МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 480/1430/15-к
Провадження № 1-в/480/259/15
Ухвала
30 липня 2015 року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ;
представника ОВК (№ 53) ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;
лікаря ОСОБА_6 ;
засудженого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в режимі відео-конференції із Ольшанською виправною колонією Управління державної пенітенціарної служби України в Миколаївській області (№ 53) (далі - ОВК № 53) заяву засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою,
ОСОБА_7 вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2014 року засуджений за ч. 2 ст. 309 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.12.2013 та остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.
На момент розгляду справи засуджений відбув 1 рік 1 місяць 13 днів. Невідбутий строк складає 2 роки 4 місяці 17 днів.
10.07.2015 засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою, вказуючи на те, що він має хронічні невиліковні хвороби: ВІЛ інфекція IV клінічна стадія, гепатит С, туберкульоз легенів та інші опортуністичні захворювання, крім того, злочин вчинений ОСОБА_7 відноситься до категорії середньої тяжкості.
Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника установи виконання покарань, лікаря ОВК № 53, прокурора які заперечували проти заяви, пояснення засудженого, який просив його звільнити від відбування покарання за хворобою, суд дійшов такого.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він посередньо характеризується, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, не працевлаштований на виробництві установи в Ольшанській виправній колонії № 53 у зв`язку із тим, що засуджений ОСОБА_7 не має бажання працювати на виробництві установи; двогодинні відпрацювання виконує, але поставлені об`єми робіт виконує під контролем; у спілкуванні з працівниками адміністрації веде себе тактовно, виконує всі їх законні вимоги; за характером спокійний, стриманий, вимогливий до себе, на зауваження реагує спокійно приймає виважені рішення; вину у скоєному злочині визнає повністю.
Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №109 засуджений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має діагноз: ВІЛ інфекція клінічна стадія IV: важка імуносупресія CD4 від 21.01.2015 167 кл/мкл; туберкульоз легенів 2010, 2014; орофарінгеальний кандидоз, за класифікацією ВООЗ 2006 року; ускладнення: анемія, легкий перебіг; супутній: хронічний гепатит, активна фаза, мінімальний ступінь активності; гіпертонічна хвороба ІІ ст.; гіпертензивна нефропатія: мікроальбумінурія; ХНН 0; обмежений остеохондроз. L4-L5.
ОСОБА_7 рекомендовано: 1) продовжувати ВААРТ у складі та дозах, що отримував в стаціонарі; 2) диспансерне спостереження згідно з наказом МОЗ України від 12.07.2010 № 551 та наказом МОЗ України від 10.09.2010 № 766; 3) контроль рівня CD4 1 раз на 3 місяці; вірусного навантаження 1 раз на 6 місяців; 4) консультування та спостереження лікаря за місцем відбування покарання; 5) тривалий прийом гепатопротекторів в умовах МЧ за місцем відбування покарання; 6) консультування з питань прихильності до лікування; 7) спостереження лікаря терапевта в умовах МЧ за місцем відбування покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.
Згідно з положеннями п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» № 8 від 28 вересня 1973 року факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання.
Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного в переліку захворювань.
Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затверджений згідно з додатком 12 Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі (далі Порядок), що затверджений спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014 (далі - Перелік захворювань).
Відповідно до п. п. 1, 2 розділу VI Порядку медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 12 до цього Порядку. Медичний огляд таких хворих засуджених проводять спеціальні лікарські комісії (далі - комісія) територіальних органів ДПтС України після обов`язкового лікування і ретельного обстеження хворого в стаціонарних умовах лікарняних закладів або закладів охорони здоров`я з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування та заключного діагнозу.
Хвороба ВІЛ інфекція клінічна стадія IV, на яку страждає ОСОБА_7 , входить до п. 1 розділу ІІ Переліку захворювань.
Відповідно до ч. 5 ст. 154 КВК України подання про звільнення від відбування покарання внаслідок іншої тяжкої хвороби надсилається до суду начальником органу або установи виконання покарань. Одночасно з поданням до суду надсилається висновок спеціальної лікарської комісії й особова справа засудженого. У поданні вказуються дані, які характеризують поведінку засудженого під час відбування покарання.
У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» № 8 від 28 вересня 1973 року зазначено, що законним приводом до розгляду питання про звільнення від відбуття покарання засудженого, який захворів на тяжку хронічну хворобу, є подання начальника виправно-трудової установи чи слідчого ізолятора, спецчастини яких обслуговують лікарні для засуджених. До подання додаються копія вироку, особова справа засудженого та висновок спеціальної лікарської комісії.
У п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» № 8 від 28 вересня 1973 року роз`яснено, що вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.
З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він раніше неодноразово судимий, злочин за який відбуває покарання вчинив у період іспитового строку, чітких намірів на життя після звільнення з місць позбавлення волі немає, стягнень та заохочень немає, участі у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймає, не працює, при цьому з висновку ЛКК вбачається, що ОСОБА_7 працездатний з працевлаштуванням, міцних соціальних зв`язків немає, згідно з особовою карткою має двоюрідного брата, однак зв`язок з ним не підтримує передач не отримував, побачень не мав.
Крім того, у матеріалах заяви та особової справи не міститься даних про можливість засудженого мати ефективне лікування за межами колонії, у зв`язку із тим, що перебуваючи у місцях позбавлення волі ОСОБА_7 отримує необхідне лікування.
Отже, у зв`язку із вищевикладеним та тим, що відсутнє подання начальника виправної колонії та висновок спеціальної лікарської комісії з приводу наявності у засудженого захворювання, яким він захворів під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає подальшому відбуттю покарання, суд приходить до висновку, що заява засудженого є передчасною та не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
постановив:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про звільнення від відбування покарання за хворобою відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області протягом 7 днів.
Суддя ОСОБА_1