Справа №639/6556/15-к
Провадж. №1-в/639/701/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , представників Холодногірської виправної колонії №18 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в режимі відео конференції між Жовтневим районним судом м. Харкова та ХВК №18 провадження за клопотанням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.03.2009 року, з урахуванням ухвали апеляційного суду Волинської області від 17.06.2009 року, за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. ст. 187, ст. ст. 70, 71 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю,

про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України, -

в с т а н о в и в :

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України. В обґрунтування клопотання ОСОБА_4 посилався на те, що був засуджений до покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю. За час відбування покарання у Північній випраній колонії №90 мав три заохочення, стягнень не мав. В подальшому йому було замінено режим відбування покарання та переведено до Холодногірської виправної колонії №18, де до нього також було застосовано одне заохочення. Також він мав два стягнення, які на теперішній час погашені. При цьому він відбув 3/4 строку призначеного покарання, та вважає, що сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав вимоги свого клопотання, посилаючись на зазначене вище, та додав, що у серпні-вересні 2015 року до нього було застосовано три стягнення, одне з яких накладено за відмову від двогодинної праці по благоустрою установи. При цьому, йому було надано віник та запропоновано прибирати територію установи, але він відмовився, оскільки вважає, що це принижує його гідність. В подальшому він мав конфлікти з представниками адміністрації установи через упереджене ставлення до нього, за що до нього також, на його думку, безпідставно було застосовано два стягнення.
Захисник адвокат ОСОБА_5 також просив задовольнити клопотання, навівши доводи, аналогічні доводам ОСОБА_4 , а також вказуючи на стан здоров`я засудженого, який хворіє хронічний гепатитом «С», у зв`язку з чим йому протипоказана важка праця.
Представник Холодногірської виправної колонії №18 проти клопотання ОСОБА_4 заперечував, посилаючись на те, що останній не довів свого виправлення.
Прокурор під час судового засідання також заперечував проти застосування умовно-дострокового звільнення у відношенні засудженого ОСОБА_4 з огляду на застосовані до нього стягнення, характеристику засудженого та висновки адміністрації щодо не доведення ОСОБА_4 свого виправлення.
Заслухавши пояснення захисника та засудженого, представника адміністрації Харківського слідчого ізолятору та прокурора, дослідивши надані матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд дійшов до такого.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19.03.2009 року, з урахуванням ухвали апеляційного суду Волинської області від 17.06.2009 року, за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ст. ст. 70, 71 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.
Згідно ст.12 КК України злочини, передбачені ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України, за вчинення яких був засуджений ОСОБА_4 , є умисними особливо тяжким.

Умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, засуджених за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, якщо вони відбули не менше трьох чвертей строку покарання, та сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення (ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України).

Строк відбування ОСОБА_4 покарання рахується з 09.02.2008 року.

Отже, на момент розгляду клопотання засуджений відбув більш ніж 3/4 частини призначеного строку покарання.

Надаючи оцінку вимогам клопотання в частині матеріального критерію доведеності сумлінною поведінкою та ставленням до праці факту виправлення ОСОБА_4 , необхідно зазначити таке.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим дослідженню підлягають, окрім іншого, дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків тощо (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Вимогами п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року встановлено, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
За час тримання в Луцькому слідчому ізоляторі ОСОБА_4 режим тримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав. З 04.09.2009 року відбував покарання у Північній випраній колонії УДПтС України у Херсонській області (№90), де мав три заохочення (13.04.2011 року, 14.11.2011 року, 28.08.2012 року).
З 30.05.2013 року ОСОБА_4 відбуває покарання у Холодногірській виправній колонії УДПтС України у Харківській області (№18), де 22.07.2014 року до нього за сумлінну поведінку та ставлення до праці було застосовано одне заохочення.
Проте, згідно характеристики ОСОБА_4 та матеріалів його особової справи, останній в подальшому змінив свою поведінку на гіршу, за що у період з 10.11.2014 року по 05.09.2015 року на нього було накладено п`ять стягнень (два стягнення 10.11.2014 року та по одному стягненню 15.08.2015 року, 21.08.2015 року, 05.09.2015 року), три з яких на момент розгляду справи не погашені.
Судом відхиляються посилання ОСОБА_4 про безпідставне накладення на нього стягнення 15.08.2015 року за відмову від двогодинної праці по благоустрою установи, оскільки його доводи про те, що запропонована йому робота (підмітати територію установи) принижує його гідність є необґрунтованими, та навпаки свідчить про недоведеність виправлення засудженого, який сповідує правила кримінального світу.
При цьому, інша важка робота ОСОБА_4 протипоказана, оскільки він хворіє на хронічний гепатит «С».
Незаконність та необґрунтованість стягнень від 21.08.2015 року, 05.09.2015 року також судом не встановлено, адже вони були застосовані до ОСОБА_4 за перешкоджання його особистого обшуку. Проведення обшуків засуджених передбачено Розділом XVII Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 року №2186/5. При цьому ОСОБА_4 при вказаних відмовах на зауваження з боку працівників адміністрації установи щодо його поведінки не реагував, виражаючись нецензурною лайкою, висловлював своє невдоволення режимом тримання, подаючи негативний приклад іншим засудженим.
Крім того, ОСОБА_4 протягом останнього часу відбування покарання характеризується посередньо. Він перебуває на оперативному обліку як «організатор злочинного угруповання». До програми диференційованого виховного впливу «Професія», у якій бере участь, ставиться негативно. Участь у самодіяльних організаціях не приймає.
Згідно висновків атестаційної комісії від 24.06.2014 року ОСОБА_4 не довів свого виправлення (т. 2 а.о.с. 91, 92, ), а згідно характеристики від 08.09.2015 року, з урахуванням вищенаведених обставин, і не став на шлях виправлення.
З огляду на викладене, хоча ОСОБА_4 і відбув три чверті строку покарання, але судом не встановлено, що цілі покарання стосовно ОСОБА_4 були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду, а тому в задоволенні його клопотання про його умовно-дострокове звільнення необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд, -
п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України - відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_4 з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1