Кримінальне провадження № 629/941/15-к
Номер провадження 1-кп/629/162/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 листопада 2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лозівського міськрайонного суду Харківської області в м.Лозова Харківської області, кримінальне провадження №0002164 від 25.09.2013 року, яке надійшло з Лозівської міжрайонної прокуратури в Харківській області 17.03.2015 року, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Яковлівка, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обраний запобіжний захід тримання під вартою, раніше судимого:

- 24.06.2010 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.ст.186 ч.2, 185 ч.3, 70 ч. 1 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст.ст.75,104 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

- 20.09.2011 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 70, 71 КК України до 4 років 1 місяць позбавлення волі, звільненого 27.05.2013 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 5 місяців 10 днів,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, -

встановив:

25.09.2013 року, близько 20-00 год., ОСОБА_8 знаходився у автомобілі ВАЗ - 21011, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 разом зі своїми знайомими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у відношенні якого ухвалено вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2013 року за ст. 198 КК України, який набрав законної сили, та випадково побачивши невідомого йому потерпілого ОСОБА_12 , який рухався поблизу будинку №1/5 по вулиці Володимирівська в м. Лозова Харківської області назустріч автомобілю та розмовляв по мобільному телефону, ОСОБА_8 , повторно, маючи умисел на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою обернення чужого майна на свою користь, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, яке виразилось в тому, що ОСОБА_8 , вийшовши з автомобілю, наніс ОСОБА_12 удар рукою в ділянку правого вуха, від чого потерпілий впав на землю, удар ногою в ділянку грудної клітини, удар в область живота та два удари в область колінних суглобів ніг, удар ногою в область обличчя, в результаті чого спричинив останньому травматичну припухлість м`яких тканин в області лоба праворуч, садно на спинці носа в центрі, синець по тильній поверхні правої кисті, садна по передній поверхні лівого колінного суглоба, які згідно висновку судово-медичної експертизи №380-ЛЗ/13 від 28.10.2013 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, та відкрито заволодів майном останнього, а саме, відкрито викрав з руки потерпілого мобільний телефон марки «Motorola WX160» вартістю 94 грн. згідно висновку судово товарознавчої експертизи №3013 від 27.09.2013 року, з лівої внутрішньої кишені куртки потерпілого грошову суму в розмірі 286 грн., з правої зовнішньої кишені куртки пачку з цигарками «Бонд» та запальничку, з лівої зовнішньої кишені - грошові кошти в сумі 4 гривні, чим спричинив матеріальний збиток потерпілому на загальну суму 384 гривні. З місця вчинення злочину зник, викраденим розпорядився.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе визнав частково, а саме, тільки в частині нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , тобто у злочині передбаченому ст.125 КК України, у вчиненому розкаюється та дав показання, що 25.09.2013 року, приблизно о 14-00 год. йому на мобільний зателефонував ОСОБА_11 , вони домовилися про зустріч і зустрілися з останнім біля ігрових автоматів в районі Південного ринку, поблизу супермаркету «Десятка» м.Лозова, Харківської області, де з пів години пограли і йому на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_9 , з яким вони домовилися про зустріч і зустрілися біля супермаркету «Сільпо» на 3 мікрорайоні м.Лозова. Харківської області для вирішення питання щодо працевлаштування в м.Москва. Потім він подзвонив на мобільний телефон ОСОБА_10 , останній приїхав через 30 хвилин і всі разом поїхали до ставка, який знаходиться за гаражами біля ЗОШ №2 м. Лозова, Харківської області. Приїхавши на місце він, ОСОБА_9 і ОСОБА_11 пішли купатися, а ОСОБА_10 повіз якусь компанію, яка там відпочивала, додому. Через деякий час повернувся ОСОБА_10 і вони поїхали в сторону Авіловки м.Лозова, Харківської області, побули там. На вулиці вже було темно, вони стали повертатися назад, і по дорозі, яка була освітлена фарами автомобіля, він побачив, що на зустріч їм, по узбіччю дороги, йде його знайомий і розмовляє по телефону, з яким в нього склалися неприязні стосунки. Потім він попросив ОСОБА_10 зупинити автомобіль, той зупинив, він вийшов і позвав з собою ОСОБА_11 . Потім він крикнув знайомому, на що той оглянувся. Він підійшов до знайомого та вдарив його один раз рукою у вухо, той впав на землю та почав закривати обличчя руками, при цьому в його руках нічого не було, тоді він почав виражатися в його бік нецензурною лайкою, потім назвав його по імені та ще два рази вдарив його ногою, той почав кричати, що останній його сплутав. Він перестав його бити та відійшов від нього, розуміючи при цьому, що сплутав його з іншим хлопцем, який був дуже схожий на його знайомого, тоді до нього підійшов ОСОБА_11 . Умислу на викрадення майна потерпілого в нього не було і він нічого у останнього не крав. Потім вони із ОСОБА_11 пішли до автомобіля, він сів на передньому сидінні біля водія і вони поїхали на мікрорайон м.Лозова Харківської області, де по дорозі заїхали в супермаркет «АТБ» на 3-му мікрорайоні, там купили шоколадні батончики, сік і поїхали в кафе «Берізка». Приїхавши до кафе, він і ОСОБА_11 вийшли з автомобіля з напоями і пішли в кафе ставити їх до холодильника. Повернувшись, сіли в машину і в той час на мобільний телефон ОСОБА_10 зателефонувала його мати, яка повідомила, що до нього додому приходили працівники міліції, які розшукують їх. Потім до кафе «Берізка» приїхали працівники ДАІ, підійшли до їх машини, перекрили вихід з авто і сказали, щоб вони сиділи в салоні. Коли вони сиділи в автомобілі, він бачив як ОСОБА_11 ховає під заднє сидіння автомобіля якийсь мобільний телефон, більше в автомобілі нічого стороннього не було. ОСОБА_9 встиг вийти з авто і почав тікати, його наздогнав працівник міліції. Через декілька хвилин приїхали працівники підрозділу «Беркут», які затримали їх і відвезли до відділу міліції Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області. У відділі працівники міліції обшукали і знайшли у кишенях гроші в сумі 2000 рублів, цигарки марки «Marlboro» та запальничку, які потім йому повернули та відпустили додому. На виклики слідчого до відділу міліції він декілька раз не з`являвся, оскільки не хотів, щоб його позбавляли волі. Прийшовши на виклик слідчого, він дав показання, при цьому слідчий говорив, щоб він взяв на себе всю провину за нібито вчинений злочин, а саме пограбування потерпілого, поєднане з насильством, оскільки він раніше судимий і був звільнений умовно-достроково і що він відсидить у в`язниці і вийде на волю. Також він бачив, як слідчий, сидячи в кабінеті з ОСОБА_11 надиктовувала останньому показання, які він повинен був давати слідству. Після чого, його впустили до кабінету слідчого, де він розповів про обставини вчинення ним злочину, а саме як і де він наносив потерпілому тілесні ушкодження, потім його відпустили додому. Приблизно через місяць він прийшов до відділу за викликом слідчого СВ Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_13 , де вона провела його на перший поверх і повідомила про те, що його будуть брати під-варту і оголосила підозру та потім відпустила його додому. В день їхнього затримання працівниками міліції, потерпілий знаходився у відділі міліції, їх не впізнав і про викрадені в нього речі нічого не казав. На розгляд справи про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання-під вартою слідчим суддею Лозівського міськрайонного суду Харківської області, він з`явився самостійно, де дізнався що перебуває у розшуку і після того, як слідчий суддя пішов до нарадчої кімнати, він, без перешкоди працівниками міліції, вийшов із суду і поїхав додому. Умислу на викрадення майна потерпілого в нього не було, оскільки він знає, що за даний злочин може потрапити за грати. Крім цього, про речі, які були викрадені у потерпілого, йому стало відомо від слідчого.

Крім часткового визнання своєї вини підсудним, його винуватість підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, перевірених і досліджених судом:

- показаннями свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні, згідно яких, подробиці того дня він не пам`ятає, лише пам`ятає, що того дня, він, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ще незнайомий хлопець, що був за кермом автомобіля, каталися по мікрорайону м.Лозова Харківської області. Потім вони приїхали на Авіловку м.Лозова, Харківської області до дівчини ОСОБА_8 , де останній поспілкувався з нею і потім вони поїхали назад через селища на мікрорайон. По дорозі назад, ОСОБА_8 попросив зупинити автомобіль і запропонував йому вийти разом з ним на дорогу та поспілкуватися. Вони вийшли та поговорили про дівчину ОСОБА_8 і останній пішов за узбіччя дороги до туалету, а він залишився на дорозі. Коли той стояв на дорозі, йому на зустріч йшов незнайомий хлопець, він попросив в нього запальничку, щоб підкурити цигарку, а той почав виражатися нецензурною лайкою, на що останній вдарив його і той упав на землю. В той момент він побачив ОСОБА_8 , який йшов у напряму автомобіля, останній пішов йому на зустріч і на дорозі побачив мобільний телефон, який потім забрав із собою. Тоді вони сіли в машину і приїхали до кафе «Берізка». Скільки часу вони там перебували, він не пам`ятає. Коли вони сиділи в салоні автомобіля, до них підійшли працівники патрульної служби і через декілька хвилин приїхали працівники спецпідрозділу міліції «Беркут», які почали перевіряти їхні документи та витягувати їх з автомобіля. Потім їх привели до відділу міліції, де почали бити та заставляли давати неправдиві показання про нібито вчинений злочин, що він і зробив, бо був дуже наляканий. Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2013 року він був засуджений за ст.198 КК України, тобто за зберігання викраденого мобільного телефону потерпілого ОСОБА_12 до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. На досудовому слідстві він вказував, що вищевказаний мобільний телефон забрав у потерпілого саме ОСОБА_8 . Також на досудовому слідстві з його участю працівниками міліції проводилися одночасні допити і очні ставки, під час яких він давав показання, які йому диктував слідчий. До органів прокуратури зі скаргами на дії слідчого він не звертався, оскільки був дуже наляканий. Гроші у потерпілого ніхто не забирав. А також він не бачив, щоб ОСОБА_8 наносив потерпілому тілесні ушкодження. Бив потерпілого він, лише один раз, де в той момент знаходився мобільний телефон потерпілого, йому не відомо. На досудовому слідстві і в суді, під час розгляду справи відносно нього, він давав не правдиві свідчення, за що готовий нести відповідальність;

