБА_4, але того ж року вона зібралася виїжджати з Зачепилівка, сказавши ОСОБА_3, що замість неї в магазині буде працювати її невістка ОСОБА_2. ОСОБА_4 то виїжджала, то приїздила знову в Зачепилівку, а тому у її відсутність торгувала ОСОБА_2 при цьому користувалася печаткою ОСОБА_4 Протягом часу 2007-2009 рр. ОСОБА_3 привозив для реалізації товар. В 2009 році ОСОБА_2 почала говорити потерпілому, що протягом останніх чотирьох місяців через кризу товар погано продається, через що він запідозрив, що його вводять в оману. Коли він черговий раз приїхав до магазину, то побачив там пусті коробки, а на запитання чи ОСОБА_2 продала товар, отримав від останньої негативну відповідь. Він сказав їй, що вони зустрінуться наступного дня для проведення ревізії, але ОСОБА_2 не прийшла, тому ОСОБА_3 змінив замки на вхідних дверях магазину. Через деякий час вони зустрілися і ОСОБА_2 передала йому список відсутнього товару, проданий нею, стверджуючи, що гроші за продаж якого вона забрала собі та пообіцявши через місяць повернути ОСОБА_3 гроші. Не дочекавшись повернення боргу ОСОБА_3 разом з орендодавцем магазину ОСОБА_5, бухгалтером Зачепилівського РСТ і самою ОСОБА_2 провели ревізію, в ході якої виявили недостачу в сумі 75 301,00 грн., яка пізніше ним була перерахована враховуючи суму заподіяних йому матеріальних збитків та складає за оцінкою ПП «Атлант» 85 431грн., до теперішнього часу з боку ОСОБА_2 не було жодних намагань повернути йому викрадені кошти .

- показами свідка ОСОБА_5., яка показала в суді, що з 2000 р. вона здає в оренду приміщення магазинів Зачепилівського РСТ. В 2005 р. до неї звернулася ОСОБА_4 з проханням надати їй в оренду приміщення магазини «Товари для дому», розташованого по вул. Леніна в сел.. Зачепилівка Зачепилівського району Харківської області. Приблизно у 2007 році ОСОБА_4 звернулася до неї з відповідною заявою та віддала частину торгівельної площі магазину своїй невістці ОСОБА_2, яка реалізовувала товар, який постачав ОСОБА_3. Приблизно у травні 2009 року до неї прийшов ОСОБА_3 та розповів їй про те, що ОСОБА_2 не повертає йому гроші за проданий товар, поросивши допомогти йому в цій ситуації. Коли вони разом з ОСОБА_2 прийшли до магазину, то побачили, що товару дійсно немає, а на запитання де товар та гроші ОСОБА_2І нічого не відповіла. Пізніше вона сам на сам зустрілася з ОСОБА_2, та їй відповіла, що товар продала, але куди саме поділися гроші не сказала. У червні 2009 року ОСОБА_3 звернувся до неї з проханням допомогти у проведенні ревізії в магазині, на що вона дала відповідне доручення своєму бухгалтеру ОСОБА_6 Буваючи в магазині «Товари для дому», вона бачила, що в магазині постійно було багато товару, але скільки і якого саме сказати не може, торгівлею там займалася ОСОБА_2 Ніколи вона не чула від ОСОБА_2, про те, що товар викрали чи він десь дівся, в нічний час магазин перебуває під фізичною охороною. Орендну плату ОСОБА_2 сплачувала повністю і вчасно ;

- показами свідка ОСОБА_6., яка показала в суді, що у червні її керівник ОСОБА_5 дала їй завдання допомогти ОСОБА_3 провести інвентаризацію в магазині «Товари для дому». Інвентаризацію проводили вона, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, яка як їй відомо була продавцем у магазині. Вона займалася оформленням документів інвентаризації, а ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проводили облік товарів, які були в наявності. Товар в наявності був, вона бачила коробки з товаром. Через деякий час їй потрібно було піти з магазину і інвентаризацію ОСОБА_3 з ОСОБА_2 проводили самі ;

- показами свідка ОСОБА_7, який показав в суді, що у березні 2008 року в магазині «Товари для дому» по вул. Леніна в сел.. Зачепилівка Харківської області він придбав за готівку у сумі 2 500, 00 грн. телевізор «Самсунг», який йому продала невідома жінка 35-40 років, невисока на зріст, вона ж і виписувала йому гарантійний талон, чи робила вона де у себе відмітки про продаж товару він не бачив ;

- показами свідка ОСОБА_8, який показав в суді, що у січні 2007 року він придбав у магазині «Товари для дому» по вул. Леніна в сел.. Зачепилівка Харківської області пральну машину «Рейнфорд» у продавця ОСОБА_4, вона і заповнювала паспорт на пральну машину. Потім у вересні 2008 року він в тому ж магазині за готівку в сумі приблизно 4 000,00 грн. придбав газовий опалювальний котел та газову плиту, того разу товар йому відпускала ОСОБА_2, вона і заповнювала паспорт на товар. Під час покупки як товару він не бачив щоб ОСОБА_4 чи ОСОБА_2 робили у себе в документації відмітки про продані товари, придбані товари перевозив власним транспортом ;

- показами свідка ОСОБА_9, яка показала в суді, що у березні 2008 року вона придбала у магазині «Товари для дому» по вул. Леніна в сел.. Зачепилівка Харківської області пральну машину «LG», точну суму покупки не памятає, але вона коштувала більше 2 000,00 грн., гроші віддала всі зразу, товар їй відпускала ОСОБА_2, вона і заповнювала паспорт на пральну машину, чи робила ОСОБА_2 де у себе відмітки про продаж товару вона не бачила ;

- розпискою ОСОБА_2, якою вона зобовязується повернути ОСОБА_3 грошові кошти на суму 68 459,00 грн. за реалізований нею товар (а.с.38) та її пояснювальною (а.с.39);

- розпискою ОСОБА_3 від 15.04.2009 року , якою він підтверджує нестачу грошових коштів від ОСОБА_2 в сумі 68 459 грн. (а.с. 40);

- угодою про партнерську співпрацю, укладену між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.45) , угодою ОСОБА_2 про оренду приміщення в магазині «Товари для дому» (а.с.47-50) для здійснення торгівлі.

Органами досудового слідства дії підсудної ОСОБА_2 кваліфікувались по ст.185 ч. 4 КК України тобто крадіжка, вчинена у великих розмірах .

Суд всебічно дослідивши всі докази в справі в їх сукупності не погоджується з такою кваліфікацією дій підсудної та приходить до наступного висновку.

Оскільки вартість викраденого впливає на кваліфікацію злочину, скоєного підсудною, тому у суду викликають сумнів висновки досудового слідства про розмір заподіяної потерпілому шкоди в сумі 80 307 грн.60 коп., так як він визначався без врахування способу та часу вчинення даного злочину, а саме на підставі неналежно оформленого акта інвентаризації ( а.с.30-32,41-43) та задоволення слідчим клопотання про включення до розміру матеріальних збитків грошових сум, які повинні бути виплачені в якості зарплати ( а.с. 138,139).

Постановами Зачепилівського районного суду Харківської області від 19 квітня 2010 року та від 11 червня 2010 року було винесено окреме доручення СВ Зачепилівського РВ ГУМВС України в Харківській області на проведення документальної ревізії про надходження товарно-матеріальних цінностей в магазин підприємця ОСОБА_2 від підприємця ОСОБА_3 та розрахунків між ними в період з квітня 2006 року по травень 2009 року, проведення бухгалтерської експертизи для визначення розміру недостачі ТМЦ по магазину ОСОБА_2, визначення розміру матеріальної шкоди та осіб ,винних в її заподіянні, наявність в системі обліку та звітності недоліків, які сприяли крадіжці ТМЦ та осіб, відповідальних за недопущення цих недоліків.

