печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.08.2015 року Печерський районний суд м. Києва в складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

та обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Києва, маючого базову загальну середню освіту, студента третього курсу ННЦ ПТО НАПН України, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України

В С Т А Н О В И В:
05.01.2015 року приблизно о 22.10 год. неповнолітній ОСОБА_6 разом із знайомими йому особами, матеріали відносно яких виделені в окреме провадження та двома невстановленими під час досудового слідства особами, перебуваючи поблизу РШХ «Макдональдз», що по вул. Хрещатик, 17 в м. Києві, побачили раніше невідомого їм ОСОБА_7 .

Під час цього у ОСОБА_6 та осіб, матеріали відносно яких виделені в окреме провадження та двох невстановлених під час досудового слідства осіб, виник спільний злочинний умисел, спрямований на напад, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, за попередньою змовою групою осіб, з метою заволодіння майном ОСОБА_8 . З метою виконання свого злочинного умислу, особи, матеріали відносно яких виделені в окреме повадження, наздогнали ОСОБА_7 та наблизившись окликнули його. В момент коли ОСОБА_7 обернувся, одна із осіб, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, нанесла йому удар в плече з метою залякування. Злякавшись, ОСОБА_7 зупинився, після чого ця особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, почав утримувати його руками за плечі. В цей час до них підбігли ОСОБА_6 , інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та дві невстановлені під час досудового слідства особи та з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, почали вимагати у ОСОБА_7 віддати їм грошові кошти та цінні речі. Після цього, одна з невстановлених під час досудового слідства осіб, з метою залякування ОСОБА_7 , дістала з кишені предмет візуально схожий на ніж та почала погрожувати ним. В наслідок цього, ОСОБА_7 злякався та переживаючи сильні душевні хвилювання, усвідомлюючи реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, під погрозою предмета, візуально схожого на ніж, передав особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, який з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину, прикрив своє обличчя балаклавою помаранчевого кольору, мобільний телефон «НТС» вартістю 3820 грн. та грошові кошти у сумі 200 грн. Після цього, ця особа наказала ОСОБА_7 зняти з себе куртку, вартістю 4000 грн., що він і зробив. Далі вказана особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та невстановлена під час досудового слідства особа нанесли по декілька ударів по різним частинам тіла ОСОБА_8 .

В цей час, інша особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження та невстановлена під час досудового слідства особа стояли поруч, та спостерігали за зовнішньою обстановкою навколо, з метою попередження ОСОБА_6 та інших осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, та невстановленої під час досудового слідства особи, у разі появи сторонніх осіб, які могли б завадити доведенню їхнього злочинного умислу до кінця.

Заволодівши майном ОСОБА_8 , на загальну суму 8020 грн., ОСОБА_6 , інші особи, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження та дві невстановлені під час досудового слідства особи, залишили місце вчинення злочину та розділивши між собою викрадені грошові кошти та речі, розпорядились ними на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе в інкримінованому діянні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення відповідно до пред`явленого обвинувачення та пояснив, що дійсно, він 05.01.2015 року приблизно о 22.00 год. разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та двома незнайомими йому особами жіночої статі на призвісько « ОСОБА_12 » та « ОСОБА_13 » зустрілися біля РШХ Макдональдз по вул. Хрещатик, 17 в м. Києві та побачивши незнайомого раніше хлопця, вирішили заволодіти його майном. Він, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та незнайомі йому особи жіночої статі підбігли до цього хлопця, зупинили його та почали вимагати грошові кошти та інші цінні речі, що знаходились при ньому. ОСОБА_11 та особа жіночої статі на призвісько « ОСОБА_13 » стояли поруч та спостерігати за зовнішньою обстановкою навколо, з метою попередження про появу сторонніх осіб. В цей час ОСОБА_9 почав вимагати у ОСОБА_8 цінні речі, перед чим вдягнув на голову балаклаву, однак ОСОБА_8 відмовився. Після цього ОСОБА_9 ударив потерпілого, а особа жіночої статі на призвизько « ОСОБА_12 » стала погрожувати потерпілому ножем. Після нанесення ОСОБА_9 ударів по тілу та злякавшись погроз ножем, що перебував у руці особи жіночої статі на призвисько « ОСОБА_12 », потерпілий не чинив опору та останні завололіли його майном, а саме: мобільним телефоном НТС, грошовими коштами у сумі 200 грн. та курткою. Після чого вони залишили місце вчинення злочину та розділивши викрадені грошові кошти та речі між ним, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , розпорядились ними на власний розсуд.

Також обвинувачений зазначив, що щиро кається у скоєному, зробив для себе відповідні висновки.

В судовому засіданні, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів у справі, а саме: показів потерпілого, свідків та письмових доказів, оскільки фактичні обставини ніким не оспорюються та відсутні сумніви стосовно добровільності та істинності позиції учасників судового провадження.

Оцінюючи докази зібрані в судовому засіданні, суд находить винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення повністю доведеною.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікує за ч.2 ст. 187 КК України.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує тяжкість скоєного діяння, те що воно відноситься до тяжкого злочину, є умисним та корисливим, а також особу обвинуваченого, який являється неповнолітнім та ставлення до вчиненого діяння.

Обвинувачений ОСОБА_6 навчається, на спеціальних обліках не перебуває, рануше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання та посередньо за місцем навчання. Встановлено, що вихованням неповнолітнього займається батько, а мати ухилилась від його виховання.

У відповідності до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 - є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітнім.

У відповідності до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.

Суд вважає, що згідно ст. 69 КК України у справі наявні обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме неповноліття ОСОБА_6 , його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, а також процесуальну поведінку обвинуваченого під час досудового слідства та судового розгляду справи.

Враховуючи наведене, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання, згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе особам, які вперше вчинили злочин, неповнолітнім, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину тощо, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства і необхідність обрання йому покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 69 КК України, нижче найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.187 КК України та застосувати ст.ст.75,104 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та переховання останнього, та попередження нових злочинів.

На підставі ст.ст.77, 98 КК України додаткове покарання у вигляді конфіскації майна не застосовувати.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати по справі відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд , -

З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 в період іспитового строку:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально - виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінальної виконавчої інспекції про зміну місця проживання;

- періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін - у вигляді особистого зобов`язання.

Речовий доказ, а саме чоловічу куртку помаранчевого кольору, яка передана на зберігання до камери схову Печерського РУГУ МВС України в м. Києві - повернути потерпілому ОСОБА_7 за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: : ОСОБА_1