УХВАЛА

Іменем України

01.08.2013 р. м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

слідчого судді Корицької В.О.,

при секретарі Зоренко Т.О.,

за участю начальника ВКР СУ ФР ГУ Міндоходів у Житомирській області ОСОБА_1,

розглянувши клопотання слідчого з ОВС СУ ФР ГУ Міндоходів у Житомирській області ОСОБА_2 про тимчасовий доступ до речей і документів з можливістю їх вилучення

і додані до нього матеріали в рамках кримінального провадження № 0000060,

та погодженого прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами податкової міліції управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні

прокуратури Житомирської області ОСОБА_3,

встановив:

У клопотанні слідчий зазначає, що СУ ФР ГУ Міндоходів у Житомирській області проводиться досудове слідство по кримінальному провадженню, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 14.05.2013 р. під № 0000060, за ознаками вчинення службовими особами ПП Під ключ кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 212 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що службові особи ПП Під ключ, у період 2012 року, шляхом завищення податкового кредиту від ТОВ ІБК Аркон та ТОВ ОСОБА_4М., умисно ухилились від сплати податку на додану вартість на суму 1 млн. 097 тис. грн.

Постановою господарського суду Київської області № Б11/167-12 від 09.01.2013 р., ТОВ ІБК Талан визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ліквідатором призначено ТОВ ІБК Аркон.

У ході досудового слідства встановлено, що юридичною адресою: ТОВ ІБК Талан та ТОВ ІБК Аркон є: Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Богдана Хмельницького, буд. 98. Директором вищезгаданих товариств є ОСОБА_5 Головним бухгалтером ТОВ ІБК Талан є ОСОБА_6, який водночас являється директором АТЗТ СТБ (код ЄДР 24742367).

Під час досудового розслідування встановлено, що документи, які повязані із реєстрацією та господарською діяльністю АТЗТ СТБ, а саме: свідоцтво про реєстрацію платника податку на додану вартість; декларації з податку на додану вартість, з додатками № 5; уточнюючі розрахунки до декларацій з ПДВ; декларації з податку на прибуток; акти планових та позапланових перевірок підприємства, з додатками до них, прийняті повідомлення-рішення по складеним актам; відомості щодо сплати донарахованих платежів, або документи щодо оскарження службовими особами підприємства повідомлень-рішень, зберігаються у ДПІ у Соломянському районі м. Києва ДПС.

Виходячи із наведеного, слідчий Кульчицька А.І. у клопотанні просить надати тимчасовий доступ з можливістю вилучення у ДПІ у Соломянському районі м. Києва ДПС, оригіналів наведеної вище документації, за період із 01.01.2011 р. по 30.06.2013 р. В обґрунтування заявлених вимог слідчий вказав, що вилучення оригіналів документів, необхідне для використання при проведенні слідчих дій у ході досудового розслідування по кримінальному провадженню, а також для ідентифікації осіб, діями яких державному бюджету завдано збитків.

Розгляд даного клопотання проведено за відсутності особи, у володінні якої перебувають вказані вище документи.

Заслухавши учасника судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

У відповідності до положень частини першої статей 159, 160 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Згідно норм встановлених ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у звязку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Отже, за своєю природою тимчасовий доступ до речей і документів є примусовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується лише в тих випадках, коли іншими заходами публічні завдання кримінального провадження досягнути неможливо.

Відповідно до норм передбачених ч.ч. 3-5 статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобовязаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі та документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно до ч.ч. 1 і 2 статті 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що стороною обвинувачення не доведена можливість без застосування заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, зокрема, не вчинено дій у порядку наведеної вище частини другої статті 93 КПК України, направлених на витребування та отримання від органів державної влади документів та відомостей, про які йдеться у заявленому клопотанні, слідчий суддя вважає, що застосування примусових заходів забезпечення кримінального провадження є передчасним, а потреби досудового розслідування на даному етапі не виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи юридичної особи, про який ідеться у клопотанні слідчого.

За таких обставин, виходячи з того, що слідчим не використані надані КПК України процесуальні можливості отримання документів в позасудовому порядку, у задоволенні даного клопотання належить відмовити.

Керуючись статтями 93, 160, 163, 372 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

У задоволенні клопотання відмовити.

Довести до відома стороні кримінального провадження, що відмова у задоволенні клопотання не позбавляє сторону кримінального провадження звернутися із аналогічним клопотанням до слідчого судді після вчинення процесуальних дій, передбачених частиною другою статті 93 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя В.О. Корицька