Зазначені доручення суду не було виконано органами досудового слідства, за відсутністю бухгалтерської документації у підсудної та потерпілого, яке унеможливлює проведення бухгалтерської ревізії і встановлення розміру недостачі та заподіяної матеріальної шкоди підприємцю ОСОБА_3

За таких обставин суд при визначенні розміру заподіяної злочином матеріальної шкоди виходить із її доведеності письмовою розпискою, яку підсудна ОСОБА_2 добровільно власноручно написала 15 квітня 2009 року ( а.с. 38), а потерпілий ОСОБА_3 визнав своєю розпискою того ж дня ( а.с.40) в сумі 68 459 грн. При цьому суд критично оцінює покази підсудної в судовому засіданні в частині крадіжки грошей на суму не більше 40 тисяч грн., а також наданий потерпілим ОСОБА_10 звіт про оцінку 94 одиниць побутової техніки (а.с.211-240) на суму 85 431 грн., тому що обєктом крадіжки було не майно потерпілого, а грошові кошти як це правильно зазначено в тексті обвинувачення від 05.03.2010 р (а.с. 144).

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суда №9 від 28.05.2004 року «Про деякі питання застосування судами України адміністративного та кримінального законодавства у звязку з набранням чинності 1 січня 2004 року Закону України від 22 травня 2003 року «Про податок з доходів фізичних осіб» неоподаткований мінімум доходів громадян в частині кваліфікації злочинів дорівнює розміру податкової соціальної пільги, що дорівнює 50 % однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового року. Тому розмір заподіяної злочином шкоди в розмірі 68 459 грн. не перевищує 250 неоподатковуваних мінімуму (в 2009 році - 75 625 грн. ).

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що дії підсудної ОСОБА_11 необхідно кваліфікувати :

-за статтею 185 ч.3 КК України тобто крадіжка, що завдала значної шкоди потерпілому.

При обранні міри покарання ОСОБА_2 суд враховує тяжкість злочину, відсутність помякшуючих та обтяжуючих обставин .

При визначенні покарання підсудної суд враховує фактичні дані, що характеризують особу ОСОБА_2 - яка характеризується позитивно, має двох неповнолітніх дітей, в даний час ніде не працює, не була судимою.

Суд не погоджується з висновком органу досудового слідства про щире каяття підсудної, оскільки в судовому засіданні вона себе винною не визнала, жодних заходів по відшкодуванню шкоди не вчинила, що в сукупності свідчить про відсутність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, а тому суд зробив висновок про відсутність помякшуючих обставин.

Вищевикладене дає підстави вважати, що покарання необхідно обрати у вигляді позбавлення волі. Проте суд вважає, що виправлення підсудної можливо без її ізоляції від суспільства із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільнивши від відбуття покарання з іспитовим строком, поклавши на неї обовязок періодично зявлятися на реєстрацію в органи кримінально виконавчої інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено розмір викраденого підсудною майна відповідно до якого судом кваліфіковано дії ОСОБА_2 на підставі дослідження всіх доказів по справі та належної оцінки в їх сукупності, а тому стягненню з ОСОБА_2 підлягає саме матеріальна шкода, заподіяна її злочинними діями на суму 68 459 грн. Позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу адвоката в сумі 4 000 грн. в судовому засіданні не були підтверджені належними доказами, а тому не підлягають задоволенню.

Речових доказів немає.

Судових витрат немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Визнати винною ОСОБА_2:

- за ст.185 ч. 3 КК України і призначити їй покарання за ст. 185 ч. 3 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, застосувавши ст.ст. 75ч.1, 76ч.1п.4 КК України звільнити від відбуття покарання з випробуванням строком на 3 роки, поклавши на неї обовязок періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу - залишити підписку про невиїзд.

Цивільний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5 заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 68 459 (шістдесят вісім тисяч чотириста пятдесят девять) грн. 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити в задоволенні.

Речові докази відсутні.

Судових витрат немає.

Вирок може бути оскаржений протягом 15 діб з моменту його проголошення в апеляційний суд Харківської області через Зачепилівський районний суд.

Головуючий ,суддя П.В.Гришин