- показаннями свідка ОСОБА_9 в судовому засіданні, згідно яких, вони з друзями, каталися на машині, потім поїхали на Авіловку м.Лозова, Харківської області. Їх було четверо, він, ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та водій автомобіля хлопець на ім`я ОСОБА_14 . У автомобілі ОСОБА_8 з водієм сиділи з переду, а він та ОСОБА_15 на задньому сидінні, він зліва, а ОСОБА_15 з права. Він розмовляв по телефону. Хтось із хлопців сказав, що по дорозі йде знайомий, тоді ОСОБА_11 та ОСОБА_8 десь вийшли. Після чого, з вікна автомобіля, побачив якусь сутичку, яка відбувалася за автомобілем в якій брали участь ОСОБА_11 та ОСОБА_8 . Сутичка відбувалася не між ними, але він побачив лише їх двох. Він вийшов та спитав, що трапилося, вони йому відповіли, що все добре, потім сіли до авто і поїхали на мікрорайон. Дана сутичка відбувалася десь на відстані 10 метрів від їхнього автомобіля та приблизно о 22-00 год. На вулиці було темно, він більше нічного не бачив і не міг розібрати що там відбувалося. На місці сутички була трава, це узбіччя дороги. ОСОБА_8 та ОСОБА_11 не було в машині приблизно 2 хвилини. Тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 та ОСОБА_11 після сутички він не бачив. В руках у ОСОБА_11 був мобілний телефон, який раніше він в нього ніколи не бачив. Побачивши цей телефон, він все зрозумів, а саме те, що останні забрали його у хлопця до якого вони виходили. Даний телефон на вигляд досить простий, на кноках і не дорогий. Де взявся телефон і що будуть з ним робити далі, йому не казали. Лише згодом він дізнався, що на місці сутички був ще й потерпілий. Окрім мобільного телефону в руках ОСОБА_11 , він більше нічого не бачив. Потім вони зупинилися біля кафе «Берізка» в м.Лозова Харківської області і сиділи в автомобілі. Через деякий час до кафе під`їхала машина ДПС, з якої вийшли працівники служби та через декілька хвилин приїхали працівники міліції. Мобільний телефон був схований під заднім сидінням автомобіля. Він не бачив, щоб ОСОБА_8 з переднього сидіння передав будь що ОСОБА_11 або ховав. Про що вони говорили, як їхали в машині, він не памятає. На досудовому слідстві він давав саме такі показання. ОСОБА_8 , вищевказаним мобільним телефоном не цікавився. Після того, як працівники міліції знайшли в їх машині мобільний телефон, ОСОБА_8 , як на його думку, був досить здивований. Працівники міліції розповідали йому, що ОСОБА_8 та ОСОБА_11 вчинили бійку з хлопцем та забрали в нього телефон;

- показаннями свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні, згідно яких приблизно у період часу з 18-00 год. до 19-00 год. він біля ставка в с.Домаха м.Лозова Харківської області зустрів ОСОБА_8 , який був разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , де вони поспілкувалися приблизно одну годину і поїхали до супермаркету «Сільпо» в м.Лозова Харківської області. Біля супермаркету вони простояли приблизно півтори години. Тоді ОСОБА_8 попросив відвезти його до дівчини на Авіловку в м.Лозова Харківської області, той погодився. Тоді вони заїхали на заправку, ОСОБА_8 вийшов і заправив автомобіль приблизно на 5 літрів бензину, віддавши десь 50 або 100 грн. і купив собі дві банки енергетичного напою «Ред-булл». Після чого вони поїхали на Авіловку м.Лозова Харківської області. На вулиці вже було темно. По дорозі назад, ОСОБА_8 попросив зупинити машину, бо хоче сходити до туалету. Він зупинив автомобіль, ОСОБА_8 і ОСОБА_11 вийшли, їх не були приблизно 15 хвилин. Що відбувалося далі, він не бачив, оскільки в автомобілі тоноване скло. ОСОБА_8 сказав, що пішов до туалету, ОСОБА_11 , нічого не сказав. Потім вони повернулися, нічого не кажучи, ОСОБА_8 сів поруч з ним на переднє сидіння, а ОСОБА_11 сів на задньому сидінні. В них у руках він нічого не бачив. В них були цигарки. Ніяких сторонніх людей, голосів він не бачив і не чув. Приблизно о 24-00 год., біля кафе «Берізка» в м.Лозова Харківської області їх зупинили працівники міліції, які під заднім сидінням автомобіля знайшли мобільний телефон. Він не бачив, щоб ОСОБА_8 щось передав ОСОБА_11 . Звідки взявся вищевказаний мобільний телефон він не знає. За ним на задньому сидінні сидів в той вечір ОСОБА_11 там же працівники міліції і знайшли даний мобільний телефон, який лежав ближче до середини сидіння. Як на його думку, саме ОСОБА_11 міг засунути даний телефон під сидіння. Крім цигарок і мобільного телефону, що були вилучені з його автомобіля, був вилучений і його особистий ліхтар. В машині лежала не відкрита банка енергетичного напою «Рево», хто її придбав, йому не відомо. На досудовому слідстві він давав саме такі показання;

- протоколом огляду місця події від 25.09.2013 року та фототаблицею до нього, згідно якого 25.09.2013 року, в період часу з 21-15 год. до 22-00 год., на відкритій ділянці місцевості, за адресою: АДРЕСА_3 , працівниками міліції на виглядовій ділянці на прим`ятій траві були виявлені сліди речовини бурого кольору (т.1 а.с.122-125);

- протоколом огляду місця події від 25.09.2013 року та фототаблицею до нього, згідно якого 25.09.2013 року, в період часу з 22-45 год. до 23-26 год., на відкритій ділянці місцевості, яка знаходиться поблизу адміністративної будівлі Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області, за адресою: Харківська область, м.Лозова, вул.Орджонікідзе,7, був оглянутий автомобіль марки ВАЗ 21011, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , 1981 року випуску, білого кольору, в салоні якого в районі заднього сидіння, на килимку, була виявлена пачка з-під цигарок марки «Бонд» з цигарками в кількості 5 шт., під обшивкою зазначеного сидіння був виявлений мобільний телефон марки «Motorola WX 160», в корпусі сіро-чорного кольору, під кришкою розташована літій-іонна батарея чорного кольору з надписом «В005066С6А», під батареєю розміщена наклейка білого кольору з надписом ІМЕІ НОМЕР_2 без сім-карти (т.1 а.с.126-130);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 28.09.2013 року та фототаблицею до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_12 , знаходячись на території ділянки, розташованої по АДРЕСА_4 , добровільно розказав та показав на манекені спосіб заподіяння та механізм утворення в нього тілесних ушкоджень внаслідок вчиненого відносно нього кримінального правопорушення, а саме, як йому було нанесено удар у праве вухо, внаслідок якого він впав на землю, як йому лежачому на землі нанесли удар в ділянку спини, як він, прикриваючи руками обличчя, отримав удар ногою в область грудної клітини, після чого він відчув як з його правої руки було забрано мобільний телефон, як йому, лежачому на землі на лівому боці було нанесено удар в ділянку живота, удар в ділянку колінних суглобів ніг, після чого з правої кишені його куртки в нього було відкрито викрадено грошову суму у розмірі 286 грн., пачку цигарок «Бонд» з цигарками у кількості приблизно 5 шт., а потім нанесено удар по ногам в районі колінних суглобів та удар в обличчя (т.1 а.с.131-136);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.10.2013 року та фототаблицею до нього, згідно якого ОСОБА_11 , знаходячись на території ділянки, розташованої по вул.Володимирівській, м.Лозова, Харківської області, поблизу житлового будинку №1/5, добровільно розказав та показав на манекені спосіб заподіяння та механізм утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 , а саме, що 25.09.2013 року близько 20-00 години, коли він вийшов з автомобілю і наблизився до вже лежачого на землі чоловіка, ОСОБА_8 вдарив потерпілого ногою в область грудної клітини (т.1 а.с.139-143).

- протоколом одночасного допиту осіб від 01.11.2013 року, а саме підозрюваних ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , згідно якого ОСОБА_8 зазначив, що 25.09.2013 року, близько 17-00 год. він зустрівся біля магазину «Сільпо» на 5 мікрорайоні м.Лозова Харківської області разом із своїм знайомим ОСОБА_11 , ОСОБА_16 і ОСОБА_17 . Вони разом на автомобілі марки ВАЗ 21011 білого кольору під керуванням останнього поїхали кататися по м.Лозова. Йому потрібно було зустрітися зі знайомою дівчиною і він запропоновував поїхати на Авіловку. Після цього вони виїхали на вул.Володимирівську. Коли їх автомобіль рухався від початку вулиці у бік військової частини він побачив раніше незнайомого чоловіка, який рухався їм назустріч. Він попросив зупинити автомобіль, та всім присутнім повідомив, що це його знайомий і йому треба з ним побалакати, сказавши це з метою того, щоб ОСОБА_11 на його пропозицію не відмовився наодинці вийти та побалакати з приводу того, щоб разом погуляти. Після чого вони вдвох побалакали біля автомобіля з приводу дня народження його дівчини. Потім, він відійшов від автомобіля приблизно на відстані 1 метра у протилежний бік від вказаного чоловіка, щоб справити людську потребу. Коли повертався до автомобіля, то побачив на протилежному боці від автомобіля знаходиться Райна, який привстав з «корточок» на ноги і щось підняв із землі. Після цього, вони з ним сіли до салону автомобіля, щоб він показав якийсь телефон, що йому не належить він не бачив, бо останній сів на переднє сидіння, а він сів на заднє сидіння. До того чоловіка він не підходив, його не бачив, будь-які речі та гроші, у нього не забирав. Що робив ОСОБА_11 йому не відомо, бив або ні, бачив лише те, що чоловік лежав на землі, як саме він не бачив, бо на вулиці вже було темно. Чи забирав у того чоловіка ОСОБА_11 будь-які речі йому не відомо. Сидячі в автомобілі ОСОБА_11 нічого не розповідав. З якою метою та при яких обставинах, він опинився біля того чоловіка йому не відомо. Вони доїхали до кафе «Берізка», він і ОСОБА_11 пішли до приміщення кафе. Повернувшись хотіли відпаркувати автомобіль і в той момент ОСОБА_14 -водію авто, зателефонувала мати та повідомила, що їх розшукують працівники міліції. До приміщення кафе під`їхали працівники міліції. Про те, що було знайдено під час обшуку авто і знайдено під обшивкою автомобіля мобільний телефон, йому стало відомо пізніше від працівників міліції. Про ті обставини, на які посилається потерпілий йому не відомо. ОСОБА_11 не погодився зі свідченнями ОСОБА_8 і вказав, що 25.09.2013 року, коли вони приїхали на вул.Володимирівську, приблизно о 20-00 год., на пропозицію ОСОБА_8 , їх автомобіль, яким керував ОСОБА_18 , зупинився. ОСОБА_8 виходячи з автомобіля його позвав із собою, мотивуючи це тим, що чоловік який рухався їм назустріч, його знайомий. З авто вийшов ОСОБА_8 який сидів на передньому сидінні, першим направився в бік того чоловіка, бо вони з тим чоловіком вже розминулися приблизно на 20 метрів. За ОСОБА_8 на відстані 4-5 метрів у бік того чоловіка, направився і він. Коли він підійшов до невідомого йому чоловіка, то чоловік вже лежав на землі, перпендикулярно дорозі, на лівому боці тулуба, а ОСОБА_19 знаходився біля нього попереду. Він подумав, що між ними стався конфлікт та вдарив того чоловіка лівою ногою в ділянку спини, чоловік в той момент закривав обличчя руками, та в цей же момент він побачив на землі, на відстані приблизно 20 см від ніг того чоловіка мобільний телефон, який він підняв та залишив собі для користування. По дорозі він викинув сім-карту. Більше того чоловіка він не бив та повернувся до автомобіля. По дорозі до авто, приблизно через 3-4 секунди його наздогнав ОСОБА_8 . Коли їх затримали працівники міліції, він сховав даний телефон під обшивкою заднього сидіння автомобіля (т.1 а.с.144-145);

- протоколом огляду предмету від 26.09.2013 року, згідно якого в присутності понятих був оглянутий мобільний телефон марки «Motorola» та пачка з цигарками «Bond» (т.1 а.с.146);

- судово-медичною експертизою №380-ЛЗ/13 від 28.10.2013 року, згідно висновку якої у громадянина ОСОБА_12 , 29 років, має місце ділянка травматичної припухлості м`яких тканин в області чола праворуч, садно на спинці носа в центрі, синець по тильній поверхні правої кисті, садна по передній поверхні лівого колінного суглоба, які утворилися від дії тупих предметів, які не відобразили в пошкодженнях своїх індивідуальних особливостей і якими могли бути як руки так і ноги, можливо в строк і при обставинах, зазначених у настановній частині постанови і потерпілим. Показання, дані потерпілим в ході проведення слідчого експерименту, в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичними даними в частині способу заподіяння та механізму утворення в останнього тілесних ушкоджень. За ступенем тяжкості - це легкі тілесні ушкодження, згідно пункту 2.3.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року. Діагноз: гостра закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку за ступенем тяжкості не оцінювався, оскільки не підтверджений об`єктивними судово-медичними даними згідно з пунктами 4.13.1, 4.13.2, 4.13.4 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу №6 МОЗ України від 17.01.1995 року (т.1 а.с.149-150);

- судово-психіатричною експертизою №201 від 02.03.2015 року, згідно висновку якої ОСОБА_8 ознак психозу і недоумства не виявляє, виявлено дисоціальний розлад особистості. Може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, що відноситься до правопорушення, в якому він підозрюється, ОСОБА_8 перебував поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру за психічним станом ОСОБА_8 не потребує. (т.1 а.с.151-153);

- судово-товарознавчою експертизою №3013 від 27.09.2013 року, згідно висновку якої ринкова вартість наданого на дослідження мобільного телефону марки «Motorola», модель WX160 (без урахування вартості комплектних пристроїв) станом на 25.09.2013 року на вторинному ринку, становить 94 грн. (т.1 а.с.154-158).

Щодо показань свідка ОСОБА_11 в частині дачі ним неправдивих свідчень про обставини вчинення кримінального правопорушення у відношенні потерпілого ОСОБА_12 , то вони спростовуються зібраними у справі доказами та вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2013 року, який набрав законної сили, та яким встановлено, що саме ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_11 підійти разом до потерпілого ОСОБА_12 , на що ОСОБА_11 погодився та пішов за ОСОБА_8 . ОСОБА_11 наблизився до них в момент, коли ОСОБА_12 лежав на землі. ОСОБА_8 наніс удар ОСОБА_12 в ділянку вуха і той упав на землю. ОСОБА_11 повернувся до автомобіля, біля якого його наздогнав ОСОБА_8 та передав у володіння добутий раніше злочинним шляхом мобільний телефон марки ««Motorola WX160». Вказаний вирок суду не оскаржувався.

До показань ОСОБА_8 щодо невизнання ним вини за ч.2 ст.186 КК України і про наявність в нього умислу лише на завдання легких тілесних ушкоджень потерпілому суд ставиться критично і вважає їх неспроможними, оскільки вони суперечать сукупності зібраних по справі доказів. Враховуючи час, спосіб, місце вчинення відкритого викрадення майна, наступні дії обвинуваченого щодо перевезення викраденого майна і розпорядження ним, суд вважає, що всі ці обставини свідчать про наявність умислу у ОСОБА_8 , спрямованого на вчинення відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Суд розцінює версію обвинуваченого про непричетність до відкритого викрадення майна потерпілого як надуману з метою уникнути відповідальності за вчинене. Перевірені в судовому засіданні докази в повному обсязі ствердження обвинуваченого спростовують і підтверджують наявність умислу у ОСОБА_8 на відкрите викрадення чужого майна у потерпілого ОСОБА_12 .

Вищевказані доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 суд вважає неспроможними та безпідставними оскільки вони спростовуються сукупністю досліджених по справі доказів, зокрема їх показаннями 01.11.2013 року під час одночасного допиту, показаннями ОСОБА_11 в судовому засіданні та які знайшли своє відображення у вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2013 року, показаннями потерпілого ОСОБА_12 під час проведення слідчого експерименту 28.09.2013 року та іншими. Ставити під сумнів показання потерпілого та вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 10.12.2013 року який набрав законної сили у суду не має ніяких підстав, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності в їх сукупності, визнає їх достовірними, оскільки вони відповідають фактичним обставинам у справі, узгоджуються між собою, взаємно доповнюючи один одного, здобуті слідством з дотриманням порядку, встановленого кримінально-процесуальним законодавством і сумнівів в їх достовірності не викликають, а тому з урахуванням їх, на підставі аналізу цих доказів суд приходить до висновку про те, що винність підсудного ОСОБА_8 в вчиненні інкримінованого йому злочину доведена і дає підстави для винесення обвинувального вироку відносно останнього.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого повністю доведена, його дії суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України. Суд вважає, що спосіб вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , ступінь здійснення злочинного наміру, послідовність дій обвинуваченого, та сукупність усіх обставин, що характеризують вчинене ОСОБА_8 , свідчать про спрямованість умислу ОСОБА_8 на відкрите викрадення чужого майна(грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повторно.

При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Дослідженням даних про особу підсудного ОСОБА_8 встановлено, що він раніше судимий, має дві не знятих та непогашених судимостей, вчинив новий злочин в період умовно-дострокового звільнення, одружений, утриманців не має, не працює, згідно довідки на військовому обліку не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом легка розумова відсталість з порушенням форм поведінки, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом синдром залежності від парів летучих розчинників, з квітня 2010 року знятий з обліку у зв`язку із засудженням, за місцем проживання характеризується формально задовільно (т.1 а.с.159-160,161,162,163,164,165,166,167,169-182,185-188).

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, судом не встановлено.

З врахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, даних про особу підсудного, що він утриманців не має, не працює, має слабкі соціальні зв`язки, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини, належних висновків для себе не зробив, після умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі через короткий проміжок часу знов вчинив кримінальне правопорушення, діяв повторно, діяв умисно, з корисливих мотивів, з огляду на відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, його відношення до вчиненого, обставин вчинення злочину, з врахуванням принципу справедливості, з метою посилення впливу призначеного покарання на виправлення винного, суд, призначаючи обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_8 можливе тільки в місцях позбавлення волі, тобто в умовах ізоляції від суспільства на певний строк до кримінально-виконавчої установи, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до підсудного ст.ст.69,69-1,75 КК України, суд не вбачає.

Оскільки підсудний ОСОБА_8 вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення, суд призначає покарання за цим вироком у відповідності зі ст.71 КК України за сукупністю вироків, приєднавши частково невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.09.2011 року (т.1 а.с.185-188,).

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 суд обчислює з 17.02.2015 року, згідно протоколу затримання б/н (т.1 а.с.191).

Цивільний позов по справі не заявлений.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави витрати за проведення Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУ МВСУ в Харківській області судової товарознавчої експертизи №3013 від 27.09.2013 року в розмірі 391,20 грн. (т.1 а.с.154-157,158).

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України - мобільний телефон марки «Motorola WX160», пачку з цигарками «Бонд», які знаходяться на зберіганні у потерпілого повернути потерпілому ОСОБА_12 (т.1 а.с.147,148).

Керуючись ст.ст.370,371,373,374 КПК України, суд, -

ухвалив:
Визнати ОСОБА_8 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.71 КК України до новопризначеного покарання суд частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20.09.2011 року у вигляді 6 (шести) місяців позбавлення волі і остаточно визначає ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_8 в рахунок відбуття покарання термін тримання під вартою з 17.02.2015 року.

Початок строку відбування покарання обчислювати з 17.02.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №3013 від 27.09.2013 року в розмірі 391,20 гривень.

Речові докази по справі - мобільний телефон марки «Motorola WX160», пачку з цигарками «Бонд» повернути потерпілому ОСОБА_12 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_1