АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 621/1577/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1909/15 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2015р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
- головуючого судді ОСОБА_2
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
- при секретарі ОСОБА_5
- за участю прокурора ОСОБА_6
- обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу зі зміненими доводами заступника прокурора Харківської області ОСОБА_8 на вирок Зміїївського районного суду Харківської області від 27 липня 2015 року, матеріали кримінального провадження №621/1577/15-к за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Чемужівка Зміївського району Харківської області, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, неодружений, раніше не засуджений, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
затверджено угоду про примирення, укладену 28.06.2015 року між потерпілим ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 .
Приймака визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено йому узгоджене сторонами покарання у вигляді грошового стягнення - штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 3400 (три тисячі чотириста) грн., без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Згідно вироку, 09 березня 2015 року приблизно о 17год. 45хв. Приймак, керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Пролетарське шосе в м. Зміїв, Харківської області, зі сторони центру м. Зміїв в напрямку м. Мерефа, зі швидкістю не менш ніж 70 км/год.
Проїжджа частина представляла собою горизонтальну ділянку, сухий асфальтобетон, шириною 9,0 м.
Праворуч до вказаної проїжджої частини примикають ґрунтові узбіччя, а ліворуч - ґрунтове узбіччя та дорога, що веде до АТП.
Крім того, попереду у попутному напрямку по лівому краю дороги рухався пішохід
Під час руху ОСОБА_10 , наближаючись до дороги, що примикає зліва, увімкнув
покажчик лівого повороту та почав здійснювати маневр повороту вліво.
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_9 були спричинені:
- політравма: садна в області голови, гостра закрита черепно-мозкова травма у формі забиття головного мозку, ділянка травматичного набряку м`яких тканин на правій
бічній поверхні грудної клітки;
- закриті переломи обох плечових кісток;
- відкритий переломо-вивих лівого гомілковостопного суглоба із забитими ранами;
- закрита тупа травма живота у вигляді субкапелярної гематоми печінки, які згідно
висновку судово-медичної експертизи № 91-Зм/15 від 12.06.2015 року, відносяться:
- садна в області голови, ділянка травматичного набряку м`яких тканин на правій бічній поверхні грудної клітки - до легких тілесних ушкоджень;
- гостра закрита черепно-мозкова травма у формі забиття головного мозку - до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я;
- закриті переломи обох плечових кісток, відкритий переломо-вивих лівого гомілковостопного суглоба із забитими ранами, закрита тупа травма живота у вигляді субкапелярної гематоми печінки - до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень по тривалості розладу здоров`я.
У вказаній дорожній обстановці обвинувачений ОСОБА_11 порушив п.п. 10.1, 14.2 (б) Правил дорожнього руху України, де вказано:
- п.10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде небезпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».
- п. 14.2. « Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що:
б) водій транспортного засобу, який рухається попереду по тій самій смузі, не подав сигналу про намір повороту (перестроювання) ліворуч»
Порушення зазначених пунктів Правил дорожнього руху України обвинуваченим Приймаком з технічної точки зору знаходилося в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події і її наслідками.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції заступник прокурора Харківської області подав апеляційну скаргу зі зміненими доводами, в якій просить вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України, та направити провадження до органу досудового розслідування для здійснення досудового розслідування в загальному порядку.
Апелянт зазначає, що відповідно до вимог ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення може бути укладена тільки у випадку, коли кримінальне правопорушення завдає шкоди приватним інтересам, інтересам фізичної особи, тощо, і не зачіпає публічні інтереси.
Тому, як зазначає прокурор, при затвердженні судом угоди про примирення має враховуватися специфіка об`єкта посягання під час вчинення злочинів, де основним безпосереднім об`єктом є публічні інтереси, а спричинена конкретним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт.
Укладення угоди в таких провадженнях, на думку апелянта, не допускається.
Також, як вказує апелянт, відповідно до вимог ч.1 ст.469 КПК України, ініціатива укладення угоди про примирення має походити тільки від потерпілого або підозрюваного, чи обвинуваченого.
В апеляції прокурор зазначає, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, безпосереднім об`єктом якого є суспільні відносини, які виникають з приводу забезпечення безпеки руху транспортних засобів.
Прокурор вважає, що протиправними діями ОСОБА_11 і спричинена шкода потерпілому ОСОБА_9 , проте ця шкоди є лише проявом посягання на основний об`єкт суспільні відносини в сфері безпеки руху транспорту, з огляду на що укладення угоди про примирення у зазначеному кримінальному провадженні є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Як зазначено апелянтом в апеляційній скарзі, аналогічних висновків дійшов Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 05.04.2013 року №223-558/0/4-13 «Про доповнення до інформаційного листа «Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставу угоди».
Прокурором в його апеляційній скарзі також зазначено, що неможливість затвердження угоди про примирення з істотним порушенням кримінального процесуального закону зазначено і в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.02.2014 року у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_12 .
Обвинуваченим Приймаком подано заперечення на апеляційну скаргу зі зміненими доводами заступника прокурора Харківської області, в якому він просить апеляційну скаргу відхилити, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.
В запереченні обвинувачений вказує, що апеляційна скарга прокурором (вих.№09/1-1215) буда подана 23.09.2015 року, тому він вважає, що прокурором було пропущено строк на оскарження цього вироку та підстави для продовження строку відсутні, оскільки у судовому засіданні суду першої інстанції був присутній прокурор ОСОБА_13 .
Також, обвинувачений вказує, що судом правильно було встановлено, що він обґрунтовано обвинувачується у вчинені злочину, передбаченому ч.1 ст.286 КК України, який є злочином невеликої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону, та укладена сторонами добровільно.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, який заперечували проти задоволення апеляції прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судові рішення згідно із ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Дане рішення суду першої інстанції колегія суддів переглядає відповідно до ст.404 КПК України, тобто, в межах апеляційної скарги.
Фактичні обставини правопорушення та порушення норм КПК України ніхто із учасників судового засідання не оскаржує, то в цьому об`ємі вирок суду не перевіряється.
Разом з тим, посилання апелянта на суттєве порушення судом першої інстанції вимог КПК України колегія суддів визнає обґрунтованими, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Так, судом першої інстанції не було прийнято до уваги те, що інкриміноване Приймаку кримінальне правопорушення само по собі є складовою частиною правопорушень, які, відповідно до розділу Х1 Особливої частини Кримінального кодексу України є злочинами проти безпеки руху та експлуатації транспорту.
Самі ж матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_11 вказують на те, що він вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, тобто, порушив правила безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, є безпека руху та автомобільного транспорту, а його додатковим обов`язковим об`єктом життя і здоров`я особи.
Таким чином, у випадку з правопорушенням, де суб`єктом є обвинувачений ОСОБА_11 , основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення виступають публічні немайнові інтереси, а спричинена конкретній фізичній особі шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт.
Колегія суддів вважає, що при укладенні угоди примирення слід враховувати, що така угода може бути укладена тільки у випадках, коли кримінальне правопорушення завдає шкоди приватним інтересам та/або майновим інтересам юридичної особи, тобто, лише щодо діянь, які посягають на приватні інтереси та не зачіпають значною мірою публічних інтересів.
У злочинах, де основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси (зокрема, немайнові), а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, угоди про примирення не допускається.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в даному конкретному випадку неналежно встановив об`єкт посягання, передбачений ч.1 ст.286 КК України, що привело до помилкового висновку суду про можливість укладення угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим.
Вказані факти свідчать про невиконання судом першої інстанції всіх вимог КПК України, які регулюють питання про укладання угоди між обвинуваченим та потерпілим, що є підставою для скасування вироку суду і направленню матеріалів кримінального провадження до суду на новий судовий розгляд іншим складом суду.
Крім того, колегія суддів не може залишити поза увагою той факт, що постановляючи обвинувальний вирок відносно ОСОБА_11 , суд першої інстанції не виконав вимоги ч.3 ст.374 КПК України, та фактично не встановив, які ж противоправні дії скоїв Приймак.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404,405,407,409,413,418,419 КПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити частково.
Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 27.07.2015 року відносно ОСОБА_7 , визнаного винним за ч.1 чт.286 КК України скасувати, і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді
-------------------- --------------------- ---------------------