УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних
і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора при секретарі ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 18 листопада 2015 року кримінальне провадження за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 , засудженої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Апеляційного суду Запорізької області від 03 березня 2015 року,
встановила:
Вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 6 червня 2014 року засуджено
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Макіївки, одруженого, з вищою медичною освітою, лікаря неонатолога акушерського відділення Красноармійської ЦРЛ, раніше не судимого,

- за ч. 2 ст. 140 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на 1 рік з позбавленням права обіймати посади у галузі охорони здоров`я та пов`язані із наданням медичних послуг строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основаного покарання з випробовуванням на 1 рік та покладенням відповідних обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України;
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянку України, заміжню, з вищою медичною освітою, завідуючу педіатричного відділення Красноармійської ЦРЛ, таку, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судиму,
- за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у виді позбавлення волі на1 рік з позбавленням права обіймати посади у галузі охорони здоров`я та пов`язані із наданням медичних послуг строком на 1 рік;
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основаного покарання з випробовуванням на 1 рік та покладенням відповідних обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України.
Стягнуто солідарно із засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у рахунок відшкодування матеріальних витрат 11 585 грн 88 коп.
Стягнуто із засудженого ОСОБА_6 25 000 грн на відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_9 , та 25 000 грн на відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_10 .
Стягнуто із засудженої ОСОБА_7 25 000 грн на відшкодування моральної шкоди потерпілому ОСОБА_9 , та 25 000 грн на відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_10 .

Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 03 березня 2015 року вирок місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання скасовано та постановлено новий, яким:
- ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 140 КК України призначено покарання у виді обмеження волі на 1 рік з позбавленням права обіймати посади у галузі охорони здоров`я та пов`язані із наданням медичних послуг строком на 2 роки;
- ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 140 КК України призначено покарання у виді позбавлення волі на 2 роки з позбавленням права обіймати посади у галузі охорони здоров`я та пов`язані із наданням медичних послуг строком на 2 роки;
На підстав п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі.
В решті вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 , маючи вищу медичну освіту і вищу кваліфікаційну категорію за фахом неонатологія, працював лікарем-неонатологом акушерського відділеннятавідповідно до наказу головного лікаря Красноармійської ЦРЛ від 03.01.2007 «Про організацію ургентної медичної допомоги лікарями-фахівцями Красноармійської ЦРЛ», здійснював чергування по педіатричному відділенню Красноармійської ЦРЛ, виконуючи обов`язки чергового лікаря-педіатра. Відповідно до посадової інструкції чергового лікаря лікарні, до обов`язків якого входили: прийом і огляд хворих, що знову поступають, забезпечення оперативного встановлення діагнозу, здійснення лікування хворих, надання швидкої та невідкладної лікувальної допомоги і призначень середнім медперсоналом, забезпечення спостереження в динаміці за хворими, контроль за їх станом здоров`я, у разі потреби організацій консультацій інших фахівців та інше. У порушення посадової інструкції, встановленого порядку виконання медичними працівниками своїх професійних обов`язків, встановлених правил надання медичної допомоги, згідно яких медичний працівник зобов`язаний надавати своєчасну та кваліфіковану медичну допомогу при гострих захворюваннях, ОСОБА_6 , будучи медичним працівником, недбало та несумлінно поставився до виконання покладених на нього обов`язків, внаслідок чого неналежним чином виконав свої професійні обов`язки лікаря, що спричинило тяжкі наслідки неповнолітньому.
Так, 22 вересня 2011 року, у 18.00 год., ОСОБА_6 , порушуючи затверджений графік чергувань, по усній домовленості із завідуючою педіатричним відділенням Красноармійської ЦРЛ ОСОБА_7 , заступив на чергування у вказане відділення замість лікаря ОСОБА_11 і виконував обов`язки лікаря-дежуранта до 08.00 год. 23.09.2011 року.
Цього ж дня, о 21 год., бригадою Красноармійської станції швидкої медичної допомоги від місця проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до педіатричного відділення Красноармійської ЦРЛ для надання медичної допомоги була доставлена малолітня дитина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якої на момент госпіталізації мало місце гостре отруєння похідними кумарину. Згідно медичної карти № 912, при госпіталізації ОСОБА_12 у педіатричне відділення Красноармійської Центральної районної лікарні загальний стан дитини був розцінений як «середньої тяжкості».
При госпіталізації ОСОБА_12 була оглянута та обстежена ОСОБА_6 , який, не передбачаючи можливості настання суспільно - небезпечних наслідків, хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто діючи з злочинною недбалістю, порушуючи свої професійні обов`язки лікаря, недобросовісно віднісся до їх виконання, проявив непрофесіоналізм, поверхнево, формально провів обстеження цієї хворої, яка потребувала медичної допомоги, неякісно та не в повній мірі зібрав анамнез її захворювання, внаслідок чого встановив хворій ОСОБА_12 невірний діагноз, який не мав будь-якого об`єктивного клініко-лабораторного обґрунтування, а саме: «Функціональне порушення шлунково-кишкового тракту», який, згідно вимогам «Протоколу діагностики та лікування функціональних гастроінтестинальних розладів у дітей», затвердженому наказом МОЗ України від 26.05.2010 року, повинен у встановлюватись проведенням диференціальної діагностики шляхом виключення інших більш загрозливих причин хворобливого стану дитини, в даному випадку гострого отруєння похідними кумарину. Розцінивши загальний стан хворої ОСОБА_12 як «середньої тяжкості», ОСОБА_6 здійснив її госпіталізацію в педіатричне відділення Красноармійської ЦРЗ та, відповідно до невірно встановленого діагнозу, який не відображав основну патологію, що обумовлювала тяжкість стану хворої, не виключивши інші більш загрозливі причини хворобливого стану дитини, призначив їй лікування, яке не відповідало вимогам «Тимчасових стандартів медичних технологій діагностично-лікувального процесу стаціонарної допомоги дорослому населенню в лікувально-профілактичних закладах України» від 27.07.1998, а також вимогам наказу МОЗ України № 897 від 20.10.2010 року «Про затвердження клінічних протоколів надання медичної допомоги при гострих отруєннях». У зв`язку з невірно встановленим діагнозом призначене ОСОБА_6 хворій ОСОБА_12 лікування не включало всіх необхідних діагностичних обстежень та лікувальних заходів з урахуванням особливостей течії отруєнь у дітей.
Проявляючи бездіяльність, протягом наступного часу після госпіталізації, аж до зміни чергування, тобто до 08.00 год. 23.09.2011 року, ОСОБА_6 в динаміці за хворою ОСОБА_12 не спостерігав, перегляд невірно виставленого первинного діагнозу не проводив, а призначені ним лікувальні заходи, у зв`язку з неправильно встановленим діагнозом, не відповідали тяжкості патологічного процесу та були неадекватними стану дитини ОСОБА_12
24.09.2011 року, о 7-55 год., з ускладненням гострого отруєння, обумовленого наростаючими явищами поліорганної недостатності, ОСОБА_12 по лінії санавіації було переведено в реанімаційне відділення Обласної дитячої клінічної лікарні (ОДКЛ) м. Донецька у загальному стані «прогнозовано важкий», де, не дивлячись на заходи, що проводилися, ІНФОРМАЦІЯ_4 о 23.00 год. ОСОБА_12 померла.
Причиною смерті дитини ОСОБА_12 стала поліорганна, переважанням гострої печінкової недостатності, шо розвинулася внаслідок гострого отруєння похідними кумарину (речовинами, що входять до складу засобів для боротьби з гризунами - родентицидами).
В результаті неналежного виконання лікарем ОСОБА_6 своїх професійних і посадових обов`язків, недбалого та несумлінного до них ставлення, встановлення неправильного діагнозу дитині ОСОБА_12 , і як наслідок цього неправильна медичнадопомога, що не відповідала дійсному захворюванню, несприятливим чином вплинула на результат гострого отруєння та причинила тяжкі наслідки для неповнолітньої, а у подальшому настання смерті ОСОБА_12

ОСОБА_7 , маючи вищу медичну освіту і вищу кваліфікаційну категорію за фахом педіатрія, займаючи посадузавідуючої педіатричним відділенням Красноармійської ЦРЛ, до обов`язків якої відповідно до посадової інструкції входило застосування сучасних методів діагностики та лікування хворих дітей, систематичний контроль за правильністю поставлених діагнозів і якістю проведеного лікування, проведення щоденних обходів хворих спільно з лікарями відділення, проведення огляду хворих, що знову поступили та інше,

