К.с. № 1-169/11
В И Р О К

іменем України

14.09.2011 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Проць Т.В.,

при секретарі Загоруй О.В.,

за участю прокурора Греньо В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2011 року близько 14:00 години, ОСОБА_1, працював на території земельної ділянки №416 садового товариства Арка, що розташоване на території міста Обухова, Київської області і належить ОСОБА_2 Під час виконання роботи він помітив металеві стовпи, 4 з яких лежали на території вказаної ділянки, а інші 10 металевих стовпів були вкопані в землю по периметру земельної ділянки та в цей час у нього виник умисел на таємне викрадення вищевказаних металевих стовпів. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, ОСОБА_1 таємно викрав 14 металевих стовпів діаметром по 15 сантиметрів та висотою по 1,5 метра кожний стовпчик, загальна вага яких складала 450 кг, що належить ОСОБА_2 і переніс їх до лісопосадки, яка знаходиться поруч із земельною ділянкою, щоб в подальшому перевезти їх до пункту приймання металобрухту.

Наступного дня, тобто 11 липня 2011 року, близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_1 приїхав разом із двома своїми знайомими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на автомобілі НОМЕР_1, що належить ОСОБА_4 до лісопосадки на території якої ОСОБА_1 сховав викрадені ним стовпи. При цьому ОСОБА_1 не повідомив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що металеві стовпи є викраденими, а сказав їм що стовпи належать йому. Разом вони завантажили металеві стовпи до кузова автомобіля вивезли та здали їх до пункту прийому металобрухту, що знаходиться в селі Деревяна, Обухівського району, Київської області. Таким чином, ОСОБА_1 таємно викрав 14 металевих стовпів, обернув їх на свою користь і розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_2 матеріальної шкоди на загальну суму 1080 гривень 00 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України.

Цивільний позов у справі потерпілою ОСОБА_2 не заявлено.

В судовому засіданні підсудній ОСОБА_1 винним себе в інкримінованому злочині визнав повністю, заявив клопотання про обмежене дослідження доказів по справі, підтвердивши обставини зазначені в обвинувальному висновку, пояснив, що 10.07.2011 року до нього зателефонувала його тітка ОСОБА_5 та запропонувала йому викосити її та сусідський город, які знаходяться на території СТ Аркана м-ні Петровський в м. Обухові, Київської області, на що він погодився. Близько 14 год. 00 хв. приїхавши на вказані земельні ділянки, він почав косити. Коли він косив один із вказаних городів, то побачив на обніжку металеві труби в кількості чотирьох штук, довжиною 1,5 метра кожна труба та діаметром 15 сантиметрів, які він вирішив викрасти та здати на метало базу. Після чого він вказані труби вручну переніс до лісопосадки, що знаходиться поряд із вказаними городами та сховав їх там. Потім він побачив, що на межі між городами, де він косив траву, знаходяться такі ж само металеві труби, що були вкопані в землю, які він також вирішив викрасти. Витягнувши з землі десять металевих труб, він переніс їх до вищевказаної лісопосадки та сховав їх поряд із першими чотирма трубами. Після чого він докосив вказані городи та поїхав додому.

11 липня 2011 року близько 10 год. 00 хв. до нього зайшов додому його знайомий ОСОБА_3, якому він запропонував перевезти його металеві труби, що знаходяться на території його земельної ділянки та здати до пункту прийому металобрухту, що знаходиться на території села Деревяна, на що ОСОБА_3 погодився. Близько 11 год. 00 хв. вони пішли в центр села Григорівка, де він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_4 та попросив його, щоб він на своєму автомобілі ГАЗ-53перевіз труби до пункту прийому металобрухту та за доставку запропонував йому 180 гривень, на що ОСОБА_4 погодився та при цьому сказав, що труби належать йому. Через пів години до них приїхав ОСОБА_4 на своєму автомобілі і вони поїхали до лісопосадки, в якій він сховав викрадені ним металеві труби. Приїхавши на місце, він з ОСОБА_3 завантажили на автомобіль металеві труби в кількості чотирнадцяти штук та поїхали до пункту прийому металобрухту, що знаходиться в с. Деревяна, Обухівського району, щоб здати вказані труби. Приїхавши до металобази вони здали вказані труби, вага яких склала 450 кг, та за які йому заплатили гроші в сумі 1018 гривень. Отримавши гроші, він розрахувався із ОСОБА_4 заплативши йому за доставку 180 гривень, після цього ОСОБА_4 завіз його та ОСОБА_3 назад до с. Григорівка, а сам поїхав у невідомому напрямку. В селі він разом з ОСОБА_3М.в магазині Коронапридбали по пляшці пива та по пачці сигарет. Вийшовши з магазину, вони стали під магазином пити пиво та приблизно через годину до них підїхав ОСОБА_4 разом із працівниками міліції, які затримали його та яким він зізнався в крадіжці металевих труб.

Про те, що вказані труби були крадені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не знали, їм він сказав, що стовпи належать йому на праві власності.

Коли він викрадав металеві стовпи з метою здати їх до пункту прийому металобрухту, то він усвідомлював, що вчиняє злочин. Свою вину усвідомлює, щиро розкаюється у скоєному.

Відповідно до ст.299 ч.3 КПК України суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом підсудного ОСОБА_1, дослідженням обставин, що впливають на кваліфікацію злочину та даних, які характеризують особу підсудного, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються і не викликають сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Суд вважає, що дії ОСОБА_1, вірно кваліфіковані по ч.1 ст.185 КК України, оскільки він здійснив замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

При призначенні підсудному покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини справи, що помякшують та обтяжують покарання.

Враховуючи обставини при яких був вчинений злочин, особу винного, його ставлення до скоєного, сімейне і матеріальне становище, що він скоїв злочин під час іспитового строку, суд не вбачає підстав для звільнення підсудного від відбування покарання з випробовуванням згідно ст.75 КК України та вважає що необхідним для виправлення ОСОБА_1 та попередження скоєння ним нових злочинів буде покарання повязане з ізоляцією від суспільства.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 17.06.2009 року і остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_6 залишити тримання під вартою в СІЗО №13 Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у м.Києві та Київській області.

Час відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 26 квітня 2011 року.

Речові докази у справі: два металеві східцеві прольоти залишити ОСОБА_7

На вирок суду може бути подано апеляцію до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд на протязі 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: