Справа № 667/8087/15-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м. Херсон

Комсомольський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115КК України

в с т а н о в и в:

До Комсомольського районного суду м. Херсона із прокуратури Херсонської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115КК КК України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, а тому у підготовчому судовому засіданні підлягає з`ясуванню чи відповідає вимогам КПК України обвинувальний акт.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291КПК України, якою встановлено вимоги до обвинувального акту, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У підготовчому судовому засіданні має бути перевірено відповідає формулювання обвинувачення вимогам кримінального закону, зокрема чи містить це обвинувачення виклад як об`єктивної так і суб`єктивної сторони злочину.

Це означає, що обвинувальний акт має містити деталізований опис фактичних обставин кримінального правопорушення, який дозволить суду прийняти рішення про можливість подальшого розгляду за даним обвинувальним актом. Таким чином, обвинувальний акт прокурора має бути зрозумілим суду, його окремі частини не повинні суперечити одна одній.
ОСОБА_8 обвинувачується у нападі з проникненням у приміщення, його дії кваліфіковані за ч.4 ст.187КК України, тоді як жодна з частин ст.187КК України не визначає кримінальності діяння з проникненням у приміщення. а тільки з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище.
В обвинувальному акті не викладено чому потрапляння ОСОБА_8 до приміщення відділення поштового зв`язку було проникненням.
Свої доводи суд обґрунтовує наступним:
Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності» зазначено, що під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання, шляхом обману, з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Згідно змісту обвинувального акту ОСОБА_8 проник до відділення поштового зв`язку, яке є місцем вільного доступу громадян, тобто кожен громадянин до поштового відділення може потрапити безперешкодно. В обвинувальному акті не викладено чому мало місце саме незаконне вторгнення до відділення поштового зв`язку, а не вільний доступ до нього. Слідчий зазначає, що ОСОБА_8 проник до приміщення відділення поштового зв`язку через відкриті двері, що не характеризує потрапляння до приміщення як незаконне вторгнення.
В порушення вимог закону, окремі частини обвинувального акту суперечать одна одній, що підтверджується наступним:
Згідно змісту обвинувального акту діяння ОСОБА_8 вчинене 18.05.2015року близько 17 години.
Обвинувачуючи ОСОБА_8 у нападі з проникненням у приміщення з метою заволодіння чужим майном йому одночасно інкримінується нанесення потерпілій ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, які полягають у тому, що ОСОБА_8 штовхнув на підлогу ОСОБА_9 та наніс близько 19 ударів невідомим тупим предметом в область голови та рук потерпілої, якими вона закривала голову, в результаті чого заподіяв тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку легкого ступеня, лінійного перелому потиличної кістки, забитих ран голови, саден голови»
Крім цього злочину, ОСОБА_8 обвинувачується у вбивстві, яке слідчий визначає як умисне вбивство з корисливих мотивів, не доведеному до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця».
Поняття умисного вбивства визначено ч.1 ст.115КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі, а не умисне вбивство з корисливих мотивів, не доведеному до кінця з причин, що не залежали від волі особи, яка виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця», тобто обвинувачення є неконкретним.
Обвинувачуючи ОСОБА_8 , в убивстві в обвинувальному акті не зазначено особу, яку обвинувачений позбавив життя чи мав намір позбавити її життя.
Викладаючи обставини вбивства, слідчий викладає ті ж обставини спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_9 у тому ж місці і в той же час, що і при вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном.
В обвинувальному акті відсутня структурна змістовність та логічна послідовність при викладенні обставин вчинення злочину, що підтверджується наступним:

Виклавши характер тілесних ушкоджень, які були нанесені ОСОБА_9 , слідчий зазначив, що «таким чином ОСОБА_8 виконав всі дії, які вважав необхідними, однак свій злочинний намір у вигляді настання смерті ОСОБА_9 не довів до кінця…», але при цьому не зазначається для настання якого результату ОСОБА_8 вважав всі дії виконаними.

В обвинувальному акті не викладено обставини, що характеризують суб`єктивну сторону умисного вбивства.
Слідчий виклав характер тілесних ушкоджень, які були спричинені ОСОБА_9 але не виклав обставин, що характеризують умисел обвинуваченого саме на настання смерті ОСОБА_9 чи іншої особи, оскільки ОСОБА_9 жива.
В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_9 імітувала настання смерті, переставши реагувати на подальші удари невідомим предметом в область її голови, які продовжував наносити ОСОБА_8 , переконавши тим самим останнього у настанні своєї смерті», але при цьому не викладено коли саме ОСОБА_8 перестав наносити удари потерпілій і в який спосіб перевіряв настання смерті потерпілої.
В обвинувальному акті зазначено, що вбивство вчинено з корисливих мотивів, оскільки «після чого обвинувачений заволодів з каси відділення поштового зв`язку відповідно до висновку експерта грошовими коштами у розмірі 20656,48гривень».
У п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» зазначено, що за п.6 ч.2 ст.115КК України як учинене з корисливих мотивів умисне убивство кваліфікується в разі, коли винний, позбавляючи життя потерпілого, бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб ( заволодіти грошима, коштовностями, цінними паперами, майном тощо), одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків , (одержати спадщину, позбавитися боргу, звільнитися від платежу тощо) або досягти іншої матеріальної вигоди. Із змісту вказаного пункту слідує, що в результаті вбивства з корисливих мотивів обвинувачений заволодіває матеріальними цінностями потерпілому і іншого способу заволодіти цими коштами чи матеріальними вигодами як позбавити потерпілого життя, немає.
В даному випадку, згідно змісту обвинувального акту, грошові кошти не належали особі, яку обвинувачений мав намір позбавити життя, а належали юридичній особі, яка також є потерпілою українському державному підприємству поштового зв`язку «Укрпошта». Слідчий не зазначає чому саме для заволодіння коштами підприємства необхідно було позбавляти життя ОСОБА_9 чи іншу особу, і у зв`язку з чим пготерпіла перебувала у відділенні поштового зв`язку. Із викладу обставин незрозуміло чому перед тим, як позбавити життя ОСОБА_9 обвинуваченому знадобилося виливати їй в очі ацетон, а тільки після цього штовхати на підлогу і наносити удари.
Крім того, при обвинуваченні ОСОБА_8 у розбійному нападі з спричиненням тяжких тілесних ушкоджень потерпілій, зазначається, що винний проник до приміщення відділення поштового зв`язку, а при обвинуваченні у вбивстві, зазначається , що він вчинив ті ж дії, але вже «перебуваючи в приміщенні відділення поштового зв`язку».
Викладені обставини вказують на невідповідність обвинувального акту вимогам закону.

Вказані порушення вимог закону при складанні обвинувального акту не дають підстав суду призначити кримінальне провадження до судового розгляду, і провести судовий розгляд, оскільки відповідно до ч.1 ст.337КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, і суд не повинен під час судового розгляду встановлювати фактичні обставини вчинення злочину шляхом допиту підозрюваного, потерпілого та свідків, оскільки це є підміною досудового розслідування і суперечить завданням судового розгляду, викладених у ст.2 КПК України про швидкий, повний та неупереджений судовий розгляд.

З підстав. викладених у мотивувальній частині ухвали, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.291, п 3.ч.3 ст.314КПК України, суд

у х в а л и в:

Повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115КК України

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги через Комсомольський районний суд м. Херсона.

Головуючий суддяОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3