печерський районний суд міста києва
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.12.2015 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002043 від 21.03.2015, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Токмак Запорізької області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, який неодружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше судимий:

- 22.07.2009 Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75,104 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 10.12.2009 Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст.ст.69, 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнився 27.10.2011 на підставі постанови Вольнянського районного суду Запорізької області від 19.10.2011 умовно-достроково на 11 місяців;

- 30.05.2012 Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі (покарання не відбував);

та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, який одружений, має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , раніше не судимий,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілого ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, останній раз 30.05.2012 Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі, покарання за яким він не відбував, та маючи судимість, що не знята і не погашена у встановленому законом порядку, діючи за попередньою змовою групою осіб разом із ОСОБА_6 , вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 21 березня 2015 року, приблизно о 01.00 год., перебуваючи на асфальтованій пішохідній доріжці між будинком № 6 та № 4-а по вул. Лаврській в м. Києві, підійшов до потерпілого ОСОБА_11 , після чого долонною зонною передпліччя та променевою зоною передпліччя обхватив передню зону шиї потерпілого ОСОБА_11 та здушив її, а своєю правою кінцівкою утримував руку потерпілого, тим самим з метою подолання опору останнього. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 протягнув ОСОБА_11 в сквер до ґрунтового покриття між вищевказаними будинками та штовхнув потерпілого, від чого останній впав навколішки, а ОСОБА_5 долонною зоною передпліччя та променевою зоною лівої руки здушив шию ОСОБА_11 .

Продовжуючи утримувати потерпілого у вказаній позиції, ОСОБА_12 , діючи умисно з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом розбою, поєднаного із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, надав вказівку ОСОБА_6 , який знаходився на відстані 1 метру від них, заподіяти удари потерпілому. При цьому, ОСОБА_6 вступив із ОСОБА_12 у попередню злочинну змову на вчинення цього злочину. На виконання їх спільної злочинної мети, ОСОБА_6 знайшов поряд цеглину та наніс нею близько 5 ударів по голові потерпілого ОСОБА_11 . Останній, з метою уникнення ударів, спробував закривати голову власними руками, проте ОСОБА_6 продовжив наносити удари цеглиною по голові та рукам потерпілого.

Внаслідок застосування спільними діями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, обвинувачені спричинили потерпілому ОСОБА_11 середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, у вигляді закритої травми правої кисті з крововиливом в м`які тканини тильної поверхні-проекції 2-5 п`ясних кісток, основних фаланг 2-5 пальців, 6 садин, які розташовані на фоні вищезазначеного крововиливу, переломів проксимальних кінців 3 та 4 п`ясних кісток зі зміщенням уламків, а також легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді забійної рани правої тім`яної ділянки, яка розташована на 5,5 см вправо від проекції стріловидного шву та на 1,5 см вище лінії росту волосся в ділянці чола справа; забійної рани тім`яної ділянки по лінії стріловидного шву та вліво від нього на 12,3 см вище лінії росту волосся в ділянці чола по центру; забійної рани тім`яної ділянки, яка розташована на 2,5 см вліво від проекції стріловидного шву та приблизно на 8 см вище проекції ламбдовидного шву.

Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи умисно з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном шляхом розбою, поєднаного із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою групою осіб заволоділи майном потерпілого ОСОБА_11 , а саме мобільним телефоном «Самсунг» вартістю 1000,00 грн., шкіряним гаманцем коричневого кольору вартістю 500,00 грн., в якому знаходилися кредитна картка «Приватбанку», посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 , технічний паспорт на автомобіль «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_3 , тимчасова перепустка на ім`я ОСОБА_11 , грошові кошти в сумі 1 грн., пластикова картка магазину «Струмок».

Після чого, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зникли з місця вчинення злочину, маючи об`єктивну можливість на власний розсуд розпорядитися викраденим майном, при цьому мобільний телефон потерпілого ОСОБА_5 залишив собі.

Обвинуваченні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожний окремо, в судовому засіданні частково визнали свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, не оспорювали факт спричинення потерпілому тілесних ушкоджень на ґрунті побутового конфлікту, проте категорично заперечили наявність в їх діях попередньої змови, корисливого мотиву та вчинення ними розбійного нападу.

По суті фактичних обставин справи обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що починаючи з 23.00 год. 20 березня 2015 року разом з ОСОБА_13 відпочивав в дворі будинку АДРЕСА_4 , де до них підійшов раніше незнайомий ОСОБА_11 . На прохання останнього вони пригостили його спиртним напоєм, певний час спілкувалися, проте на ґрунті розбіжностей в поглядах на політичну ситуацію в України між ним та потерпілим виникла словесна перепалка, яку ОСОБА_11 запропонував владнати шляхом розпитття спиртного за його рахунок. Потім вони ще деякий час розпивали спирті напої, спілкувались. Коли потерпілий зібрався додому, їм було теж з ним "по путі". Вже по дорозі конфлікт розгорівся знову, ОСОБА_11 схватив його за куртку в області шиї, він також схопив потерпілого. Вони почали боротися, повалились на землю, наносячи обопільні удари. ОСОБА_13 в цей час перебував ззаду на відстані близько 10 метрів, а коли побачив боротьбу, підбіг до них та цеглиною наніс один удар по голові потерпілого. В цей момент він перебував зверху на потерпілому, який стояв на коленях, намагаючись скинути його з себе. Після вказаного удару він відштовхнув потерпілого від себе, на землі побачив мобільний телефон, подумав що це його та залишив собі. Після чого спільно з ОСОБА_13 побіг в напрямку магазину «Сільпо», де вони були затримані працівниками патрульної служби, які вилучили в нього згаданий телефон, а в ОСОБА_13 гаманець потерпілого. Заперечував попередню змову на вчинення злочину, вважав, що його дії повинні бути кваліфіковані або за ст. 296 КК України як хуліганство, або за ст. 186 КК України, оскільки він ніякого насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, не застосовував.

Обвинувачений ОСОБА_6 дав аналогічні за змістом показання, пояснив, що 21 березня 2015 року, приблизно о 01.00 год., він спільно зі своїм товаришем ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_11 , з яким вони напередодні познайомились, знаходилися в дворі будинку АДРЕСА_4 та розпивали спиртні напої. Між ОСОБА_5 та потерпілим виник словесний конфлікт. Потім ОСОБА_11 вирішив піти додому. Як раз в цей момент він відійшов в сторону, а коли наздогнав ОСОБА_5 з ОСОБА_11 , між ними вже була бійка. При цьому ОСОБА_5 настрибнув на потерпілого зі спини та утримував його, здушував руками шию, ногами обхопив за пояс, а потім повалив його на землю. Він намагався їх розборонити, проте в нього не вийшло, після чого він взяв з землі цеглину та наніс нею один удар по голові потерпілого. Під час боротьби ОСОБА_5 з потерпілим, він помітив на землі гаманець, подумав що це його, підібрав та залишив собі. В той час, коли потерпілий ще знаходився на землі, він спільно з ОСОБА_5 втекли в напрямку магазину «Сільпо», де вони були затримані працівниками патрульної служби, які виявили в нього згаданий потерпілого гаманець з кредитною карткою, документами на авто на ім`я ОСОБА_11 та 1 грн., який у подальшому був в нього вилучений. Крім того, працівники міліції виявили у ОСОБА_5 мобільний телефон потерпілого. Звідки він у нього взявся, йому не відомо. Стверджував, що між ним та ОСОБА_5 ніякої змови на вчинення корисливого розбійного нападу на потерпілого не було, а тому, його дії повинні бути кваліфіковані за ст. 296 КК України, як хуліганство.

Незважаючи на процесуальну позицію обвинувачених, суд, провівши судове слідство у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно яких судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дослідивши докази сторони обвинувачення та докази сторони захисту, приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин, яка підтверджується сукупністю досліджених та перевірених в судовому засіданні доказів.

Показаннями потерпілого ОСОБА_11 про те, що близько 22.00 год. 20 березня 2015 року він в стані незначного алкогольного сп`яніння проходив по прибудинковій території по вул. Лаврській в м. Києві, де зустрів раніше незнайомих ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , певний час спілкувався з ними, після чого запропонував придбати спиртне, на що останні погодилися, та вони разом пішли до магазину «Сільпо». Розпивши спиртне та попрощавшись з ними, він пішов в сторону свого будинку. Стверджував, що весь цей час жодних конфліктів між ним не було. Проте обвинувачені настигли його біля будинку АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 настрибнув на нього ззаду, схопив рукою його за шию та придушив до себе, від чого він впав на землю. ОСОБА_5 весь час продовжував здушувати його, перебуваючи зверху, після чого викрикнув «бей его». Реагуючи на вказаний викрик, ОСОБА_14 , який весь цей час перебував поруч, підбіг до нього та почав наносити удари цеглиною по голові. Він закрив голову руками, проте ОСОБА_14 продовжив наносити удари. Удари були сильні, які призвели до переломів руки. Відчувши потік крові по обличчі, він перестав пручатися. Після чого він чув заклик ОСОБА_5 до ОСОБА_14 для обшуку його кишень. Вони стали обшукувати його кишені, витягнувши з зовнішньої сторони його куртки мобільний телефон, а з внутрішнього кишені курки - гаманець, після чого вони побігли в сторону магазину «Сільпо». Він встав і пішов додому. Дружина викликала швидку допомогу, яка в свою чергу повідомила про обставини в міліцію. Вказане і стало підставою для швидкого затримання нападників.

21.03.2015, тобто в день вчинення кримінального правопорушення, потерпілий ОСОБА_11 вказав на ОСОБА_5 та ОСОБА_14 , як осіб, які спричини йому тілесні ушкодження та заволоділи його майном, при цьому виокремив роль кожного з них у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджується даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками на а.с. 87-88, 89-90 Тому № 2.

Згідно даних протоколу огляду місця події від 21.03.2015, під час огляду території, прилеглої до будинку АДРЕСА_4 , на землі виявлено плями бурого кольору, цеглину та гілки з нашаруванням речовини бурого кольору, що схожі на кров, які вилучено, оглянуто слідчим та визнано у справі речовими доказами (Том 2 а.с. 26-32, 33-35, 36-37, 39-41, 42-43).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 964 від 03.04.2015, у потерпілого ОСОБА_11 мали місце середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу, у вигляді закритої травми правої кисті з крововиливом в м`які тканини тильної поверхні-проекції 2-5 п`ясних кісток, основних фаланг 2-5 пальців, 6 садин, які розташовані на фоні вищезазначеного крововиливу, переломів проксимальних кінців 3 та 4 п`ясних кісток зі зміщенням уламків, а також легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді забійної рани правої тім`яної ділянки, яка розташована на 5,5 см вправо від проекції стріловидного шву та на 1,5 см вище лінії росту волосся в ділянці чола справа; забійної рани тім`яної ділянки по лінії стріловидного шву та вліво від нього на 12,3 см вище лінії росту волосся в ділянці чола по центру; забійної рани тім`яної ділянки, яка розташована на 2,5 см вліво від проекції стріловидного шву та приблизно на 8 см вище проекції ламбдовидного шву (Том 2 а.с. 80-85).

Протягом всього провадження у справі обвинувачені не оспорювали факту заподіяння потерпілому вищезазначених тілесних ушкоджень, а також даних протоколів огляду від 21.03.2015, у відповідності до яких при затриманні у ОСОБА_13 серед іншого було виявлено та вилучено належні потерпілому ОСОБА_11 гаманець коричневого кольору, в якому знаходилися кредитна картка «Приватбанку», посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 , технічний паспорт на автомобіль «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_3 , тимчасова перепустка на ім`я ОСОБА_11 , грошові кошти в сумі 1 грн., пластикова картка магазину «Струмок», а у ОСОБА_5 мобільний телефон потерпілого «Самсунг» чорного кольору з сім-карткою МТС. (Том.2 а.с. 45-48, 58-59, 61-63, 68-69).

