Справа№1-211/10
Провадження №1-кд/751/12/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2010 року м. Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі

головуючого судді: Кузьміна М. В.

при секретарі ГРИЩЕНКО Н.С.

з участю прокурора БАСАЛИКА В.О.

адвокатів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.м.т. Березна, Менського району, Чернігівської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 19.10.1995 року Деснянським районним судом міста Чернігова за ч. 1 ст. 142 КК України до 3 років позбавлення волі; 05.11.1997 року Менським районним судом Чернігівської області за ст. 140 ч. 2 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 16.06.1999 року Менським райсудом Чернігівської області за ст.ст. 140 ч. 3, 140 ч. 2, 42 КК України до 4 років позбавлення волі; 11.09.2003 року Менським райсудом Чернігівської області за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі; 16.04.2009 року Деснянським райсудом м. Чернігова за ст. 263 ч. 2 КК України до 120 годин громадських робіт, не маючого постійного місця проживання,

- у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 був засуджений 16.04.2009 року Деснянським районним судом міста Чернігова до 120 годин громадських робіт, 29.05.2009 року вирок стосовно ОСОБА_3 надійшов на виконання до Чернігівського МВ КВІ, після чого 02.06.2009 року засудженому ОСОБА_3 під час постановки на облік було роз`яснено порядок та умови відбуття покарання у вигляді громадських робіт, а також про відповідальність за ухилення від відбуття покарання та порушення порядку і умов відбування покарання, відібрано підписку про ознайомлення з вимогами чинного законодавства щодо нього, винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію 1-й, 2-й, 3-й, 4-й понеділок кожного місяця. Далі, 03.06.2009 року засудженому видане направлення для відбування призначеного покарання до КП «Спеціалізований комбінат», згідно якого останній повинен був почати відбування покарання з 04.06.2009 року, але на адресу ЧМВ КВІ 04.06.2009 року КП «Спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування» надіслати лист, в якому вони відмовились приймати для відбування покарання громадських робіт ОСОБА_3, мотивуючи це тим, що не мають такої можливості. Тому, 05.06.2009 року Чернігівською КВІ ОСОБА_4 було вручено повторне направлення для відбуття покарання до КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради, згідно якої останній повинен був приступити до відбування покарання з 09.06.2009 року, однак, ОСОБА_3 як 09.06.2009 року, так і 15.06.2009 року з невідомих причин не з`явився для реєстрації в ЧМВ КВІ в установлений день, а також 23.06.2009 року КП «Новозаводське» надіслала інформацію про те, що ОСОБА_3 09.06.2009 року до відбування покарання не приступив, до КП не з`явився взагалі, без поважних причин, тим самим умисно ухилився від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

В кінці липня 2009 року, в нічний час, ОСОБА_3, з метою викрадення чужого майна, прибув до будинку № 18/3, що по вул. Десняка, в м. Чернігові, де проник до вказаного будинку, звідки таємно викрав телевізор марки «LG», вартістю 1100 грн., відеомагнітофон марки «LG», вартістю 570 грн., СД магнітофон, вартістю 660 грн., ліхтарик вартістю 10 грн., берці вартістю 100 грн., рюкзак вартістю 80 грн., гітару, яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє, 5 банок згущеного молока загальною вартістю 15 грн. та грошові кошти в сумі 1000 грн., а всього на загальну суму 3535 грн., які належать ОСОБА_5

Підсудний ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину за ст. 389 ч. 2 визнав повністю, за ч. 3 ст. 185 КК України не визнав та показав, що він був засуджений 16.04.2009 року Деснянським районним судом м. Чернігова до 120 годин громадських робіт. Коли вирок набрав законної сили його поставили на облік в КВІ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області, розяснили порядок відбування покарання та встановили місце роботи, але «Спеціалізований комбінат побутового обслуговування» його на роботу не взяв. Після цього йому надали направлення на роботу до КП «Новозаводське», але він туди не пішов, тому що проживав по церквах один знайомий повідомив, що є робота в будинку 7-А по вул. Коцюбинського, він пішов туди і працював до 14.12.2009 року. Жодного часу за вироком суду він не відпрацював.

