Ухвала 15 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року щодо нього,
в с т а н о в и л а:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.

Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються: обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень; вимоги особи, яка подала касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Засуджений подав касаційну скаргу без додержання зазначених положень кримінального процесуального закону. Так, у скарзі ОСОБА_4 обґрунтовуючи свої вимоги щодо незаконності та необґрунтованості судових рішень, зокрема, не навів доводів на обґрунтування неправильного застосування закону при юридичній оцінці діяння та порушення вимог кримінального процесуального закону, які визнаються істотними та є обов`язковими для скасуваннясудових рішень на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК України,з огляду на положення статей 412- 414 цього Кодексу. Засуджений не погоджуючись із висновками судів, вказує на їх невідповідність фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Також, засуджений ОСОБА_4 посилаючись на невірну кваліфікацію судами його дій за ч. 1 ст. 121 КК України та необхідність, на його думку, їх перекваліфікації на ст. 124 КК України, не наводить доводів, які б підтверджували неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В той же час, в порушення вимог статей 427, 438 КПК України, засуджений не вказує на підстави для скасування ухвали апеляційного суду, та не наводить обґрунтування своїх вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність ухвали суду апеляційної інстанції.

Крім того, ОСОБА_4 ставить перед судом касаційної інстанції вимогу про скасування судових рішень та рекомендувати судам першої і апеляційної інстанцій перекваліфікувати його дій з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 124 цього ж Кодексу, що не узгоджується з положеннями ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити її без руху і встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2016 року щодо нього, залишити без руху.
Встановити засудженому строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги п`ятнадцять днів з дня отримання ним копії даної ухвали.

У разі не усунення в установлений строкнедоліків касаційної скарги, її буде повернутоособі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3