Номер провадження: 11-кп/785/1578/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.12.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

при секретарі с/з: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора: ОСОБА_6 ,

представника ПВК №51 ОСОБА_7

засудженого: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання про застосування Закону України "Про амністію у 2014 році" у відношенні ОСОБА_8 ,-

встановив
Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 06.08.2014 року, ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.2 КК України, та йому було призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.02.2012 року у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно до відбуття призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

10 березня 2015 року до Малиновського районного суду м. Одеси надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування у відношенні нього Закону України "Про амністію у 2014 році" та на підставі ст.6 цього закону, засуджений просив скоротити йому наполовину не відбуту частину покарання.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 29.09.2015 року ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні його клопотання.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд послався на те, що згідно п. «в» ст. 4 ЗУ «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Не погоджуючись з прийнятим судом рішенням, на ухвалу суду, засудженим ОСОБА_8 була подана апеляційна скарга, в якій він посилаючись на порушення судом вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу суду, та направити справу на новий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду.

При цьому засуджений вказав, що розгляд його клопотання про застосування амністії проводився без участі представника ПВК №51, про що свідчить відсутність в у вступній частині ухвали даних про розгляд клопотання без участі представника виправної колонії, що на його думку є підставою для скасування ухвали та призначення нового судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого, який просив поновити йому строк на оскарження ухвали, підтримав доводи апеляції, та уточнивши їх просив застосувати відносно нього дію Закону України "Про амністію у 2014 році"; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції; представника виправної колонії, який послався на відсутність підстав для застосування відносно засудженого акту амністії; перевіривши матеріли провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала була постановлена 29.09.2015 року (а.с.13), апеляційна скарга засудженим подана 04.11.2015 року (а.с.15). Разом з тим, матеріали справи не містять даних про отримання засудженим копії ухвали, однак з наданої засудженим копії ухвали видно, що він був ознайомлений з ухвалою суду лише 31.10.2015 року.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що строк на оскарження ухвали засудженим пропущений з поважних причин, в зв`язку з чим підлягає поновленню.

Відповідно до п. «в» ст. 4 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 01.10.1996 року зі змінами та доповненнями, амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Згідно до п. «в» ст. 4 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року амністія не може бути застосована до осіб, які були звільнені від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку, знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 13.02.2012 року вироком Білгород-Дністровського районного суду Одеської області був засуджений за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним строком на 2 роки.

Надалі засуджений ОСОБА_8 , 06.08.2014 року вироком Білгород-Дністровського районного суду був засуджений за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, та у відповідності до ст.71 КК України до призначеного покарання приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Білгород-Дністровського районного суду Одеської області 13.02.2012 року, та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років одного місяці позбавлення волі.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що до ОСОБА_8 не може бути застосована амністія, оскільки він має дві непогашені судимості за вчинення тяжких злочинів та в період іспитового строку знову вчинив умисний злочин.

Згідно зі ст.5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» від 08.04.2014 року дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання законом про амністію чинності.

Закон України "Про амністію у 2014 році" набрав чинності з 19.04.2014 року, а вирок відносно засудженого ОСОБА_8 , за яким він на даний час відбуває покарання був постановлений 06.08.2014 року, тобто після набрання чинності зазначеного закону, що свідчить про неможливість застосування відносно засудженого його дії.

За таких обставин, вищенаведені норми закону, унеможливлюють застосування відносно засудженого акту амністії та скорочення йому наполовину не відбутої частини покарання.

Крім того, апеляційний суд вважає безпідставними посилання засудженого ОСОБА_9 в частині того, що розгляд клопотання про застосування амністії проводився без участі представника ПВК №51, оскільки ці доводи спростовуються журналом судового засідання (а.с.11-12) та технічним записом судового засідання суду першої інстанції, з якого вбачається, що представник виправної колонії приймав участь у розгляді клопотання засудженого та висловив свою позицію по даному питанню.

За таких обставин апеляційний суд прийшов до висновку, що клопотання районним судом було розглянуто у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, прийняте рішення є законним, в зв`язку з чим підстав для задоволення апеляції, скасування ухвали суду та застосування відносно засудженого акту амністії не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 399, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області,-

постановив
Поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2015 року.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 29.09.2015 року, якою відмовлено в задоволенні його клопотання про застосування Закону України "Про амністію у 2014 році" у відношенні ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 . ОСОБА_10 .