Твердження обвинувачених, що гаманець та мобільний телефон потерпілого вони підібрали на місці боротьби, помилково вважаючи, що це їх речі, а відтак і про відсутність в них умислу на вчинення розбійного нападу, наряду з показаннями потерпілого спростовуються показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та іншими доказами у справі.

Свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 - інспектори патрульної служби Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві, в суді показали, що приблизно о 02.00 год. 21.03.2015 вони здійснювали патрулювання за адресою: м. Київ, вул.. Суворова, де поблизу магазину «Сільпо» побачили двох молодих чоловіків, які поводили себе знервовано, на їх руках та одежі були сліди крові, походження яких вони пояснити не змогли. В цей час по радіостанції надійшло повідомлення, що по вул. Лаврьска, 6 двоє невідомих побили чоловіка та відібрали в нього речі. В цей час у вказаних хлопців почалась паніка. Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_13 було запропановано з ними прослідували на місце події, де потерпілий ОСОБА_11 , в якого на той момент вже були перемотані голова і руки, відразу вказав на обвинувачених, як на осіб, які завдали йому тілесні ушкодження та забрали особисті речі. Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_13 було доставлено до Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві, де в присутності понятих вилучено належні потерпілому мобільний телефон та гаманець. Обвинувачені не заперечували факту побиття потерпілого та заволодіння його майном.

По показанням свідка ОСОБА_15 слідує, що 21.03.2015 він разом з іншим невідомим йому чоловіком були присутніми в якості понятих при зовнішньому огляді ОСОБА_5 та ОСОБА_14 . В останніх був вилучений мобільний телефон «Самсунг» та гаманець з документами на прізвище ОСОБА_11 . В їх присутності обвинувачені зізналися, що напередодні побили ОСОБА_11 та забрали в нього вказані речі. Показань, що телефон та гаманець вони підібрали, сплутавши їх зі своїми, обвинувачені не давали.

Жодних доказів на підтвердження факту того, що обвинувачені буцім-то мали аналогічні речі, що були ними викрадені 21.03.2015 у потерпілого ОСОБА_11 , в суді стороною захисту не було представлено.

Кількість, найменування та вартість викраденого майна визначені судом на підставі показань потерпілого ОСОБА_11 і стороною захисту в судовому засіданні також не оспорювалися.

При цьому, позиція обвинувачених та захисту про те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в момент вчинення злочину не перебували у попередній злочинній змові, ОСОБА_5 не спричиняв потерпілому ОСОБА_11 ніяких тілесних ушкоджень, тобто не застосовував до нього насильства, а ОСОБА_6 завдав лише один удар потерпілому цеглиною по голові, але не з корисливих спонукань, а з хуліганських, при цьому обидва обвинувачені не мали наміру на заволодіння майном потерпілого, - судом визнається надуманою, безпідставною, такою що спростовується сукупністю всіх вищенаведених доказів і лише спрямована на уникнення обвинуваченими кримінальної відповідальності за свої злочинні дії. Всі дії обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по відношенню до потерпілого ОСОБА_11 були спільними, узгодженими і спрямованими на досягнення єдиної злочинної мети заволодіння майном потерпілого ОСОБА_11 , шляхом подолання його волі до опору застосуванням до нього насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. І як наслідок, у кожного з обвинувачених при затриманні відразу після вчинення злочину виявилось наявними частина майна, яким вони заволоділи під час розбійного нападу на потерпілого ОСОБА_11 .

