Кримінальне провадження № 703/4642/13-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 вересня 2015 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

та обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі кримінальне провадження №0000080 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , що зареєстрований в АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, такого що має чотирьох неповнолітніх дітей 2000, 2004, 2006 та 2014 років народження, з вищою освітою, працюючого директором ТОВ «Росвік», раніше не судимого;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Рославль Смоленської області РФ, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, такого, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей 1999 та 2007 років народження, з середньою освітою, працюючого директором ТОВ «Ліонх», раніше не судимого,

- за ч.2 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 15 липня 2012 року близько 22 годині 30 хвилин знаходячись на дорозі по АДРЕСА_4 , в стані алкогольного сп`яніння, в групі з ОСОБА_6 , діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, демонструючи неповагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, прагнучи самоствердження за рахунок приниження інших осіб, протиставивши себе іншим громадянам, грубо порушуючи громадський порядок, тобто порушуючи нормальні умови існування громадян, нехтуючи елементарними правилами поведінки, моральності і добропристойності, що супроводжувалося особливою зухвалістю, в присутності неповнолітньої ОСОБА_7 що знаходилась поруч в автомобілі ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , звертаючись до водія та пасажира зазначеного автомобіля ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виражались брутальною, нецензурною лайкою, намагалися влаштувати бійку, погрожуючи розправою з ними, продовжуючи свої хуліганські дії, безпричинно та безпідставно нанесли декілька ударів по тілу ОСОБА_9 чим заподіяли останньому фізичного болю.

Дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судом кваліфіковані як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, за що передбачена відповідальність відповідно до вимог ч. 2 ст. 296 КК України.

Обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 під час судового розгляду вину в інкримінованому злочині не визнали, надали аналогічні за змістом показання, що дійсно 15 липня 2012 року ввечері, вони після вживання алкоголю, разом з ОСОБА_10 , який спав на задньому сидінні автомобіля, заїхали в с.Плескачівку де, в дитячому оздоровчому лагері відвідали дітей, та дорогою назад не розминулись з автомобілем ВАЗ. З приводу ДТП, на місці у них виник незначний конфлікт з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 чи чула їх сварку дитина, що була в автомобілі, їм не відомо. Вважають що в їх діях немає складу злочину. Проте не заперечували проти звільнення їх від покарання шляхом застосування амністії.

Не дивлячись на невизнання своєї провини обвинуваченими, встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами зібраними, перевіреними та оціненими судом під час судового розгляду.

Так, допитаний судом свідок ОСОБА_10 суду показав, що15 липня 2012 року він разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відпочивали в м.Суботів, де вживали алкоголь, після чого він заснув в автомобілі, та коли вони їхали десь в лісі, він прокинувся, і чув що біля машини відбувався якийсь конфлікт. Ні ОСОБА_5 , ні ОСОБА_6 в автомобілі не було. З ким саме вони конфліктували йому не відомо, із машини він не виходив, та знову заснув, а прокинувся вже біля райвідділу в м. Сміла, коли його попросили пересісти в інший автомобіль.

Свідок ОСОБА_11 під час судового розгляду, показав, що працює охоронцем в дитячому таборі «Козацька фортеця». Приблизно в середині липня 2012 року йому зателефонував ОСОБА_8 і повідомив, що невідомі чоловіки витягли його з автомобіля, виражалися нецензурною лайкою та поїхали у невідомому напрямку. В подальшому, він разом з ОСОБА_12 виїхали на допомогу до ОСОБА_13 , якого підібрали біля с. Плескачівка. Автомобіль останнього вони зустріли перед поворотом на с. Залевки, в який сів ОСОБА_8 та поїхав до Смілянського МВ УМВС. Хто саме був за кермом автомобіля ОСОБА_8 йому не відомо.

Свідок ОСОБА_8 суду показав, що 15 липня 2012 року він працював у таборі «Козацька фортеця», та ввечері разом з лікарем ОСОБА_9 вони вирішили відвезти дівчину із табору до лікарні. Проте дорогою в м. Смілу, вони не роз`їхались із якимось автомобілем, в результаті чого у них стався конфлікт з його водієм та пасажиром, які висловлювались нецензурною лайкою, та погрожували застосуванням сили. Під час сварки хтось вдарив ОСОБА_9 , після чого він кудись втік. Дівчина сиділа в машині, та все чула, потім її завезли назад до табору, щоб не травмувати її психіку, та вони всі поїхали до райвідділу в м. Сміла.

