Провадження № 1-кп/761/1326/2015
У Х В А Л А
Іменем України
07 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

провівши в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0009111 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Бердичів Житомирської області, громадянки України, українки, з середньою спеціальною освітою, не заміжньої, офіційно не працюючої, раніше не судимої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , якій висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 302, ч. 2 ст. 302 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду м. Києва 04 листопада 2015 року надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 , якій висунуто обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 302, ч. 2 ст. 302 КК України, з угодою про визнання винуватості від 29 вересня 2015 року, укладеною між прокурором прокуратури Шевченківського району міста Києва ОСОБА_3 з одного боку та підозрюваною ОСОБА_4 з іншого боку.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила затвердити зазначену угоду.

Обвинувачена ОСОБА_4 вважає за можливе затвердити зазначену вище угоду про визнання винуватості, зазначивши, що вона беззастережно визнає обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні за ч.1 ст. 302, ч. 2 ст. 302 КК України та, відповідно до умов угоди, погоджується на призначення покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі та звільнення її від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченої, перевіривши наявні в розпорядженні суду матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

За правилами п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмову в затвердженні угоди з поверненням кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468 475 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.7 ст.474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Як вбачається зі змісту п.3 угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором прокуратури Шевченківського району міста Києва ОСОБА_3 з одного боку та підозрюваною ОСОБА_4 з іншого боку, сторони дійшли згоди, що за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 302, ч. 2 ст. 302 КК України, підозрюваній ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі зі звільненням останньої від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Однак, згідно вимог ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У відповідності до ч. 2 ст. 70 КК України при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

При цьому, у відповідності до вимог постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами Кримінального покарання" складання покарань, призначених за окремі злочини, може бути повним або частковим, але у будь-якому випадку у разі такого складання - остаточне покарання за сукупністю злочинів має за розміром бути більшим за кожне із покарань, призначених за окремий злочин, що утворюють сукупність.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, умовами зазначеної угоди вказані вимоги ч. 1, ч. 2 ст. 70 КК України не враховані, тобто сторонами угоди не визначено, який саме вид покарання необхідно призначити за кожним окремим кримінальним правопорушенням, які інкриміновані ОСОБА_4 та за яким принципом необхідно визначити остаточне покарання, що свідчить про неможливість призначення судом покарання про яке домовилися сторони, передбаченого змістом п.3 угоди про визнання винуватості, у зв`язку з чим суд приходить до переконання про невідповідність угоди вимогам Кримінального Кодексу України, та за таких обставин, суд дійшов висновку про неможливість затвердження угоди та винесення вироку на підставі такої угоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 474 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 29 вересня 2015 року, укладеною між прокурором прокуратури Шевченківського району міста Києва ОСОБА_3 з одного боку та підозрюваною ОСОБА_4 з іншого боку у кримінальному провадженні за № 0009111.

Повернути кримінальне провадження № 0009111 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя