Справа № 734/117/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/146/2016
Категорія - ч.1 ст.249 КК УкраїниДоповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю: прокурора - ОСОБА_6

захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000229 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 грудня 2015 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України,

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця с. Часнівці Козелецького району, мешканця АДРЕСА_2 , освіта середня, не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню доньку, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України,

- повернуто прокурору, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

В обґрунтування свого рішення місцевий суд вказав, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , є неконкретним та за своїм змістом не відповідає ч.1 ст.249 КК України, що позбавляє суд можливості призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Крім того, у реєстрі матеріалів досудового розслідування маються відомості про речові докази (п.п. 6, 14), однак відсутні відомості про їхнє фактичне місце зберігання. Також, реквізити обвинувального акта не містяться в реєстрі матеріалів досудового розслідування, що не відповідає вимогам ч.2 ст.109 КПК України.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу місцевого суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Посилається на те, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст.291 КПК України та містить у собі всі необхідні відомості, а деякі неточності щодо формулювання обвинувачення прокурор може змінити під час судового розгляду в порядку ст.338 КПК України. Крім того, апелянт зазначає, що вказані місцевим судом недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, згідно ст.314 КПК України.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити з наведених вище підстав; обвинувачених та їх захисників, котрі просили залишити без змін ухвалу місцевого суду, вважаючи її законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Частиною ч.2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, дата та місце народження, місце проживання, громадянство; 4) прізвище, ім`я по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Перевіривши обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , колегія суддів вважає, що вказаний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Так, вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 19 червня 2015 року ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнані невинуватими у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.249 КК України та виправдані за недоведеністю вчинення ними кримінального правопорушення.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 08 грудня 2015 року вищевказаний вирок суду було скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції, у зв`язку з невідповідністю висновків суду кримінальному провадженню, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

За змістом ч.3 ст.415 КПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема, обвинувального акта та повідомлень про підозру (т.1 а.к.п.2-4, 169-174) ОСОБА_9 та ОСОБА_10 органом досудового розслідування обвинувачуються за ч.1 ст.249 КК України, у незаконному вилові цінних порід риби та завданні збитків державним інтересам на загальну суму 32045 грн.

Частина 1 ст.249 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне зайняття рибним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.

В той же час, незаконним є і вилов риби з грубим порушенням правил рибальства, зокрема, із застосуванням заборонених знарядь лову, що тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.4 ст.85 КУпАП.

Відтак, при складанні обвинувального акта у даному кримінальному провадженні допущено істотні суперечності при викладенні обставин, які характеризують об`єктивну сторону даного кримінального правопорушення, так як фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, не відповідають змісту ч.1 ст.249 КК України.

Отже, обвинувачення в даному випадку є неконкретним, що у свою чергу є порушенням права обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на захист від пред`явленого звинувачення.

Крім того, за змістом ч.2 ст.109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити, зокрема, реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.

Так, у реєстрі матеріалів досудового розслідування наявні відомості про речові докази (п.п.6, 14), проте, відсутні відомості про їхнє фактичне місце зберігання. Також, в реєстрі матеріалів досудового розслідування не містяться реквізити обвинувального акта, що не відповідає вимогам ч.2 ст.109 КПК України.

Отже, приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору, суд першої інстанції в ухвалі обґрунтовано вказав на порушення вимог КПК України при складанні обвинувального акту, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи апелянта стосовно дотримання прокурором вимог ст.291 КПК України та зазначення в обвинувальному акті відомостей, які, на його думку, доведені, та будуть достатніми для підтримання обвинувачення відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не ґрунтуються на законі і суперечать загальним засадам кримінального провадження, у тому числі й забезпеченню права на захист.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в ухвалі навів ґрунтовні мотиви повернення обвинувального акта прокурору, а тому підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 30 грудня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні за №0000229, внесеному до ЄРДР 12.08.2013 року, по обвинуваченню ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, як такого, що не відповідає вимогам КПК України - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4