АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/744/15 Справа № 712/2222/15-к Категорія ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК УкраїниГоловуючий по 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

Головуючого - судді суддів секретаря ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4 ОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 23 червня 2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець

с.Тимченки Чорнобаївського району Черкаської області, українця, громадянина

України, з повною середньою освітою, пенсіонера, інваліда 3-ї групи загального

захворювання, одруженого, зареєстрованого та проживаючого:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

засуджений за:

- за ч.3 ст.185 КК України до 4 /чотирьох/ років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, кінцево визначено покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_9 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши відносно нього іспитовий термін на 2 роки.

На підставі ст.76 ч. 1 п.п. 2, 3, 4 КК України зобов`язано ОСОБА_9 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу не обиралася.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.

Миколаїв, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, не

працюючого, не одруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_2 ,

проживаючого: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 17.03.2003 року

Ленінським РС м. Миколаєва за ст. 307 ч.2, 69 КК України до 4 років позбавлення

волі, -

засуджений за:

- за ч.3 ст.185 КК України до 4 /чотирьох/ років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 /трьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, кінцево визначено покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Ленінського РС м. Миколаєва від 17.03.2003 року та остаточно призначено покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років 6 місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 залишити попередню тримання під вартою.

Строк відбуття покарання відраховується з 23.06.2015 року, зарахувавши термін перебування під вартою з 13.01.2015 року по 23.06.2015 року, а також термін попереднього ув`язнення з 13.10.2002 року по 15.10.2002 року.

Цивільний позов не заявлено.

Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в солідарному порядку на користь Держави процесуальні витрати за проведення по справі судово-трасологічної експертизи в сумі 147,42 грн..

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку ОСОБА_9 та ОСОБА_8 визнано винними та засуджено, за те, що ОСОБА_9 , 30.12.2014 року близько 17.30 год. разом та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля будинку АДРЕСА_4 , де у них виник умисел на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_10 , після чого вони у вищевказаний час, скориставшись тим, що їх дії ніким не помічені, незаконно, таємно, умисно, з корисливих мотивів шляхом проникнення в сховище, вчинили крадіжку чужого майна, що виразилось в тому, що ОСОБА_8 переліз через забір та взявши з території подвір`я швелер розміром № 18 довжиною 2,5 метрів вартістю 612,50 грн., передав його ОСОБА_9 , який чекав за воротами, після чого вони вдвох погрузили викрадене майно на заздалегідь підготовлені санки та з місця вчинення злочину з викраденим швелером зникли, а майном розпорядилися на власний розсуд.

Він же, 02.01.2015 року близько 18.00 год., разом та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , де у них виник умисел на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_10 , після чого вони у вищевказаний час, скориставшись тим, що їх дії ніким не помічені, незаконно, таємно, умисно, з корисливих мотивів шляхом проникнення в сховище, вчинили крадіжку чужого майна, що виразилось в тому, що ОСОБА_8 переліз через забір та взявши з території подвір`я швелер розміром № 18 довжиною 2,5 метрів вартістю 612,50 грн., передав його ОСОБА_9 , який чекав за воротами, після чого вони вдвох погрузили викрадене майно на заздалегідь підготовлені санки та з місця вчинення злочину з викраденим швелером зникли, а майном розпорядилися на власний розсуд.

Він же, 03.01.2015 року близько 17.20 год., разом та за попередньою змовою з ОСОБА_8 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , де у них виник умисел на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_10 , після чого вони у вищевказаний час, скориставшись тим, що їх дії ніким не помічені, незаконно, таємно, умисно, з корисливих мотивів шляхом проникнення в сховище, вчинили крадіжку чужого майна, що виразилось в тому, що ОСОБА_8 переліз через забір та взявши з території подвір`я швелер розміром № 18 довжиною 2,5 метрів вартістю 612,50 грн., передав його ОСОБА_9 , який чекав за воротами, після чого вони вдвох погрузили викрадене майно на заздалегідь підготовлений металевий пристрій для перевезення речей на чотирьох колесах, проте свій злочинний намір до кінця довести не змогли з причин, які не залежали від їх волі, так як з викраденим майном ОСОБА_9 був помічений та затриманий сусідом потерпілої біля воріт її домоволодіння.

ОСОБА_8 , 30.12.2014 року близько 17.30 год. разом та за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля будинку АДРЕСА_4 , де у них виник умисел на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_10 , після чого вони у вищевказаний час, скориставшись тим, що їх дії ніким не помічені, незаконно, таємно, умисно, з корисливих мотивів шляхом проникнення в сховище, вчинили крадіжку чужого майна, що виразилось в тому, що ОСОБА_8 переліз через забір та взявши з території подвір`я швелер розміром № 18 довжиною 2,5 метрів вартістю 612,50 грн., передав його ОСОБА_9 , який чекав за воротами, після чого вони вдвох погрузили викрадене майно на заздалегідь підготовлені санки та з місця вчинення злочину з викраденим швелером зникли, а майном розпорядилися на власний розсуд.

Він же, 02.01.2015 року близько 18.00 год., разом та за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , де у них виник умисел на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_10 , після чого вони у вищевказаний час, скориставшись тим, що їх дії ніким не помічені, незаконно, таємно, умисно, з корисливих мотивів шляхом проникнення в сховище, вчинили крадіжку чужого майна, що виразилось в тому, що ОСОБА_8 переліз через забір та взявши з території подвір`я швелер розміром № 18 довжиною 2,5 метрів вартістю 612.50 грн., передав його ОСОБА_9 , який чекав за воротами, після чого вони вдвох погрузили викрадене майно на заздалегідь підготовлені санки та з місця вчинення злочину з викраденим швелером зникли, а майном розпорядилися на власний розсуд.

Він же 03.01.2015 року близько 17.20 год., разом та за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , де у них виник умисел на таємне викрадення чужого майна, що належить ОСОБА_10 , після чого вони у вищевказаний час, скориставшись тим, що їх дії ніким не помічені, незаконно, таємно, умисно, з корисливих мотивів шляхом проникнення в сховище, вчинили крадіжку чужого майна, що виразилось в тому, що ОСОБА_8 переліз через забір та взявши з території подвір`я швелер розміром № 18 довжиною 2.5 метрів вартістю 612,50 грн., передав його ОСОБА_9 , який чекав за воротами, після чого вони вдвох погрузили викрадене майно на заздалегідь підготовлений металевий пристрій для перевезення речей на чотирьох колесах, проте свій злочинний намір до кіпця довести не змогли з причин, які не залежали від їх волі, так як з викраденим майном ОСОБА_9 був помічений та затриманий сусідом потерпілої біля воріт її домоволодіння.

В апеляції адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 ставиться питання про зміну вироку Соснівського районного суду м.Черкаси від 23.06.2015 року в частині призначення покарання, а саме: застосування ст.80 та ст.75 КК України. В обґрунтування апеляції вказує, що судом першої інстанції були встановлені пом`якшуючі його вину ОСОБА_8 обставини: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, але при призначенні покарання ці обставини не були враховані, а покарання є занадто тяжким і його необхідно зменшити до мінімальної міри покарання, передбаченої санкцією ч.3 ст. 185 КК України трьох років позбавлення волі. Також вважає, що рішення місцевого суду про часткове приєднання не відбутої частини покарання за вироком Ленінського РС м. Миколаєва від 17.03.2003 року і визначення остаточно призначено покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років 6 місяців позбавлення волі, на думку адвоката, не відповідає вимогам ст.80 КК України. Тому просив врахувати вимоги його апеляції та призначити ОСОБА_8 більш м`яке покарання із застосуванням ст.75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції та відсутності підстав для задоволення апеляції адвоката ОСОБА_7 , думку адвоката ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу із зазначених у ній мотивів, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень за які вони засуджені ґрунтується на доказах, які були досліджені судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України та отримали його вірну оцінку, а тому колегія суддів не перевіряє фактичні обставини справи, оскільки обвинувачений позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи, що до речі і не оскаржуються.

Дії ОСОБА_8 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище та як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в сховище, судом першої інстанції кваліфіковано вірно.

При призначенні покарання судом першої інстанції були взяті до уваги всі обставини кримінального провадження, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_8 , наявність пом`якшуючих його відповідальність обставин, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обвинувачений ОСОБА_8 характеризується посередньо, є раніше судимим, тому, колегія суддів апеляційного суду вважає, що з врахуванням всіх цих обставин, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства.

При призначенні покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції належним чином були виконані вимоги ст.65 КК України, оскільки призначене йому покарання є розмірним і достатнім скоєному ним.

Твердження апелянта про те, що при призначенні покарання обвинуваченому не були враховані в достатній мірі пом`якшуючі вину ОСОБА_8 обставини, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки ці обставини були враховані у вироку місцевого суду та було призначено обвинуваченому наближене до мінімального покарання, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом можливе за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_8 було вчинено 3 епізоди злочинної діяльності, матеріальні збитки, завдані потерпілій не відшкодовані, а тому, з урахуванням вищезазначеного, колегія суддів апеляційного суду не вбачає жодної обставини, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, а наявність пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин, була врахована судом першої інстанції і в зв`язку з цим було призначено покарання наближене до мінімального та за ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання було призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Твердження адвоката ОСОБА_7 про невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання в частині часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Ленінського РС м. Миколаєва від 17.03.2003 року і визначення остаточного покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років 6 місяців позбавлення волі, як такого, що не відповідає вимогам ст.80 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до інформаційного повідомлення обвинувачений ОСОБА_8 ухилявся від відбування покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.03.2003 року та оголошувався у розшук, який був припинений 16.01.2015 року. Тому відповідно до ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1 - 3 частини першої цієї статті, подвоюються. Тому вимоги апеляції адвоката ОСОБА_7 в цій частині також не підлягають до задоволення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляція адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, оскільки адвокатом не наведено переконливих даних, які б давали підстави для застосування обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`якого покарання ніж застосоване судом першої інстанції.

Не вбачаючи підстав для зміни, чи скасування вироку суду, керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 23 червня 2015 року, яким ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий :

Судді :