Свідок ОСОБА_14 суду показав, що він 15 липня 2012 року ввечері на прохання ОСОБА_8 приїхав до райвідділу міліції в м.Сміла, де бачив обох обвинувачених, які були явно в стані алкогольного сп`яніння. Також там були автомобілі обвинувачених та ОСОБА_8 , із незначними пошкодженнями. Зі слів ОСОБА_8 йому відомо, що автомобілі не розїхались і тому з обвинуваченими був конфлікт.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що він на момент вчинення злочину був слідчим, та 15 липня 2012 року якраз чергував, а тому саме він виїздив на місце події. Їм тоді повідомили, що мало місце ДТП, та він допитував учасників конфлікту. Подробиць події пригадати вже не може.

Свідок ОСОБА_16 , надала суду аналогічні показання.

Доводи обвинувачених про те, що вони не вчиняли тих дій, що їм інкримінують, повністю спростовуються як показаннями свідків, а тому суд вважає їх такими, що не відповідають дійсності, оскільки вони спростовуються доказами, перевіреними та оціненими судом під час судового провадження.

Враховуючи наявність достатньої кількості доказів досліджених під час судового розгляду, що виключають будь-які сумніви та підтверджують вину обвинувачених, суд вважає, що в ході судового розгляду було повністю доведено винуватість ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення в межах пред`явленого обвинувачення.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд враховує наявність у них на утриманні малолітніх дітей, а також добровільне відшкодування шкоди завданої їх діями, а обставиною, що обтяжує їх покарання суд враховує вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України належить до категорії злочинів середньої тяжкості, наявність кількох пом`якшуючих та однієї обтяжуючої покарання обставин, відсутність претензій будь-якого характеру до обвинувачених від осіб, на яких було направлено їх злочинні дії. Особи обвинувачених які раніше не притягувались до кримінальної відповідальності, за місцями проживання та роботи обидва характеризуються виключно позитивно.

Враховуючи всі перераховані обставини суд вважає, що виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів можливе лише за умови їх тримання в кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства, та з обов`язковим залученням праці, що можливе лише при призначенні їм покарання у виді обмеження волі в межах санкцій статті за якою вони притягуються до відповідальності, заборон застосування якого по відношенню до обвинувачених судом не встановлено, інше ж, більш тяжке покарання передбачене санкцією статі, за якою вони притягуються до відповідальності, не відповідатиме принципу достатності та співмірності із вчиненим злочином.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування вимог ст. 69 та ст. 75 КК України.

Зі змісту ч.2 статті 124 КПК України, вбачається, що з обвинувачених в рівних частинах слід стягнути в дохід держави витрати на залучення експерта в сумі 537 грн. 90 коп..

Долю речових доказів по справі слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Прокурор та захисник обвинувачених під час судових дебатів заявили клопотання про звільнення обвинувачених від покарання на підставі п."в" ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», як таких, що вчинили умисний злочин, який не є тяжким до прийняття відповідного закону та на момент набрання чинності даного закону мали неповнолітніх дітей, щодо яких не позбавлені батьківських прав.

Відповідно до ч.ч.7, 8 ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» судом було встановлено, що особи, щодо яких вирішується питання про застосування амністії, дали відповідну згоду та не заперечували щодо звільнення від відбування покарання.

Проаналізувавши матеріали даного провадження суд вважає що такі клопотання підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п."в"ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, який набрав чинності 19 квітня 2014 року, підлягають звільненню від покарання особи яких на день набрання чинності цим законом не позбавлено батьківських прав і мають на утриманні дітей, яким не виповнилось 18 років, у разі засудження їх за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 КК України.

Статтею 14 Закону України «Про амністію у 2014 році» встановлено, що особи, на яких поширюється дія цього закону, можуть бути звільнені як від відбування основного, так і додаткового покарання.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а ОСОБА_5 батьком ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_5 , щодо яких вони не позбавлені батьківських прав.

Кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості; вчинений до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році», відповідно до вимог ст.4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» та ст.8 ЗУ «Про амністію у 2014 році» відсутні заборони щодо застосування до обвинувачених вимог даного Закону, отже на них поширюється дія цього Закону, та вони підлягають звільненню від призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України і призначити покарання - 2 (два) роки обмеження волі

На підставі п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання як такого, хто на день набрання чинності Законом України «Про амністію в 2014 році» не позбавлений батьківських прав, та на день набрання чинності цим Законом має дитину якій не виповнилось 18 років.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України і призначити покарання - 2 (два) роки обмеження волі

На підставі п. в) ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання як такого, хто на день набрання чинності Законом України «Про амністію в 2014 році» не позбавлений батьківських прав, та на день набрання чинності цим Законом має дитину якій не виповнилось 18 років.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь держави судові витрати на залучення експерта в сумі по 537 грн. 90 коп..

Речові докази що зберігаються у Смілянському МВ УМВС по квитанціях №№718 та 698 уламок габариту скла та скло ліхтаря, пакет, знищити як таке що не має матеріальної цінності а 25 штук набоїв передати УМВС України у Черкаській області.

Запобіжний захід ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу, залишити попередній особисте зобов`язання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1