Справа № 297/2766/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 січня 2016 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , перекладачі ОСОБА_3 , з участю прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , в режимі відеоконференції обвинуваченогоОСОБА_6 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000108 від 19.10.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України,
встановив:
30 грудня 2015 року з апеляційного суду Закарпатської області до Берегівського районного суду був направлений обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000108 від 19.10.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України.

Ухвалою судді від 30.12.2015 року призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 вважала, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України та просила призначити судовий розгляд справи у відкритому судовому засіданні. Вважала, що запобіжний захід щодо ОСОБА_6 , який спливає 05.01.2016 року, слід продовжити на два місяці до 04.03.2016 року, про що подала письмове клопотання з додатками.

Захисник ОСОБА_5 не заперечив щодо призначення справи до розгляду. Щодо запобіжного заходу взяття під варту заперечив. Вважав, що до ОСОБА_6 слід обрати домашній арешт, оскільки той має одну неповнолітню дитину і йому необхідно утримувати сім`ю.
Обвинувачений ОСОБА_6 вважав можливим звільнити його з під варти, застосувати до нього домашній арешт, оскільки він має на утриманні дитину. Інше залишив на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників процесу суд приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу, обраного 21.10.2015 року обвинуваченому ОСОБА_6 , який ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 15.12.2015 року був продовжений до 05.01.2016 року, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про необхідність продовження строку тримання обвинуваченому під вартою, підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема з дня надходження до суду обвинувального акту.

ОСОБА_6 органом досудового розслідування затриманий 19.10.2015 року і йому 20.11.2015 року було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, за який передбачено позбавлення волі від п`яти до семи років.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Дія попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується 05 січня 2016 року.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді взяття під варту, не відпали.

Суд при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, а також факт того, що він обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину під час відбування іспитового строку.

Так, реальна загроза призначення покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років та перебування на іспитовому строку спонукає людину, не дивлячись на родинні та суспільні стосунки, матеріальний стан та характеристику вживати всі можливі заходи спрямовані на уникнення кримінальної відповідальності, зокрема переховуватися від суду, впливати на свідків, вживати заходів на знищення речових доказів у справі. Тримання під вартою є єдиним запобіжним заходом, який унеможливлює вчинення тиску на інших учасників кримінального провадження та застосування до обвинуваченого більш м`якого виду запобіжного заходу не усуне існування ризиків, зазначених в клопотанні.

Крім того, будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості подальшого тримання під вартою обвинуваченого до суду не надходило.

З урахуванням викладеного, суд не вважає можливим змінити запобіжний захід ОСОБА_6 взяття під варту на домашній арешт, та для забезпечення належної процесуальної поведінки суд приходить до висновку, що обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слід продовжити на 60 днів, тобто до 04 березня 2016 року.

Інших клопотань, зокрема про виклик певних осіб, про витребування певних речей чи документів не заявлялось.

Згідно до вимог ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Так, згідно п. 13 ч. 1 ст. 13 КПК України обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема прізвище, ім`я, по батькові та займану посаду слідчого, прокурора.

Як вбачається з обвинувального акту у ньому відсутнє ім`я, по батькові слідчого, а зазначені тільки його прізвище та ініціали.

Крім того, пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Проте, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення.

Так, на виконання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України слідчим в обвинувальному акту зазначено лише правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а також встановлені ним фактичні обставини під час досудового розслідування. Також в обвинувальному акті міститься вказівка про те, що ОСОБА_6 саме підозрюються, а не обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч. 2 КК України.

Таким чином, фактично прокурором відповідно до вимог кримінального процесуального закону не висунуто ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення.

За таких обставин, суд вважає, що обвинувальний акт складений з істотним порушенням вимог КПК України, у зв`язку з чим його слід повернути прокурору та зобов`язати останнього усунути вищевказані недоліки.

Керуючись ст.ст. 291, ч. 3 п. 3, ч. 4 ст. 314, ч.1 ст. 372, ст. 392 КПК України,
ухвалив:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 днів - до 04 березня 2016 року.

Повернути обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000108 від 19.10.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України прокурору прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 .
Зобов`язати прокурора ОСОБА_4 усунути виявлені недоліки протягом п`яти днів.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1