Ухвала іменем україни
11 серпня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_11,
суддів:ОСОБА_12, ОСОБА_13,
при секретарі ОСОБА_14,
за участю прокурора ОСОБА_15,
захисника ОСОБА_6,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000530 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 05 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Новотроїцього районного суду Херсонської області від 27 серпня 2014 року

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

За ч. 1 ст. 185 КК України ОСОБА_7 виправдано у зв'язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 05 листопада 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він близько 19 год. 18 червня 2014 року в АДРЕСА_1 під час сварки з ОСОБА_8, яка виникла на грунті особистих неприязних відносин, з метою позбавлення життя, наніс останньому удар ножем в область шиї, заподіявши ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження, внаслідок чого той помер від гострої крововтрати.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався також у тому, що він, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, 18 червня 2014 року в АДРЕСА_1 таємно викрав належний ОСОБА_9 телевізор на загальну суму 400 грн.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що апеляційний суд в порушення вимог ст. 419 КПК України свою ухвалу належним чином не мотивував, а лише формально переглянув справу в частині виправдання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та захисника ОСОБА_6, які не підтримали касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та кваліфікація його дій у касаційній скарзі прокурора не оскаржуються.

Твердження прокурора про те, що апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні апеляції прокурора та залишив без зміни вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 у частині виправдання останнього за ч. 1 ст. 185 КК України, є безпідставними.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що, зокрема, вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа. При цьому обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Як свідчать дані журналу судового засідання, технічний запис судового провадження та зміст вироку, суд при розгляді провадження щодо ОСОБА_7 дослідив усі обставини, які могли мати значення для прийняття рішення, повно й усебічно дослідив докази, вказані в реєстрі матеріалів досудового розслідування, і дав їм у сукупності належну оцінку відповідно до вимог ст. 94 КПК України, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, із яким погоджується і колегія суддів.

Висновки суду, на підставі яких було виправдано ОСОБА_7, є належно мотивованими і ґрунтуються на даних, належним чином перевірених у судовому засіданні та змістовно викладених у вироку.

Як убачається з матеріалів провадження і як правильно встановлено судом, ОСОБА_7 під час досудового розслідування і в суді заперечував свою причетність до скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а докази, на які посилаються органи досудового розслідування, не містять достовірної інформації, яка би свідчила про вчинення ОСОБА_7 вказаного злочину.

Так, суд першої інстанції, виправдовуючи в цій частині ОСОБА_7, правильно послався на те, що докази, які містяться в матеріалах провадження, не спростовують його доводи про те, що телевізор йому передав батько добровільно, а факт виявлення телевізора за місцем проживання засудженого не може свідчити про наявність кримінального правопорушення.

Таким чином, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку щодо недоведеності вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_7 та необхідності виправдання останнього за цією статтею.

Необґрунтованими є також доводи прокурора про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК України через те, що вона недостатньо мотивована.

Так, відповідно до ст. 419 КПК України мотивувальна частина ухвали суду апеляційної інстанції має містити короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції; узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження; встановлені судом першої інстанції обставини злочину; встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. Згідно з ч. 2 цієї статті при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Як убачається з матеріалів справи, на вирок місцевого суду від 27 серпня 2014 року щодо ОСОБА_7 подали апеляційні скарги прокурор, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, та захисник ОСОБА_10

Апеляційний суд, залишаючи подані апеляційні скарги без задоволення, належним чином мотивував свою ухвалу, навів аналіз доводів поданих скарг, співставив наявні у справі докази та навів мотиви, з яких доводи апеляцій визнані безпідставними.

Так, в частині виправдання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 185 КК України суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що докази, на які посилається в апеляційній скарзі прокурор, не є достатніми для визнання винним ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину. При цьому суд дійшов вмотивованого висновку про повноту судового розгляду, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що у ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження були встановлені і досліджені всі обставини, з'ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення: перевірялися позиція захисту обвинуваченого про його невинуватість шляхом допиту потерпілого, свідків, досліджувалися дані протоколів слідчих дій тощо.

Ухвала апеляційного суду є достатньо мотивованою та повною мірою відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування судових рішень у провадженні, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 05 листопада 2014 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13