Лановецький районний суд Тернопільської області
Лановецький районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Буячок Л.І.
при секретарі Майхрук Н.М.
з участю прокурора Нестера М.Б.
та захисника підсуднього ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ланівці справу про обвинувачення
ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця та жителя
с.Козачки Лановецького району, одруженого,
на утриманні одна неповнолітня дитина, не
працюючого, раніше не судимого
за ч.1 ст.286 КК України
25 березня 2010 року о 15 годині 30 хвилин ОСОБА_2 , керуючи по дорученню автомобілем марки «ВАЗ-2101» реєстраційний номер ВО 7948 по вулиці Привокзальній в м.Ланівці, при виїзді на вулицю Залізничну в порушення п.п.1.5, 16.11, Правил дорожнього руху України на перехресті доріг не дав дорогу транспортному засобу,що рухався по головній дорозі, виїхав на його смугу руху, де допустив зіткнення з мопедом під керуванням ОСОБА_3.
В результаті ДТП водію мопеда ОСОБА_3 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини правої стегнової кістки, що відповідно до висновку судово - медичної експертизи №773 від 25 травня 2010 року відносяться до середньої тяжкості.
Будучи допитаним в судовому засіданні , підсудній повністю визнав свою вину, і пояснив, що 25 березня 2010 року він близько 15 год.30 хв. виїжджав на перехрестя із вулиці Привокзальної на вулицю Залізничну, тобто на основну дорогу з другорядної. Будучи на зустрічній смузі руху основної дороги йому на мить сонцем засліпило очі і тоді він побачив зліва від себе потерпілого, який їхав скутером із центру м.Ланівці в напрямку цукрового заводу. Він намагався різко загальмувати, однак через малу відстань правою стороною автомобіля скоїв наїзд на скутер, від чого потерпілий впав на асфальт.
В поданій суду письмовій заяві підсудній просить врахувати, що згідно представлених чеків, долучених до матеріалів справи, ним витрачено на лікування потерпілого 9363 грн.
Крім наведеного вина підсудного знайшла своє підтвердження в слідуючому .
Із показів потерпілого ОСОБА_3 вбачається, що він управляв мотоциклом , дотримуючись правил дорожнього руху, і не сподівався наїзду. В результаті аварії він тривалий час знаходиться на лікуванні, обмежений в пересуванні, переносить страждання внаслідок одержаних травм, операції, що істотно змінило його життя і потребує значних зусиль, необхідних для відновлення стану його здоровя. Потерпілий в ході судового слідства наполягав на слуханні справи тільки в його присутності, бажаючи самому давати покази. Хоч розумів, що тим самим затягує розгляд справи , але змушений був тривалий час лікуватися, а згодом перебував і на санаторно - курортному лікуванні .
Потерпілий також неодноразово в ході судового слідства повідомляв суд про те, що він не наполягає на суворому покаранні винного , взагалі прощає йому, однак вважає, що той і надалі повинен надавати йому кошти на лікування і відшкодування моральної шкоди.
ОСОБА_3 також доповнив, що крім травм, одержаних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, після кількамісячного лікування виявилося, що в нього вибиті зуби, не відчуває пальців на руці. Крім того, потерпілий підкреслив, що він раніше працював, одержував в місяць 3000 грн, вів повноцінний спосіб життя, а тепер втратив все, став калікою, після наркозів дуже знервований, а до аварії був здоровий.
В звязку із скаргами потерпілого на стан здоровя в теперішній час, в судове засідання була викликана експерт ОСОБА_4, яка пояснила суду, що травма зубів відноситься до легких тілесних ушкоджень і дала рекомендації йому знову пройти повне обстеження, по результатах якого можливе призначення нової експертизи, від чого ОСОБА_3 відмовився.
Свідок ОСОБА_5 пояснив суду, що 25 березня 2010 року він їхав власним автомобілем зі сторони залізничного вокзалу до центру м.Ланівці. Самої аварії не бачив, але повертаючись назад, став свідком присутності працівників державтоінспекції на місці дорожньо-транспортної пригоди. Він бачив, що ОСОБА_6 був схвильований і повідомив, що наїхав на мопед, збив чоловіка, якого відправили в лікарню.
Із пояснень свідка ОСОБА_7, дружини потерпілого, вбачається, що до аварії вона була на утриманні чоловіка, який працював. Підсудній із батьком з перших днів лікування обіцяли їй з чоловіком допомагати, вони виорали в полі 40 сотих городу, засіяли ячмінь, люцерну, але потім перестали допомагати, зіславшись на відсутність часу . Свідок підтвердила, що підсудній відвідував її чоловіка в лікарні, оплачував витрати на придбання ліків, давав кошти на таксі для неї, щоб вона провідувала чоловіка, на харчування 1000 грн,
на придбання костилів і палки, та іншого .
Свідок ОСОБА_8 пояснив, що як тільки почув про скоєну сином аварію, зразу поїхав в лікарню до потерпілого і дав 1000 грн. при свідках на невідкладне лікування . він також домовився з медсестрами, що вони доставляють потрібні ліки і він оплачує за все. Нормальні відносини тривали довго, однак він не зміг на вимогу дружини потерпілого викосити сіно, так як погано себе почував і після цього стосунки погіршилися. Однак і він і його син готові були оплачувати всі витрати і робили це. Коли потерпілий збільшив розмір моральної шкоди з 10 до 20 тисяч гривень, вони в сімї вирішили, що продовжувати оплату шкоди потерпілому будуть по рішенню суду, так як не мають більше коштів на даний час і ще також по тій причині, що вважають вимоги потерпілого в цій частині завищеними .
Крім наведеного, вина підсуднього знайшла своє підтвердження в матеріалах справи.
Протоколом огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 25 березня 2010 року зафіксовано факт перебування автомобіля ВАЗ-2101 державний номерний знак ВО 7948 на головній дорозі, впоперек, слідів гальмування не зафіксовано.
Висновком автотехнічної експертизи №5-151/10 від 14.04.2010 року по технічному стану автомобіля НОМЕР_1 стверджується, що автомобіль на час скоєння ДТП був справний .
Згідно висновку судово-медичної експертизи №773 від 25 травня 2010 року у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому третини правої стегнової кістки, гематоми в ділянці зовнішніх статевих органів та садна і рани правої гомілки, які не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, однак призвели до тривалого (більше 21 доби) розладу здоровя і за цією ознакою відносяться до середньої тяжкості.
У висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану спяніння ОСОБА_2В та судово-медичним дослідженням крові №389 від 02 квітня 2010 року вказано, що у нього ознак алкогольного спяніння та будь-яких спиртів у крові не виявлено .
Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_9 вірно кваліфіковано органом досудового слідства за ч.1 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження .
Задовільняючи позов про стягнення моральної шкоди, що виразилася в тривалих стражданнях від скоєної дорожньо-транспортної пригоди і привела до істотних змін в його житті - обмеженості в пересуванні, неможливості працювати, загальному погіршенні стану здоровя, що потребує значних зусиль для його відновлення, суд вважає що її слід задовільнити частково в розмірі 10 тисяч гривень.
При призначенні покарання підсудньому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, конкретні обставини справи, дані щодо особи винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаюється та усвідомив небезпечність своїх дій, повністю визнав свою вину, позитивно характеризується, добровільно відшкодував матеріальні збитки, судові витрати, потерпілий не наполягає на його суворому покаранні, тому за наведених обставин суд вважає, що її слід обрати в межах санкції статті звинувачення у вигляді обмеження волі без застосування додаткової міри покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами .
З врахуванням наведеного суд також вважає, що виправлення підсуднього
можливе без відбування покарання і доцільно прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог ст.ст. 75, 76 КК України .
Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України , суд -
ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання - 1 рік обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 1 рік.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_2В такі обовязки:
Не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.
Повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання чи роботи.
Контроль за поведінкою засудженого покласти на орган виконання покарань Лановецького району.
Міру запобіжного заходу засудженому до набрання вироком чинності попередню - підписку про невиїзд.
На вирок може бути подана апеляція протягом 15 днів з моменту його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Лановецький районний суд .
Суддя