Справа № 135/1228/15-к
Провадження №11-кп/772/1038/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області
в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5
розглянув «11» грудня 2015 у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від покарання
ОСОБА_7 ,
народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Одеси, грека, громадянина
України, освіта вища, раніше судимого:
-14.05.2003 року Суворовським районним судом
М. Одеси за ст. ст. 309 ч.1, 307 ч.2, 69, 70 КК
України до 2 років 2 місяців позбавлення волі.
-10.09.2004 року звільнений умовно достроково
на 1 місяць 27 днів;
-05.04.2007 року Приморським районним судом
м. Одеси за ст. ст. 187 ч.1, 75, 76 КК України
до 3 років позбавлення волі з випробувальним терміном
2 роки;
- 20.12.2007 року Феодосійським міським судом АР
Крим за ст. ст. 115 ч.1, 15 ч.3, 153 ч.1, 70, 71
КК України до 11 років позбавлення волі,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_8
засудженого: ОСОБА_7
адвоката: ОСОБА_6
за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2015 року, -
В с т а н о в и в :
Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 20.10.2015 року відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Згідно матеріалів провадження, 10.09.2015 року до Ладижиснького міського суду Вінницької області адвокат ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 звернулася із клопотання про умовно-дострокове звільнення останнього від відбування покарання за вироком Феодосійського міського суду АР Крим від 20.12.2007р. за ст.ст. 15 ч. 3 153 ч. 1, ст. 115 ч. 1, 70, 71 КК України, яким він засуджений на 11 років позбавлення волі, з тих підстав, що засуджений ОСОБА_7 відбув ? частини призначеного покарання та став на шлях виправлення.
Не погодившись із рішенням суду, адвокат ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу , в якій просить скасувати ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 20.10.2015 року про відмову в застосуванні умовно дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, в зв`язку з її незаконністю. Застосувати умовно дострокове звільнення на невідбутий строк покарання.
Вимоги захист мотивує тим, що за час відбування покарання, засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі порушень режиму утримання не допускав, також відсутні будь-які порушення, характеризується позитивно, усі притягнення до дисциплінарної відповідальності погашені на час розгляду клопотання , в місцях позбавлення волі він був працевлаштований, але на даний час за своєю хворобою не працює, заслуговує на умовно дострокове звільнення з місць позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який вважає, що своєю поведінкою в місцях позбавлення волі від довів своє виправлення та перевиховання, та в його інтересах адвоката ОСОБА_6 , які підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі в повному обсязі, думку прокурора, який вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 , раніше судимий, по даній справі засуджений Феодосійським міським судом АР Крим від 20.12.2007р. за ст.ст. 15 ч. 3 153 ч. 1, ст. 115 ч. 1, 70, 71 КК України, на 11 років позбавлення волі.
Початок строку: 19.05.2007 року.
Кінець строку: 19.05.2018 року.

На підставі вимог ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення при умовах, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених.
Суд першої інстанції, розглядаючи клопотання про можливість умовно-дострокового звільнення засуджених, повинен враховувати поведінку засудженого під час всього строку відбування покарання, з`ясувати, чи дотримується засуджений правил внутрішнього розпорядку, чи не вчиняв він останнім часом порушень режиму відбування покарання чи інших правопорушень, який вплив він справляє на засуджених, у чому саме проявляється його належне ставлення до праці, однак суд не обґрунтував у мотивувальній частині ухвали свою відмову в задоволенні, а тільки зазначив, що засуджений неодноразово звільнявся умовно достроково від відбування покарання, що не являється підставою відмови в умовно достроковому звільненні з місць позбавлення волі.
Відповідно до роз`яснень п.17 постанови пленуму Верховного суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії . Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Відповідно до матеріалів провадження, які були предметом дослідження в судовому засіданні встановлено, що за період відбування покарання, адміністрацією Ладижинської ВК УДПтС України у Вінницькій області (№39), на засудженого ОСОБА_7 накладено 12 адміністративних стягнень, хоча вони на даний час і погашені, з метою стимулювання в засудженого право слухняної поведінки двічі заохочувався, але позитивних змін в поведінці засудженого не відбулось.

Із характеристики засудженого ОСОБА_7 вбачається, що:
*під дію ст. 101 КВК України, щодо переведення із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки в колонію середнього рівня безпеки, після відбуття 1/2 частини строку покарання -19.11.2012 року. Рішенням комісії установи від 23.11.2012 року протокол № 25 засудженому відмовлено в переведенні із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки в колонію середнього рівня безпеки як такому, що не стає на шлях виправлення;
*під дію ст. 82 КК України, щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, після відбуття 1/2 частин строку покарання - 19.09.2014 року. Рішенням комісії установи від 23.09.2014 року, протокол №19, засудженому відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення;

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_9 не довів сумлінною поведінкою своє виправлення, оскільки як достовірно встановлено систематично порушував режим відбування покарання, не виконував покладені на нього обов`язки та загальноприйняті норми і правила поведінки. Був працевлаштований, однак з лютого місяця 2015 року працювати відмовився.
З приводу звільнення з місць позбавлення волі, в зв`язку із хворобою, засуджений ОСОБА_7 звертався із клопотанням. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 14.04.2015 року в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 відмовлено.
Доводи захисника - адвоката ОСОБА_6 в тій частині, що її підзахисний має ряд заохочень, не відповідають дійсності.
За період часу відбування покарання з 19.05.2007 року має 14 дисциплінарних стягнень, а за період 2012 року лише 1 заохочення 18.03.2015 року, що може свідчити лише про те, що він не став на шлях виправлення.

Хоча ст. 81 КК України не зобов`язує враховувати при умовно достроковому звільненні від відбування покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину і дані про особу, крім її сумлінної поведінки і ставлення до праці, апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги адвоката враховує і ту обставину, що останній неодноразово судимий за корисні умисні злочини .
З огляду на викладене та на особу засудженого, апеляційний суд дійшов до переконливого висновку, що суд першої інстанції на підставі всебічного, повного, об`єктивного і неупередженого розгляду справи правильно встановив, що засуджений під час відбування покарання не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці саме в установі відбування покарання, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 20.10.2015 року про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 , - залишити без зміни.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
Згідно з оригіналом: