Справа № 127/9591/15-к
Провадження № 1-кп/127/753/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 вересня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника цивільного позивача адвоката ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2015 р. за № 0000289, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:

17.01.2015 р. біля 23.20 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Тойота», д.н. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Некрасова в м. Вінниці, на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг з вул. Островського, виконуючи маневр лівого повороту, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, ігноруючи вимоги дорожнього знаку 2.1, не надав перевагу в русі, внаслідок чого з необережності допустив зіткнення з технічно справним автомобілем марки «Шкода», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_5 , який рухався проїзною частиною вул. Островського в напрямку вул. Ленінградської.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 197/371 від 20.03.2015 р. отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого крайового перелому нижнього полюса лівого надколінника зі зміщенням, забійної рани лівого колінного суглобу, гемартоз (наявність крові в суглобі) лівого колінного суглобу, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, водій ОСОБА_8 порушив вимоги п. п. 2.9 (а), 10.1, 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху та вимоги знаку 2.1, згідно з якими:

водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів;

на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їхнього подальшого руху;

дорожній знак 2.1 «дати дорогу» має таке значення: водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Порушення вимог Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_8 відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи № 103-а від 24.02.2015 р. знаходиться в причинному зв`язку з її наслідками.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та суду пояснив, що 17.01.2015 р. біля 23-ї год. він посварився з жінкою і пішов на вулицю. Автомобіль стояв на стоянці, тому він пішов до автомобіля, взявши який, направився в сторону вул. Бучми в м. Вінниці до брата. Перед цим він трохи випив пива. По вул. Некрасова відбулось зіткнення з автомобілем марки «Шкода». Перешкод для нього не було і він не може пояснити, де взявся автомобіль «Шкода». Саме автомобіль «Шкода» здійснив зіткнення з керованим ним автомобілем. Швидкість руху автомобіля «Шкода» він назвати не може.

Він рухався зі швидкістю біля 10-15 км/год., а швидкість руху автомобіля «Шкода», на його думку, складала біля 80-90 км/год.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 17.01.2015 р. біля 23.20 год. він їхав по вул. Островського в м. Вінниці зі швидкістю біля 60 км/год. в напрямку вул. Ленінградської. В районі перехрестя з вул. Некрасова він об`їжджав таксистів, які стояли в правому ряду, і на великій швидкості з вул. Некрасова вискочив автомобіль марки «Тойота», який перед виїздом на головну дорогу не зупинявся. Він загальмував, проте відбулось зіткнення, після чого його забрала швидка допомога. Він побачив «Тойоту» боковим зором, коли та вилетіла на перехрестя, і почав гальмувати. Детальніше про обставини ДТП він нічого повідомити не може у зв`язку з тим, що не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він з потерпілим їхав з Вінницьких Хуторів. 18.01.2015 р. біля 12-ї год. ночі вони їхали по вул. Островського в напрямку вул. Соборної в м. Вінниці й на перехресті вилетіла машина, з якою відбулось зіткнення. Де взявся інший автомобіль він не помітив, він побачив лише блиск фар. Потерпілий почав гальмувати, але вони не могли попередити зіткнення. Вони рухались зі швидкістю біля 40-50 км/год.

Він сидів на передньому пасажирському сидінні. Вони рухались лівою смугою, оскільки у правій біля магазину перед перехрестям стояли автомобілі таксі. Автомобіль під керуванням обвинуваченого він побачив приблизно за 1 метр, з якою швидкістю той рухався сказати не може.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що про обставини ДТП йому відомо зі слів слідчого. На місце події він приїхав приблизно через 10 хв. Уламки лежали на лівій смузі в напрямку руху до центру міста.

Батько обвинуваченого дав 800 доларів США для передачі пасажирам автомобіля по 200 доларів США і обіцяв принести ще 500 доларів США. ОСОБА_11 нічого не передавали. Отримані від батька обвинуваченого кошти він розділив між пасажирами автомобіля, оскільки так йому сказав зробити батько обвинуваченого, повідомивши, що з потерпілим розрахується пізніше.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що 17.01.2015 р. біля 23-ї год. він з потерпілим їхав з Вінницьких Хуторів в напрямку центру міста. У правій смузі перед перехрестям стояли автомобілі таксі й вони почали рух у лівій смузі. Перед ними з другорядної дороги вилетів автомобіль і з ним відбулось зіткнення. Зіткнення відбулось практично миттєво. Вважає, що швидкість керованого обвинуваченим автомобіля була вищою за швидкість руху автомобіля, керованого потерпілим.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що 17.01.2015 р. біля 23-24 год. вони їхали автомобілем з Вінницьких Хуторів у центр міста вул. Островського. Спочатку вони їхали у правому ряду, однак потім перестроїлись у лівий, оскільки в районі магазину в правому ряду стояли автомобілі таксі. Після цього в праву частину автомобіля відбувся удар. Авто, з яким відбулось зіткнення, він не бачив, лише відчув удар. Швидкість керованого потерпілим автомобіля складала біля 50-60 км/год.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що 17.01.2015 р. біля 23.30 год. вона їхала у автомобілі, керованому потерпілим, з Вінницьких Хуторів у напрямку центру міста. Вона сиділа на задньому сидінні. В районі перехрестя вул. Островського Некрасова в них в`їхав автомобіль. Все відбулось дуже швидко і про обставини ДТП вона нічого повідомити не може

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснив, що 17.01.2015 р. він приїхав на місце ДТП, після чого поїхав у лікарню. Потім він дав ОСОБА_16 грошові кошти в сумі 800 доларів США для лікування потерпілого, який постраждав внаслідок ДТП. Потерпілому він особисто гроші не передавав.

Судом також було досліджено й інші докази, зібрані у справі, а саме:

-протокол огляду місця події від 17.01.2015 р., відповідно до якого описано місце зіткнення транспортних засобів, зафіксовано пошкодження, виявлені на них, а також виявлену слідову інформацію;

-висновок щодо результатів медичного огляду № 097 від 18.01.2015 р., згідно з яким ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння;

-висновок експерта № 51-а від 03.02.2015 р., відповідно до якого зіткнення автомобіля «Тойота», д.н. НОМЕР_1 , з автомобілем «Шкода», д.н. НОМЕР_2 , сталося на проїзній частині вул. Островського в м. Вінниці на смугах руху в напрямку вул. Ленінградської, найбільш ймовірно в районі початку осипу скла та полімерних матеріалів;

-висновок експерта № 20 від 04.02.2015 р., згідно з яким розмір матеріального збитку, завданий власнику автомобіля «Шкода», д.н. НОМЕР_2 , 2003 року випуску, в результаті його пошкодження, з ПДВ складає 146172,00 грн.; вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля «Шкода», д.н. НОМЕР_2 , 2003 року випуску,з ПДВ складає 599810,44 грн.;

-висновок експерта № 197/371 від 20.03.2015 р., відповідно до якого у ОСОБА_5 під час стаціонарного та амбулаторного лікування з 17.01.2015 р. по 16.03.2015 р. були виявлені тілесні ушкодження у вигляді відкритого крайового перелому нижнього полюса лівого надколінника зі зміщенням, забійної рани лівого колінного суглобу, гемартоз (наявність крові в суглобі) лівого колінного суглобу, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості; вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_5 виникли від дії тупого твердого предмету (предметів), за давністю утворення можуть відповідати 17.01.2015 р.;

-протокол проведення слідчого експерименту від 19.02.2015 р. за участю свідка ОСОБА_9 , згідно з яким останній розповів та показав на місцевості про обставини ДТП;

-висновок експерта № 103-а від 24.02.2015 р., відповідно до якого в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Шкода», д.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. 12.3 ПДР; в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «Тойота», д.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. п. 10.1, 16.11 ПДР та вимогами дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу»; в ситуації, яка склалася, при технічних параметрах, вказаних у постанові про призначення експертизи, водій автомобіля «Шкода» ОСОБА_5 не мав технічної можливості попередити зіткнення шляхом виконання ним вимог п. 12.3 ПДР; в ситуації, яка склалась, можливість попередження зіткнення у водія автомобіля «Тойота» ОСОБА_8 полягала у виконанні ним вимог п. п. 10.1, 16.11 ПДР та вимог дорожнього знаку 2.1; в ситуації, яка склалася, при технічних параметрах, вказаних у постанові про призначення експертизи, в діях водія автомобіля «Шкода» ОСОБА_5 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП; в ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля «Тойота» ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам п. п. 10.1, 16.11 ПДР та вимогам дорожнього знаку 2.1, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної події ДТП.

Аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомив, що перешкод для його руху не було і він не може повідомити, де взявся автомобіль під керуванням потерпілого. Також обвинувачений в судовому засіданні повідомив, що вважає, що зіткнення відбулось внаслідок перевищення водієм автомобіля «Шкода» дозволеної швидкості руху. Однак суд враховує, що потерпілий ОСОБА_5 та свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_12 пасажири автомобіля, керованого потерпілим ОСОБА_5 , в судовому засіданні повідомили, що керований потерпілим автомобіль їхав головною дорогою в лівій смузі руху і з другорядної дороги вилетів автомобіль під керуванням обвинуваченого після чого відбулося зіткнення вказаних автомобілів. Крім того, під час проведення слідчого експерименту з ОСОБА_9 останній вказав на траєкторію руху автомобіля, керованого обвинуваченим, з якого випливає, що останній після виїзду з другорядної дороги почав рухатись зустрічною смугою руху, тобто смугою руху, якою їхав автомобіль під керуванням потерпілого. Вказані відомості, отримані в ході проведення слідчого експерименту, узгоджуються з відомостями з протоколу огляду місця події в частині розташування транспортних засобів та в частині виявлених на транспортних засобах пошкоджень, а також з висновком авто-технічної експертизи № 51-а від 03.02.2015 р.

З висновку експерта № № 103-а від 24.02.2015 р. випливає, що потерпілий ОСОБА_5 не мав технічної можливості попередити зіткнення транспортних засобів шляхом виконання вимог п. 12.3 ПДР, натомість можливість попередження зіткнення транспортних засобів з технічної точки зору полягала у виконання ОСОБА_8 вимог п. п. 10.1, 16.11 ПДР та вимог дорожнього знаку 2.1 і в діях ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам п. п. 10.1, 16.11 ПДР та вимогам дорожнього знаку 2.1, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної події ДТП.

Крім того, суд приймає до уваги, що згідно з висновком проведеного медичного огляду ОСОБА_8 на час ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене посилання обвинуваченого на ту обставину, що він не мав можливості попередити зіткнення, оскільки саме водій ОСОБА_5 не дотримався вимог ПДР суд до уваги не приймає, як таке, що спростовується зібраними у справі доказами в їх сукупності. Також суд враховує, що згідно з висновком проведеної судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив необережний нетяжкий злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно. Однак вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, завдану потерпілому шкоду не відшкодував.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а покаранням, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, буде покарання у виді обмеження волі зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням.

При вирішенні питання щодо застосування до обвинуваченого додаткового покарання, передбаченого санкцією кримінального закону, у виді позбавлення права керувати транспортним засобом суд приймає до уваги, що обвинуваченим допущено грубе порушення вимог ПДР України, яке призвело до заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, злочин ОСОБА_8 було вчинено в стані алкогольного сп`яніння, а тому суд вважає за доцільне з метою попередження допущення обвинуваченням порушень вимог ПДР України застосувати до нього додаткове покарання, передбачене санкцією кримінального закону, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази транспортні засоби, що потрапили в ДТП, слід повернути їх законним власниками (володільцям). Однак автомобіль, яким здійснював керування обвинувачений ОСОБА_8 , з метою забезпечення заявлених позовних вимог слід залишити на зберіганні на штрафмайданчику тимчасово затриманих транспортних засобів.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України витрати за проведення криміналістичних досліджень слід покласти на обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов прокурора в інтересах КЗ Міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги підлягає задоволенню, оскільки стаціонарне лікування потерпілого було зумовлене вчиненням обвинуваченим інкримінованого йому злочину.

Потерпілим ОСОБА_5 було заявлено цивільний позов, згідно з яким він просив стягнути з обвинуваченого на його користь 4162,30 грн. матеріальної шкоди, 20 тис. грн. моральної шкоди та 2 тис. грн. витрат на правову допомогу.

При вирішенні питання про наявність підстав для задоволення цивільного позову потерпілого в частині стягнення матеріальної шкоди, суд приймає до уваги п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», відповідно до якого, вирішуючи при постановленні вироку питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд керується відповідними нормами цивільного, трудового та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона в даному випадку потерпілий зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

На підтвердження заявлених позовних вимог потерпілим надано копії відповідних квитанцій та довідок, з яких випливає, що останнім на лікування було витрачено 2334,76 грн., а тому позовні вимоги потерпілого в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, потерпілий посилався на те, що внаслідок вчинення відносно нього злочину та у зв`язку з лікуванням ним втрачено заробіток в сумі 1827,54 грн., оскільки на час непрацездатності йому здійснювалась оплата з розрахунку 50%.

З копії довідки КП «Вінницька транспортна компанія» № 69 від 27.02.2015 р. випливає, що ОСОБА_5 з 17.07.2014 р. по день видачі довідки на підставі наказу № 186 від 16.07.2014 р. працював на посаді майстра колії, його середній заробіток складає 3655,08 грн. При цьому суд враховує, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 1197 ЦК України суду не надано відповідних доказів, які б дозволили здійснити обчислення середньомісячного заробітку до ушкодження здоров`я, а тому суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118, ч. 2 ст. 120, ч. 1 ст. 124 КПК України витрати на правову допомогу, понесені потерпілим, слід покласти на обвинуваченого, оскільки вони були підтверджені документально.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги роз`яснення, надані в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно з якими розмір відшкодування визначається судом залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням ступеня вини відповідача та інших обставин, до яких віднесено: характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, ступінь зниження престижу, який залежить від часу і зусиль, необхідних для відновлення первинного стану.

Аналізуючи доводи потерпілого, викладені у позовній заяві, суд враховує, що останнім відповідно до ст. 60 ЦПК України, за правилами якої здійснюється розгляд цивільного позову, не мотивовано, з чого він виходив оцінюючи завдану йому моральну шкоду в розмірі 20 тис. грн. Разом з тим, суд враховує характер вчиненого злочину, глибину фізичних та моральних страждань потерпілого, ступінь винуватості обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, вимоги розумності та справедливості, а тому вважає, що заявлені потерпілим позовні вимоги в частині відшкодування завданої йому моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Цивільним позивачем ОСОБА_10 заявлено цивільний позов, відповідно до якого він просив стягнути з обвинуваченого на його користь 97192 грн. матеріальної шкоди та з ВАТ НАСК «Оранта» 49490 грн. матеріальної шкоди.

Аналізуючи заявлені позовні вимоги, суд враховує, що згідно з висновком проведеної авто-товарознавчої експертизи розмір завданого ОСОБА_10 збитку складає 146172 грн. Однак цивільно-правова відповідальність обвинуваченого застрахована у ВАТ НАСК «Оранта», яка повинна відшкодувати кошти в межах ліміту за вирахуванням франшизи в розмірі 510 грн., тобто 49490 грн.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2 ст. 1187 ЦК України, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, як такі, що були доведені документально.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речовий доказ: автомобіль «Шкода», д.н. НОМЕР_2 , який знаходиться на території майданчику тримання тимчасово затриманих транспортних засобів ДП МВС України «Вінниця-Інформ-Ресурси», повернути власнику (уповноваженій ним особі).

Речовий доказ: автомобіль «Тойота», д.н. НОМЕР_1 , який знаходиться на території майданчику тримання тимчасово затриманих транспортних засобів ДП МВС України «Вінниця-Інформ-Ресурси», залишити на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь:

- КЗ «Міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» 1868 (одну тисячу вісімсот шістдесят вісім) грн. 22 коп. вартості лікування потерпілого;

- держави 1622 (одну тисячу шістсот двадцять дві) грн. 04 коп. вартості проведення криміналістичних досліджень;

- ОСОБА_5 2334 (дві тисячі триста тридцять чотири) грн. 76 коп. матеріальної шкоди, 10000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди та 2000 (дві тисячі) грн. витрат на правову допомогу;

- ОСОБА_10 97192 (дев`яносто сім тисяч сто дев`яносто дві) грн. матеріальної шкоди.

Стягнути з ПАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_10 49490 (сорок дев`ять тисяч чотириста дев`яносто) грн. матеріальної шкоди.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: