АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1824/15 Справа № 191/2485/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровську, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.08.2015 року, якою:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю с. Аули Криначанського району Дніпропетровської області, який має середньо-спеціальну освіту, зареєстрованому за адресою: по АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , засудженому вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст.ст. 263-1 ч. 1, 263 ч. 1. 309 ч. 1, 70 ч. 1, 70 ч. 4 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців,
відмовлено в умовно-достроковому звільненні від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Відповідно ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2015 року було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.
Відмовляючи ОСОБА_7 в задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання, суд першої інстанції посилався на те, що останній соєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення під час відбування покарання.
Не погодившись із судовим рішенням засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на безпідставність відмови в умовно-достроковому звільненні, відповідно ст. 81 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку засудженого, який просив апеляційну скаргу задовольнити, а ухвалу суду скасувати, думку прокурора який вважав, що ухвала суду є законною і обґрунтованою та просив апеляцію засудженого залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає доводи засудженого ОСОБА_7 про необхідність звільнення його від відбування покарання на підставі п.п. 2, 6 ч. 1 ст. 537 КПК України э необґрунтованими.
З ухвали Солонянського районного суду Дніпропетровської області вбачається, що висновки суду першої інстанції повно обґрунтовані усіма дослідженими під час судового провадження відомостями які характеризують особу засудженого, його стан здоров`я, ставлення до праці, відомостями про заохочення та стягнення застосовані на протязі всього періоду відбування покарання, тобто усі відомості, які підлягають встановленню та дослідженню як для встановлення факту доведення засудженим свого виправлення, так і на підтвердження наявності та встановлення ступеню тяжкості захворювань, які могли б перешкоджати подальшому відбуванню покарання засудженим.

Так, засуджений ОСОБА_7 , відповідно довідки за особовою справою раніше був засуджений 6 разів, за період відбування покарання має 1 стягнення, яке на час розгляду справи в суді першої інстанції погашено, та 1 заохочення, не працевлаштований та бажання працювати не виявляє, заходи виховного характеру відвідує, реагує на них не завжди правильно, активної участі у житті відділення не приймає, ставлення до диференційованої програми виховного впливу формальне.

Вказані висновки суду першої інстанції обґрунтовані та є такими, що відповідають фактичним обставинам та свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів свого виправлення, а доводи апеляційної скарги засудженого їх не спростовують.

Посилання ОСОБА_7 на наявність у нього захворювань, які перешкоджають відбуванню покаранню є безпідставними та спростовуються відомостями з амбулаторної скарги №3818 медичної частини СВК №94, відповідно висновку якої, засуджений ОСОБА_7 в періоди з 23.06.2014 року по 16.07.2014 року, з 19.11.2014 року по 03.12.2014 року та з 03.06.2015 року по 24.06.2015 року перебував в хірургічному відділенні при ЛЗ ДСІЗО, проте за висновком є працездатним з обмеженнями, може працювати на дільниці виготовлення пакетів. Даних про те що наявна хвороба перешкоджає відбуванню покарання немає.

З цих підстав колегія суддів вважає, що доводи ОСОБА_7 про необхідність звільнення його від відбування покарання умовно-достроково з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.08.2015 року відносно ОСОБА_7 без зміни.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді