У Х В А Л А

Справа № 183/2714/15

№ 1-кп/183/49/16

28 січня 2016 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000160 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,

встановив:

до суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України. В наслідок розгляду провадження під час досудового розслідування між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 28.04.2015 р. було укладено угоду про визнання винуватості, де було узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 висказався за затвердження угоди про визнання винуватості та винесення обвинувального вироку на підставі угоди.

Захисник ОСОБА_5 висказалася проти затвердження угоди про визнання винуватості, оскільки на сьогодні покарання яке було узгоджено при укладанні угоди є занадто суворим.

Обвинувачений ОСОБА_4 висловився проти затвердження угоди, так як при складанні угоди він не мав належного захисту і не розумів належним чином призначення йому покарання у виді позбавлення волі, сьогодні він, маючи захисника та отримавши належну правову допомогу, не бажає такого покарання.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що в затвердженні угоди необхідно відмовити, а обвинувальний акт повернути прокуророві, так як він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам КПК України, та може відмовити в затвердженні угоди, якщо в тому числі відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. Суд встановив таку підставу, якою є незгода обвинуваченого ОСОБА_4 з умовами покарання, які раніше були узгодженні при укладанні угоди, коли він не мав належного правового захисту, та йому не було належним чином її надано, що за собою потягло не належне роз`яснення порядку виконання відбуття покарання. При затвердженні угоди про визнання винуватості суд повинен впевнитися в добровільності укладання угоди, а на сьогодні ОСОБА_4 не згоден з укладеною угодою, чим виразив свою волю та бажання, які суд зобов`язаний врахувати при винесенні рішення щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-317, 474 КПК України, суд

постановив:

відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної 28 квітня 2015 р. між прокурором військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України ОСОБА_4 .

Обвинувальний акт по кримінальному провадженні №0000160 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України повернути військовому прокуророві Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України .

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом семи днів з дня проголошення.

Суддя