АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №638/7784/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №11кп/790/1700/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2, ч.3 ст.185 КК України

В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 р. м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Дзержинського районного суду м. Харковавід 3 липня 2015 р.,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
1. 25 лютого 2011 р. за ч1 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
2. 13 вересня 2011 р. за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст. ст.70, 71 КК України до 2 років та 6 місяців позбавлення волі, не працюючий, засуджений:
- за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі;
- за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів остаточно визначено ОСОБА_7 покарання 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 3 роки.
Згідно зі ст.76 КК України, на ОСОБА_7 покладено обов`язки: не виїжджати на постійне проживання за межі України без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця роботи, проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.
Як встановив суд, приблизно о 23 годині 30 грудня 2013 року, ОСОБА_7 з корисливих мотивів, разом із ОСОБА_8 , попередньо заготовивши металевий лом, прибули за адресою: АДРЕСА_3 до корпусу №2 КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанікова», де діючи умисно і повторно, за допомогою металевого лому демонтували 4 захисні металеві решітки, що перекривають простір між вікном цокольного поверху і бетонною вентиляційною спорудою, загальною вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1458 від 30 січня 2014 р. - 432 грн., після чого з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Окрім цього, у вечірній час 31 грудня 2013 р. ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , з метою таємного викрадення майна, належного КЗОЗ «ХМКЛШНМД ім. проф.О.І. Мещанікова» за попередньою змовою з

ОСОБА_8 умисно прибули до централізованого стерилізаційного відділення зазначеної установи, де впевнившись, що за їхнім діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 розбив скло та через вікно проник до приміщення зазначеного відділення, а ОСОБА_8 , спостерігав за навколишньою обстановкою.

З зазначеного приміщення вони таємно викрали сухо жаровий стерилізатор «ГП-40», вартістю, згідно судово-товарознавчої експертизи №1338 від 31 січня 2014 р. - 800 гривень, 2 стерилізатори (кип`ятильник дезинфікційний) «П-34», вартістю 46 гривень кожний, опромінювач настінний «ОБН-150», вартістю 73 гривень на загальну суму 965 гривень і з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись ним на свій власний розсуд.

8 січня 2014 р. у вечірній час ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , діючи повторно, умисно, прибули до 1-го під`їзду будинку АДРЕСА_4 , де впевнившись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, за допомогою металевого лому відігнули вхідні двері та проникли до підвального приміщення, звідки таємно викрали електрозварювальний апарат «МіsheІ АRС 200», вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №680/740 від 22 січня 2014 р. 897 гривень 30 копійок, головку блоку з двигуна «ГАЗ-24», вартістю 2243 гривень 47 копійок, ліхтар акумуляторний, вартістю 123 гривень 50 копійок.

Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з викраденим майном з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись ним на власний розсуд.

Своїми діями вони завдали ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3264 гривень 27 копійок.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області посилається на те, що суд, на порушення вимог ст.75 КК України, при призначені покарання обвинуваченому, не в повному обсязі врахував, що ОСОБА_7 вчинив злочини середньої тяжкості та тяжкий злочин, раніше неодноразово був засуджений, офіційно ніде не працює.
З наведених підстав, апелянт просить вирок районного суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, остаточно визначити покарання 4 роки позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, що заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду залишити без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що вищезазначені доводи апеляційної скарги є слушними.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оскаржуються і докази щодо них, у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, не досліджувалися, то висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані судом за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно, та за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, їх кількість, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, суд першої інстанції, правильно встановив, що обвинувачений на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває та обґрунтовано визнав обставиною, яка пом`якшує покарання - його щире каяття.

Разом з тим, приймаючи рішення про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробування, суд першої інстанції у достатній мірі не врахував, що ОСОБА_7 раніше неодноразово засуджувався, саме за скоєння корисливих злочинів, ці судимості не погашені, і що він знову вчинив 3 корисливі злочини середньої тяжкості та тяжкий злочин.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що раніше ОСОБА_7 призначалося покарання з випробуванням, проте в подальшому він знову і неодноразово вчиняв умисні корисні злочини, не працює, за місцем проживання характеризується негативно.

Обставини, якими суд першої інстанції обґрунтував можливість застосування до ОСОБА_7 ст. 75 України, свідчать про односторонню і помилкову оцінку вимог, які повинні враховуватися при призначенні винній особі покарання, що не відповідає вимогам статей 65-67 КК України.

За таких обставин вирок суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим.

Оскільки вирок суду в частині призначення обвинуваченому покарання з застосуванням ст. 75 КК України є необґрунтованим і підлягає скасуванню, тому, згідно вимог, передбачених п.3 ч.1 ст.407 КПК України, колегія суддів вважає необхідним відносно ОСОБА_7 ухвалити новий вирок в частині призначення йому покарання.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, зважаючи на кількість злочинів, час скоєння цих злочинів, колегія суддів виходить із обсягу і змісту апеляційної скарги і вважає, що обвинуваченому повинно бути призначене покарання - реальне позбавлення волі, тобто покарання без випробування, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів.

З наведених підстав, апеляційна скарга заступника прокурора Харківської області, підлягає задоволенню, а вирок районного суду скасуванню в частині призначеного покарання з постановленням нового вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити.

Вирок Дзержинського районного суду м. Харковавід 3 липня 2015 р. щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного йому покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 покарання:

-за ч.2 ст.185 КК України 3 (три) роки позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 185 КК України покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч.1ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_7 покарання 4 роки позбавлення волі.

Строк покарання обвинуваченому обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді