Провадження № 1-кс/161/3374/14
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 грудня 2014 року місто Луцьк
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
скаржника - ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження від 17.12.2013 року,-
ОСОБА_7 своїй скарзі заявник посилається на те, що вказана постанова невмотивована, досудове розслідування проведено слідчим поверхнево, неповно, без всебічного дослідження обставин справи, зокрема, не допитано свідків, не було вилучено відеозаписи з камер спостереження коридору, де знаходиться кабінет начальника Луцького СІЗО ОСОБА_8 .
Тому просить скасувати вищевказану постанову про закриття кримінального провадження.
Заслухавши пояснення скаржника та його захисника, які підтримали подану скаргу, з підстав викладених у ній, та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який просив відмовити в задоволенні поданої скарги, оскільки така є безпідставною, вважаючи, що слідчим виконано усі можливі слідчі та інші дії, слідчого, який просив залишити скаргу без задоволення, оглянувши та дослідивши матеріали скарги, кримінального провадження, суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Як вбачається з матеріалів вищевказаного кримінального провадження, слідчим під час проведення досудового розслідування по даному провадженні дотримано вимоги вказаного закону, зокрема, після всебічного, повного і неупередженого з`ясування фактичних обставин діяння, яке було предметом досудового розслідування, винесено законне і вмотивоване процесуальне рішення про закриття кримінального провадження, при цьому, проведено ряд можливих та необхідних слідчих та інших дій, зокрема: допитано всіх свідків з приводу відомих їм обставин заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень в ІНФОРМАЦІЯ_1 ; проведено судову-медичну експертизу для встановлення наявності чи відсутності тілесних ушкоджень в ОСОБА_3 та причин їх виникнення; витребувано рапорти працівників Луцького СІЗО та постанови про накладення дисциплінарного стягнення відносно ОСОБА_3 , довідки по його особовій справі.
Зокрема, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що висновком від 06.12.2013 року №1643 судово-медичної експертизи встановлено, що усі виявлені при огляді ОСОБА_3 тілесні ушкодження розміщені в анатомічних ділянках доступних для нанесень власною рукою та виникли за 5-7 діб до моменту обстеження, тобто пізніше, вказаного ОСОБА_3 часу нанесення йому тілесних ушкоджень. Крім того, вказано експертизою встановлено факти повторної травматизації ОСОБА_3 .
Допитані в ході досудового розслідування свідки вказали, що будь-яких ушкоджень з боку працівників Луцького СІЗО ОСОБА_3 не наносилося, зокрема, із їх показань вбачається, що 06.11.2013 року у ОСОБА_3 були відсутні будь-які видимі тілесні ушкодження до та після перебування на прийомі в кабінеті начальника Луцького СІЗО ОСОБА_8 ; 18.11.2013 року перед засіданням суду ОСОБА_3 сам собі наносив тілесні ушкодження, а 02.12.2013 року через необережність він вдарився головою в металічний каркас дверей в туалет.
Згідно довідки від 7.11.2013 року фельдшера медичної частини Луцького СІЗО ОСОБА_9 , на момент звільнення з карцерного приміщення у ОСОБА_3 була незначна потертість в ділянці правового ока.
В матеріалах кримінального провадження містяться письмові пояснення ОСОБА_3 із змісту яких вбачається, що він за час перебування в карцері сам умисно вчинив тілесні ушкодження у вигляді потертості з метою подальшого написання скарг на працівників Луцького СІЗО.
Доводи скарги, про те, що в ході розслідування справи слідчим не було допитано інших свідків та не досліджено записи відеокамер, суд вважає безпідставними, так як ОСОБА_3 , будучи допитаним в якості свідка 28.11.2013 року, жодним чином не вказував на наявність будь-яких конкретних свідків та записів відеокамер, а лікар ОСОБА_10 , фельдшер ОСОБА_11 та психолог Луцького СІЗО ОСОБА_12 , що оглядали та спілкувалися з ОСОБА_3 за час його перебування в карцері СІЗО та після виходу ОСОБА_3 із карцера, були допитані слідчим в якості свідків під час досудового розслідування, та не підтвердили наявність у заявника будь-яких значних тілесних ушкоджень у цей час.
Крім того, допитані в якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 підтвердили факт імітації ОСОБА_3 самогубства 6.11.2013 року за час перебування в карцері Луцького СІЗО шляхом повішання та намагання нанести собі рукою тілесні ушкоджень в ділянку обличчя.
Таким чином, під час досудового розслідування слідчим не здобуто будь яких даних про наявність в діяннях начальника Луцького СІЗО ОСОБА_8 та його заступника ОСОБА_16 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.
Тому рішення слідчого про закриття кримінального провадження, з врахуванням вищевказаних обставин, є законним та обґрунтованим.
При прийнятті рішення про закриття кримінального провадження слідчим дотримано вимоги ст. 110 КПК України.
Із матеріалів скарги вбачається, що ОСОБА_3 отримав копію оскаржуваної постанови 23.12.2013 року, однак, в подальшому заявник 22.01.2014 року звертався до прокурора з проханням повторно надати копію оскаржуваної постанови та інших матеріалів. Вказані обставина слідчим, прокурором не спростовані, а тому суд вважає, що заявнику слід поновити строк звернення до суду із скаргою на вказану постанову.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя,-
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1