Справа № 352/570/13-к
Провадження № 11-кп/779/339/2015
Категорія ч.1 ст. 128 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження № 11-кп/779/339/2015 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , за ст. 128 ч.1 КК України, за участю : секретаря с/з ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , законного представника потерпілого ОСОБА_11 , за апеляційною скаргою законного представника потерпілого ОСОБА_11 на ухвалу Тисменицького районного суду від 06.07.2015 року,-

в с т а н о в и л а :
вказаною ухвалою щодо ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , студента другого курсу коледжу електронних приладів Івано-Франківського національного технічного університету нафти і газу, неодруженого, несудимого, громадянина України,-

закрито кримінальне провадження у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.128 КК України та звільнено від кримінальної відповідальності із закінченням строку давності.

Злочин вчинено за таких обставин:

18.11.2012 року, в опівночі, неповнолітній ОСОБА_5 разом зі своїм товаришем неповнолітнім ОСОБА_10 , повертаючись додому з бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться в с.Погоня Тисменицького району Івано-Франківської області, підійшли до будинку ОСОБА_5 , що розташований по АДРЕСА_1 та зупинились на узбіччі. ОСОБА_5 на прохання ОСОБА_10 дав останньому свій мобільний телефон, після чого ОСОБА_10 відійшов на відстань 5-6 метрів, де розмовляв по телефону. У цей час повз них проходив ОСОБА_12 , якого ОСОБА_5 запитав, куда він іде, на що ОСОБА_12 відповів у нецензурній формі. Внаслідок чого між ОСОБА_5 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_12 виникла словесна суперечка, що переросла у бійку, під час якої вони наносили один одному удари руками у різні ділянки тіла. У цей момент до них підійшов ОСОБА_10 з метою припинити конфлікт, однак йому це не вдалося, так як під час бійки ОСОБА_5 , намагаючись кулаком правої руки нанести удар в обличчя ОСОБА_12 , який відхилився назад, по необережності наніс удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_10 , спричинивши останньому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В своїй апеляційній скарзі законний представник потерпілого ОСОБА_11 вважає, ухвалу незаконною, через неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого, суд поверхово і неповно дослідив всі обставини справи і не дав оцінки зібраним доказам. Просить скасувати дану ухвалу і постановити нову ухвалу, в якій поновити кримінальне провадження.

В запереченні на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_5 вважає апеляційну скаргу законного представника потерпілого ОСОБА_11 необґрунтованою і необ`єктивною, просить її відхилити, а дану ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення законного представника потерпілого ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_10 , які підтримали доводи апеляційної скарги і просить її задовольнити; пояснення обвинуваченого ОСОБА_13 , законного представника ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 та прокурора, які вважають апеляційну скаргу безпідставною, а ухвалу суду законною і обгрунтованою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Мотивуючи висновок про винуватість ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався на докази, що містяться в матеріалах справи, зібрані у встановленому законом порядку, досліджені в судовому засіданні, належно оцінені і є обгрунтованими.

Що стосується покликань законного представника потерпілого ОСОБА_11 вони є надуманими і не відповідають дійсності, оскільки всі клопотання потерпілого, які були ним заявлені при розгляді кримінального провадження, судом першої інстанції були задоволенні, а тому були виконані вимоги ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03 червня 2014 року. В даній ухвалі зазначено, що вирок Тисменицького районного суду від 15 листопада 2013 року скасоване через наявність підстав відводу головуючому судді першої інстанції.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_11 вказує на те, що свідок ОСОБА_12 на досудовому слідстві дав покази, що бачив, як ОСОБА_5 навмисно наніс удар кастетом його синові, а потім під тиском слідчого і прокурора змінив покази вказавши, що ОСОБА_14 хотів вдарити його, але він ухилився і ОСОБА_5 вдарив в обличчя ОСОБА_11 при цьому ніякого кастета у ОСОБА_5 не було. ОСОБА_11 навмисно не зазначає той факт, що ОСОБА_15 як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні заявив, що попередні покази про наявність у ОСОБА_5 кастета і про те, що він навмисно вдарив ОСОБА_10 , давав по проханню ОСОБА_11 . Ряд інших свідків допитаних на досудовому слідстві та в суді ствердили, що ніколи не бачили і не чули про наявність кастета у ОСОБА_5 ..

Наведене підтверджується і висновком комісійної судово-медичної експертизи №12 від 01.02.2013 року (т.1,а.с.41-44), зокрема: «враховуючи характер тілесних ушкоджень, слід зазначити, що вони могли утворитись від ударної дії тупого твердого предмета, яким могла бути в тому числі і рука, нога, металевий кастет, однак, будь-яких судово-медичних даних для достовірної ідентифікації такого предмета в наявних медичних документах не міститься».

Щодо порушень судом вимог п.1 ч.1 ст.410 КПК, то в матеріалах справи (а.с.56,57 т.3) є запит суду щодо витребування первинних матеріалів перевірки по заяві ОСОБА_11 щодо події, яка місце 15 грудня 2012 року та відповідь начальника відділу Тисменицького РВ УМВС, з якої вбачається, що жодних інших заяв від ОСОБА_11 , в тому числі про події 15.12.2012 року, до Тисменицького РВ УМВС не поступало та не зареєстровано.

Тому судом першої інстанції, у відповідності до ч.3 ст.370 КПК, в ухвалі від 06 липня 2015 року, наведено обґрунтування свого рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин справи, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст..94 КПК.

У відповідності до ч.4 ст.95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він сприймав безпосередньо під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Щодо покликань в скарзі про видачу не копії диску судового засідання, а журналу судового засідання, то колегія суду роз`яснює, що диск із звукозаписом судового засідання так і називається «журнал судового засідання».

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою і будь-яких порушень процесуального закону не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу законного представника потерпілого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а ухвалу Тисменицького районного суду від 06 липня 2015 року, щодо ОСОБА_5 -без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками провадження протягом 3 місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно з оригіналом
Суддя: ОСОБА_2