Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
06 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2015 року про накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ Управління СБ України в Рівненській області, яке погоджене з прокурором, який здійснює процесуальне керівництво, у кримінальному провадженні №0000047, щодо накладення арешту на майно ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.368 КК України та застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна: нежитлового приміщення магазину загальною площею 170,9 м.кв, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє рішення суд мотивував тим, що з метою забезпечення можливої конфіскації майна необхідно накласти арешт на зазначене майно ОСОБА_6 .

Як вбачається з клопотання слідчого, ОСОБА_6 , обґрунтовано підозрюється в тому, що вона, працюючи на посаді директора Департаменту соціального захисту населення Рівненської області державної адміністрації, будучи службовою особою, використовуючи своє службове становище, вимагала та одержала від директора дочірнього підприємства «Клінічний санаторій матері та дитини по реабілітації хворих із захворюванням органів зору «Зелений мис» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в сумі 9000 грн., за виконання дій з використання наданого їй службового становища в інтересах вищезгаданого ДП.

В поданій на ухвалу слідчого судді апеляційній скарзі підозрювана ОСОБА_6 вважає ухвалу незаконною та не обґрунтованою з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Доводить, що слідчий та прокурор не довели існування обґрунтованої підозри вчинення нею інкримінованого кримінального правопорушення. Зазначає, що докази щодо намірів одержати неправомірну вигоду є недопустимими.

Просить ухвалу слідчого судді від 22 вересня 2015 року щодо накладення арешту на майно скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора про залишення ухвали слідчого судді без зміни, а апеляційної скарги підозрюваної ОСОБА_6 без задоволення, перевіривши матеріали досудового розслідування та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

При накладенні арешту на майно підозрюваної ОСОБА_6 суд вірно виходив з того, що остання підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України, яке передбачає конфіскацію майна та спеціальну конфіскацію.

Як вбачається із поданого клопотання, необхідність накладення арешту на майно- нежитлового приміщення магазину загальною площею 170,9 м.кв, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 обгрунтовується метою забезпечення можливої конфіскації майна.

На думку колегії слідчий суддя правильно врахував правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що докази щодо намірів одержати неправомірну вигоду є недопустимими, а розслідування вказаного кримінального правопорушення не належить до компетенції слідчих СБУ України по предметній підслідності, оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості оцінювати докази вини або невинуватості підозрюваної на стадії досудового розслідування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 22 вересня 2015 року щодо накладення арешту на майно ОСОБА_6 , підозрюваної за ч.3 ст.368 КК України залишити без змін, а її апеляційну скаргу - без задоволення.

СУДДІ :

_________ _____________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2

Згідно з оригіналом: Суддя ОСОБА_1