Крім визнавальних показів, вина підсудного ОСОБА_3 в скоєнні злочину передбаченого ст. 389 ч.2 КК України також підтверджується показами свідка ОСОБА_6, яка в судовому засіданні показала, що у неї на контролі знаходився вирок Деснянського районного суду відносно засудженого ОСОБА_3, котрий повинен був відбути покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. 02.06.2009 року ОСОБА_3 був поставлений на облік, йому було роз`яснено порядок відбування покарання та встановлено дні реєстрації, коли він повинен був з`являтись. 03.06.2009 року ОСОБА_3 був направлений для відбування покарання до КП «Спецкомбінат», але 04.06.2009 року надійшов лист про те, що КП «Спецкомбінат» відмовляється прийняти засудженого ОСОБА_3 05.06.2009 року ОСОБА_3 було вручено направлення до КП «Новозаводське» приступити до роботи з 09.06.2009 року, але ОСОБА_3 до роботи не приступив, 15.06.2009 року на реєстрацію не з`явився, за останнім місцем проживання направлялись листи з викликом до КВІ, але ОСОБА_3 не з`являвся. 23.06.2009 року від КП «Новозаводське» надійшло повідомлення, що ОСОБА_3 до них на роботу не прибув. Вона особисто пішла за адресою: м. Чернігів, вул. Коцюбинського, буд. 5, де проживав ОСОБА_3, але працівник Яцухненко пояснила, що він за даною адресою не мешкає. 30.06.2009 року інспектор КВІ Пушкарьова написала рапорт, що зустріла в місті ОСОБА_3, пропонувала останньому з`явитись до КВІ, але останній від неї уїхав і більше ОСОБА_3 до КВІ не з`являвся..

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що працює у відділі кадрів КП «Новозаводське» та їй відомо, що до їх установи було направлено засудженого ОСОБА_3,Ю але останній до них на роботу не прибув, про що вони і повідомили КВІ м. Чернігова.

Крім цього вина ОСОБА_3 також підтверджується довідкою (а.с. 28), згідно якої ОСОБА_3 до відбування покарання не приступив; підпискою ОСОБА_3, що він ознайомлений з умовами відбування покарання і наслідки ухилення від відбування покарання йому роз`яснено 02.06.2009 року (а.с. 29); згідно постанови (а.с. 30) ОСОБА_3 повинен був з`являтись до КВІ 1, 2, 3, 4 понеділок кожного місяця; згідно листа реєстрації (а.с. 32) ОСОБА_3 з 09.06.2009 року на реєстрацію не з`являвся; згідно направлення до КП «Новозаводське» (а.с. 33) ОСОБА_3 був направлений для відбування покарання у вигляді 120 годин робіт; згідно листа КП «Новозаводське» від 18.06.2009 року ОСОБА_3 до даної установи не прибув і до відбування покарання не приступив (а.с. 35).

Тому, оцінюючи отримані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 389 КК України, крім його визнавальних показів, повністю доведена показами допитаних свідків та дослідженими матеріалами справи, і дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України як умисне ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

За епізодом скоєння крадіжки особистого майна, яке належить ОСОБА_5, наприкінці липня 2009 року, ОСОБА_3 показав, що він був послушником у отця ОСОБА_5 (ОСОБА_5О.), між ним та отцом ОСОБА_8 виник конфлікт з оплати за роботу, тому що він допомагав останньому виконувати роботи по господарству, але отець ОСОБА_5 відмовився йому платити гроші, пояснивши, що він його одягав та годував. Ніякої крадіжки він не скоював, ліхтар купив на ринку, а берці йому дали працівники міліції.

Однак, незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_3 не визнав своєї вини за даним фактом, його вина підтверджується показами потерпілого ОСОБА_5, який в судовому засіданні пояснив, що в 2009 році в церкві він познайомився з ОСОБА_3, який не мав постійного місця проживання. Він вирішив останньому допомогти, спілкувався з ним, забрав його до себе додому. ОСОБА_3 допомагав йому по господарству, а він за це годував його та надавав одяг. В липні 2009 року він з сім`єю поїхав у відпустку, а коли повернувся, то виявив, що з дому викрадена аудіо та відео апаратура, гітара, берці, рюкзак та інші речі. У нього одразу виникла підозра, що це зробив ОСОБА_3, тому що останній був у їхньому будинку, знав, де зберігався ключ, але ключа вони не знайшли. Потім працівники міліції виявили, що було відчинено вікно і через нього було здійснено проникнення. Згодом працівники міліції повернули йому рюкзак, ліхтарик та берці, які він впізнав як свої. Матеріальних претензій до ОСОБА_3 він не має, все йому прощає.

Крім показів потерпілого ОСОБА_5, вина ОСОБА_3 в скоєнні даної крадіжки підтверджується і дослідженими матеріалами справи. Згідно протоколу огляду місця події від 02.08.2009 року (а.с. 8-12) з будинку № 18 по вул. Десняка було викрадено речі телевізор, відеомагнітофон, берці. Згідно явки з повинною від 21.08.2009 року (а.с. 21) ОСОБА_3 власноруч написав, що наприкінці липня 2009 року в нічний час він через горище, відчинивши вікно, проник до будинку священнослужителя та викрав відеомагнітофон і телевізор, ліхтарик, гітару, берці, гроші близько 20 грн., речи він продав. Ліхтарик залишив собі. Згідно протоколу огляді, виявлення та вилучення (а.с. 22) у ОСОБА_3 21.08.2009 року було вилучено ліхтарик сріблястого кольору і ОСОБА_3 пояснив, що даний ліхтарик він викрав з будинку 18 по вул. Десняка. Згідно протоколу відтворення обставин та обстановки події (а.с. 62-66) ОСОБА_3 в присутності понятих добровільно розповів яким чином він проник до будинку, де проживає ОСОБА_5, як, де і які речі він забирав.

Під час досудового слідства, будучи допитаним в якості обвинуваченого 02.09.2009 року, ОСОБА_3 свою вину за ст. 185 ч. 3 КК України щодо скоєння крадіжки особистих речей ОСОБА_5 визнав повністю та докладно розповів як він скоював крадіжку (а.с. 76, 92- 93, 117).

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_3 за фактом скоєння крадіжки особистого майна ОСОБА_5 в судовому засіданні доведена повністю та підтверджується вищенаведеними доказами, які повністю узгоджуються між собою та доводять вину ОСОБА_3 суд розцінює покази ОСОБА_3 щодо непричетності до скоєння даної крадіжки як намагання уникнути покарання і тому суд ставиться до них критично, тому що в судовому засіданні слідчий Воловик пояснила, що під час проведення досудового слідства ніякого тиску зі сторони слідчих на ОСОБА_3 не здійснювалось, всі покази він давав добровільно. Суд також вважає, що всі покази підсудним були дані добровільно, тому що за весь час досудового слідства останній жодного разу не виказував претензій що зі сторони слідчих на нього здійснюється тиск.

Оцінюючи отримані докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 повністю доведена в судовому засіданні та його дії органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення майна, яке належить ОСОБА_5О, поєднаного з проникнення до житла, вчиненим повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України, за обставини, які помякшують вину підсудного ОСОБА_3 суд визнає явку з повинною.

Обставин, що обтяжують відповідальність підсудного ОСОБА_3, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

Обговорюючи питання про обрання міри покарання ОСОБА_3 суд приймає до уваги дані, які характеризують особу підсудного, те, що він вчинив злочин в період відбуття покарання за вироком Деснянського районного суду від 16.04.2009 року, і тому суд вважає, що до ОСОБА_3 слід обрати міру покарання лише у вигляді ізоляції від суспільства та призначити покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України, з застосуванням ст.ст. 70, 71, 72 КК України.

Речові докази, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 під розписку, слід залишити в його розпорядженні.

Судові витрати за проведення експертиз в сумі 283 грн. 95 коп. підлягають стягненню з підсудного на користь держави.

Керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд -

Засудив:

ОСОБА_3 визнати винним:

- за ч. 2 ст. 389 КК України і призначити покарання у вигляді двох років обмеження волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 71, ч. 1 п. 1 «Г» ст. 72 КК України, шляхом часткового приєднання приєднати невідбуту частину покарання за вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.04.2009 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді чотирьох років десяти днів позбавлення волі.

Речові докази, які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 під розписку, - залишити в його розпорядженні.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в сумі 283 грн. 95 коп.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою в Чернігівському СІЗО № 31.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу затримання, з 11.12.2009 року.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом 15 днів з часу оголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою, протягом 15 днів з часу отримання копії вироку.

Суддя М.В. Кузьмін