Зважаючи на вищевикладене, суд, враховуючи конкретні обставини вчинення правопорушення та оцінюючи сукупність наведених доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що в обвинувачених не було іншої підстави для нападу на потерпілого, ніж корисливий мотив, а відтак вважає доведеною їх вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, оскільки вони, діючи за попередньою змовою групою осіб, вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, які характеризують особу кожного з обвинувачених, наявність та/або відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілого ОСОБА_11 .

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили тяжкий злочин, до того ж у стані алкогольного сп`яніння, що в силу ст. 67 КК України, визнається судом обставиною, яка обтяжує покарання, а ОСОБА_5 також рецидив злочинів.

Вивченням даних про особу обвинувачених судом встановлено: ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем постійного проживання характеризується задовільно, на обліку в лікаря нарколога не перебуває (Том 2 а.с.229-235); ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, неодружений, до затримання не працював, за місцем постійного проживання характеризується негативно, проте задовільно характеризується за місцем реєстрації (м. Токмак Запорізької області), та під час утримання в Київському СІЗО, на обліку в лікаря нарколога не перебуває, (Том 2 а.с.236-248, т.3 а.с. 70-72, 106-107).

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим, судом під час розгляду справи не встановлено.

Враховуючи тяжкість та конкретні обставини вчинення злочину, які свідчать про суспільну небезпечність обвинувачених, їх ставлення до вчиненого, те, що майно потерпілому було повернуто лише завдяки вчасним діями по затриманню з викраденим маном нападників працівниками міліції, а також з огляду на позицію потерпілого ОСОБА_11 , який погодився з промовою прокурора в судових дебатах, суд приходить до висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч. 2 ст. 187 КК України, справедливе й достатнє для досягнення цілей покарання. При визначенні розміру покарання суд також приймає до уваги більш активну роль ОСОБА_5 як ініціатора у вчиненні злочину, те, що він до цього неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, проте належних висновків для себе не зробив, ухилявся від покарання за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 30.05.2012, і знов вчинив злочин, що свідчить про його відверте небажання стати на шлях виправлення, і вважає необхідним призначити йому більше суворе покарання порівняно з ОСОБА_19 .

Окрім того, ОСОБА_5 був засуджений вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 10.12.2009 за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст.ст.69, 71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі; 30.05.2012 Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі. Згідно листа голови Токмацького районного суду Запорізької області від 14.05.2015 № 1694 призначене за даним вироком покарання не відбував у зв`язку з ухиленням від відбування покарання (Том 3, а.с. 70). Оскільки, ОСОБА_5 визнається винним у злочині, вчиненому в період невідбутої частини покарання за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 30.05.2012, остаточне покарання суд призначає йому за правилами ст. 71 КК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до положень до ч. 9 ст.100 КПК України. Судові витрати та цивільний позов у справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 370, 371, ч. ч. 2,3 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років із конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Токмацького районного суду Запорізької області від 30.05.2012 у виді 1 (одного) року позбавлення волі та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 9 (девять) років із конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обраховувати з моменту його фактичного затримання з 21 березня 2015 року.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років із конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обраховувати з моменту його фактичного затримання та взяття під варту 17 грудня 2015 року.

Зарахувати в строк тримання під вартою час попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 21.03.2015 по 08.04.2015.

Речові докази:

- гілки та цеглину з нашаруваннями речовини бурого кольору, які знаходяться на зберіганні в камері схову речових доказів Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві (квитанції №185, 186), - знищити;

- гаманець коричневого кольору, кредитну картку «Приватбанку», посвідчення водія на ім`я ОСОБА_11 , бейджик на ім`я ОСОБА_11 , технічний паспорт на автомобіль «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_3 , тимчасову перепустку на ім`я ОСОБА_11 , грошові кошти в сумі 1 грн., пластикову картку магазину «Струмок», мобільний телефон «Самсунг», які знаходяться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_11 , залишити в його користуванні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили змінити з домашнього арешту в певний час доби на тримання під вартою, взявши його під варту негайно в залі суду.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1