154/288/16
1-кп/154/59/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2016 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

адвоката - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Володимир-Волинський кримінальне провадження провадженні № 0000647 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта професійно-технічна, не працюючого, раніше не судимого,-

за ч.3 ст. 407 КК України, -

в с т а н о в и в:

09.04.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовозобов`язаного ОСОБА_4 призвано під час мобілізації на військову службу до ЗСУ.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 79 від 11.04.2014 року сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини і призначено на посаду командира відділення батареї управління і артилерійської розвідки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2014 року № 310, з цього дня введено в дію нове умовне найменування зазначеної військової частини - військова частина-польова пошта НОМЕР_2 .

Згідно наказу командира військової частини -польова пошта НОМЕР_2 від 29.11.2014 року № 262 сержанта ОСОБА_4 зараховано у розпорядження Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та наказом командира частини від 01.12.2015 року № 20 зараховано до списків особового складу частини військової частини польова пошта НОМЕР_3 .

Проходячи військову службу на вказаній посаді, ОСОБА_4 , в порушення вимог статуту внутрішньої служби ЗС України, не отримавши дозволу відповідного начальника, без поважних причин, 26.11.2014 року самовільно залишив військову частину польова пошта В НОМЕР_4 , яка розташована по АДРЕСА_2 , та з 26.11.2014 року до 23.03.2015 року, без поважних причин був відсутній на службі тривалістю понад один місяць та не виконував покладені на нього службові обов`язки.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць.

14 січня 2016 року між прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000647 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди, ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 с. 407 КК України в повному обсязі.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання відносно ОСОБА_4 із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу, в розмірі 350 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5950 грн.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, про визнання винуватості суд виходив з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти зокрема рішення про затвердження угоди.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюваний ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що підозрюваний ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 14.01.2016 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 14 січня 2016 року між прокурором військової прокуратури Луцького гарнізону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 350 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5950 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень.

. Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча /-/ підпис
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_1