Справа № 199/3512/13-к
УХВАЛА

25 березня 2013 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді Воробйова В.Л.

при секретарі Родіна М.В.

за участю прокурора Синявського Є.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцю та мешканцю міста Дніпропетровська, українцю, громадянину України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженому, маючому на утриманні неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючому, проживаючому та зареєстрованому за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, судимому у 2004 році, звільненого з місць позбавлення волі 19.12.2006 році

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до клопотання слідчого СВ Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 від 25.03.2013 року ставиться питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_2 за таких обставин та підстав.

21.03.2013 року близько 00-10 ОСОБА_2, разом із невстановленими особами, біля будинку № 3-а на пр.Імені Газети Правда у місті Дніпропетровську, реалізовуючи свій злочинний намір на грабіж та скоюючи злочин повторно, наздогнав та зупинив ОСОБА_3, застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя і здоровя потерпілої, шляхом ривка вихопив із руки сумку з ноутбуком, вартістю 6000 грн, після чого з місця події зник.

21.03.2013 року даний факт внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001790, правова кваліфікація ч.2 ст.186 КК України.

22.03.2013 року о 23-00 був затриманий ОСОБА_2, як особа, підозрюваний у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і в порядку ст.ст.131,208-211 КПК України 23.03.2013 року йому повідомлено про підозру у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), поєднаного із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

В судовому засіданні слідча ОСОБА_1 просила задовольнити клопотання та обрати ОСОБА_2 запобіжний захід тримання під вартою.

Прокурор Синявський Є.Г. підтримав клопотання слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_2 провину не визнав, просив не обирати йому міру запобіжного заходу тримання під вартою. Суду пояснив, що дійсно він, 20.03.2013 року близько о 20-00 годині, знаходився разом зі знайомим ОСОБА_4, біля кафе Фієста, розташованого на пр.Імені Газети Правда, де побачив свого малознайомого на прізвисько Бігунок, який підійшов до невідомих йому дівчат та у однієї з них вирвав сумку від ноутбука, від чого дівчина упала на землю, та почав бігти у його сторону. Він разом з ОСОБА_4 почав бігти за ним, а Бігунок викинув сумку на землю, яку він підняв з землі. До нього підбігло декілька незнайомих, які його побили, а потім сумка з ноутбуком, який викрав Бігунок кудись ділась.

Суд, вислухавши думки прокурора та слідчого, вивчивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_2, вважає, що клопотання на підставі ч.2 ст.194 КПК України задоволенню не підлягає, оскільки прокурором не доведене наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України.

У відповідності з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В своєму клопотанні слідча ОСОБА_1 посилюється на те, що наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, про наявність обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_2 підозрюється у скоєні тяжкого насильницького злочину, ніде не працює, залишаючись на волі може продовжити скоювати злочини, а також з метою запобігання ОСОБА_2 переховування від органів досудового розслідування та суду, та перешкоджати у кримінальному провадженню іншим чином, забезпечення можливості виконання процесуальних рішень, що вказує на недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Про наявність обґрунтування підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України підозрюваного ОСОБА_2 свідчать наступні докази: протокол допиту потерпілої ОСОБА_3; протоколом допиту свідка ОСОБА_5; рапорт співробітника ЗКВ ППС ОСОБА_6, речові доказами, а саме ноутбуком НР; протоколи допиту свідків: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_6; протокол одночасного допиту свідка ОСОБА_12 та підозрюваного ОСОБА_2; протокол одночасного допиту свідка ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_2; протокол впізнання; протокол одночасного допиту свідка ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_2

Обставини про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, підтверджуються тим, що ОСОБА_2 ніде не працює та не має постійного доходу.

Але підозрюваний ОСОБА_2 провину не визнав, пояснив, що злочин він не скоював. Він раптово був на місці злочину, який скоїв малознайома йому особа за прозвиськом Бігунок.

З матеріалів, яки надані слідчому судді, вбачається, що грабіж скоювали ще і невідомі та невстановлені особи.

На теперішній час потерпіла ОСОБА_3 відмовилась від впізнання ОСОБА_2 як живої особи та відмовилась від одночасного допиту з підозрюваним, а показання допитаних свідків не свідчать про пряму підозру ОСОБА_2 у скоєні злочину.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованості підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Одного лише значення в клопотанні про застосування запобіжних заходів обставин про те, що підозрюваний, обвинувачений не виконує покладених на нього процесуальних обовязків, а також намагається чи намагатиметься переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду чи вчиняти інші дії, направлені на протидію розслідування, недостатньо. Зазначене повинне підтверджуватися відповідними матеріалами, які має право дослідити слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під винятковими випадками у цьому разі слід розуміти відсутність постійного місця проживання в підозрюваного, обвинуваченого, систематичні пияцтво та дебош у сімї, порушення запобіжного заходу, неповязаного з позбавленням волі, вчинення конкретних дій, спрямованих на перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, продовження злочинної діяльності, ухилення від відбування покарання тощо.

ОСОБА_2 звільнився з місця позбавлення волі в 2006 році, тобто більш чим шість років тому. За час перебування на волі одружився, має неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_3, проживає разом с сімєю, має постійне місце проживання, неофіційно працює. Слідчому судді не надані відомості про те, що ОСОБА_2 характеризується негативно або притягувався до адміністративної відповідальності та дані, його компрометуючі.

Згідно з вимогами постанови Пленуму Верховного Суду від 25.04.2003 року № 4 подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу. Однак у поданні слідчого та прокурора серед мотивів та підстав для обрання ОСОБА_2 зазначеного запобіжного заходу вказано тільки те, що він скоїв тяжкий злочин, тому є підстави вважати, що перебуваючи на свободі, ухилиться від слідства або суду.

Слідчий суддя вважає, що зазначені в постанові суду мотиви й підстави повинні поєднуватись з вимогами Конвенції про захист прав людини та основних свобод і рішенням Європейського Суду з прав людини.

Так, у судовому рішенні по справі Томазі проти Франції від 27.08.1992 року суд зазначив, що при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту слідчі органи повинні довести, що винна особа ухилиться від слідства та суду не тільки з тих мотивів, що він скоїв злочин, за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, але й надати суду ряд інших доказів.

Наведені положення Конвенції та практики Європейського Суду, то відповідно до ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" застосовуються при розгляді справ як джерело права.

Крім загальних фраз та висновку що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, у клопотанні більш нічого не вказано, а прокурором та слідчим не один з ризиків не доведене.

Загальною декларацією прав людини (статті 3,9) та Конвенцією (стаття 5) проголошено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. У Рекомендації підкреслюється, що з погляду на презумпцію невинуватості, тримання під вартою особи, яка підозрюється у вчиненні правопорушенні, має бути винятком, а не правилом. В окремих випадках тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньої необхідності і як останній захід; воно не повинно застосовуватися з каральних міркувань. Наголос на винятковому характері застосування тримання під вартою до судового розгляду, коли йдеться про осіб, які підозрюються у вчиненні правопорушення та на застосуванні лише у тих випадках, коли цього суворо вимагають особливі обставини окремої справи, відображають вимоги статті 5 Конвенції, розвинені Європейським судом з прав людини. Ця практика, зокрема, встановила, що рішення про тримання будь-кого під вартою не може ґрунтуватися лише на минулому підозрюваної особи або на тому, що певні злочини, можливо були вчинені.

Таким чином, з огляду на викладене, та керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, ч.2 ст.194, ст.196 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В і д м о в и т и слідчому СВ Амур-Нижньодніпровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 про застосування до підозрюваного ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом пяти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: Воробйов В.Л.