будучи медичним працівником, який відповідно до встановлених правил зобов`язаний надавати допомогу хворому та фактично маючи таку можливість, умисно, без поважних причин проявила бездіяльність шляхом поверхневого, формального обстеження та неналежного лікування хворої дитини, яка потребувала медичної допомоги, при наступних обставинах.
23 вересня 2011 року, о 08.00 год., при здачі чергування, ОСОБА_6 доповів ОСОБА_7 про хвору ОСОБА_12 , яка при вищевказаних обставинах поступила на стаціонарне лікування в педіатричне відділення Красноармійської ЦРЛ, та про встановлений їй діагноз і проведене лікування.
23 вересня 2011 року, під час ранкового обходу хвора ОСОБА_12 була оглянута та обстежена ОСОБА_7 , яка, порушуючи свої професійні обов`язки, не передбачаючи можливості настання суспільно - небезпечних наслідків, хоча повинна була та могла їх передбачити, тобто діючи зі злочинною недбалістю, недобросовісно віднеслася до обов`язків лікаря, проявила непрофесіоналізм, не проконтролювавши той факт, що ОСОБА_6 діагноз хворій ОСОБА_12 був встановлений невірно, при цьому сама поверхнево, формально, неякісно та не в повній мірі провела обстеження цієї хворої, яка потребувала медичної допомоги, неякісно та не в повній мірі зібрала анамнез її захворювання, внаслідок чого погодилася та тим самим підтвердила встановлений ОСОБА_6 невірний діагноз, який не мав будь-якого об`єктивного клінічного обґрунтування.

Крім того, порушуючи посадові обов`язки завідуючої педіатричного відділення, недооцінивши загальний стан дитини ОСОБА_12 і клінічні прояви, з урахуванням особливості течії отруєнь у дітей, проявляючи бездіяльність, протягом наступного часу після вищезгаданого огляду, аж до закінчення свого робочого дня, тобто до 18.00 год. 23.09.2011 за хворою ОСОБА_12 не спостерігала, перегляд невірно виставленого первинного діагнозу не призначала, і як наслідок цього медична допомога лікарем ОСОБА_13 дитині ОСОБА_12 була надана неправильно, несвоєчасно, а призначені нею лікувальні заходи, у зв`язку з неправильно встановленим діагнозом, не відповідали тяжкості патологічного процесу та були неадекватними стану дитини - ОСОБА_12 , що вплинуло на дитину та спричинило тяжкі наслідки, а у подальшому призвело до її смерті.

У касаційних скаргах:
- засуджений ОСОБА_6 , просить змінити вирок суду апеляційної інстанції у зв`язку з невідповідністю призначеного його покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, через надмірну суворість та пом`якшити йому покарання, а саме: не застосовувати до нього додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати посади у галузі охорони здоров`я та пов`язані із наданням медичних послуг.

- засуджена ОСОБА_7 просить скасувати судові рішення щодо неї та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що її винуватість у вчиненні вказаного злочину не доведено, вважає, що саме неправомірна поведінка батьків, які допустили те, що дитина з`їла отруту та не повідомили про це вчасно лікарям, призвела до смерті дитини. Зазначає, що призначення їй додаткового покарання у видіпозбавлення права обіймати посади у галузі охорони здоров`я та пов`язані із наданням медичних послуг є необґрунтованим, а стягнення з неї моральної та матеріальної шкоди безпідставним.
- захисник ОСОБА_14 просить скасувати судові рішення щодо засудженої ОСОБА_7 та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважає, що звільнивши засуджену від основного покарання на підстав п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році», апеляційний суд не обґрунтував своє рішення про залишення їй додаткового покарання. Крім того, вважає, що суми, стягнуті з засудженої на користь потерпілих на відшкодування матеріальної шкоди (витрат на поховання дитини) належним чином документально не підтверджені.
- у запереченнях на касаційнійні скарги потерпілий ОСОБА_9 просить залишити скарги без задоволення, а судові рішення без зміни, вказує на те, що винуватість засуджених у вчиненому злочину повністю доведена судами, а призначене їм покарання є законним та справедливим. Звертає увагу суду на те, що під час перебування у лікарні, він та його дружина неодноразово вказували завідуючій відділенням ОСОБА_7 на те, що стан їх доньки критичний і час від часу погіршується, на що завідуюча педіатричним відділенням не звертала увагу. Протягом двох діб перебування дитини у лікарні їй не робилось клінічних досліджень та не призначалось необхідного лікування, що й призвело до погіршення стану та, у подальшому, до смерті дитини. Звертає увагу, що всі витрати на лікування та поховання документально підтверджені, а суми визначені до стягнення на відшкодування матеріальної та моральної шкоди обґрунтовані.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив залишити касаційні скарги без задоволення, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційних скарг та заперечення потерпілого, колегія суддів приходить до висновку, що касаційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів провадження, висновки суду першої інстанції про винність засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у неналежному виконанні ними, як медичними працівниками своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для хворого, а саме смерть малолітньої ОСОБА_12 за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, обґрунтовані доказами, які були ретельно досліджені та отримали об`єктивну оцінку у вироку.

Об`єктивність оцінки зазначених у вироку доказів було перевірено апеляційним судом. При цьому будь-яких порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених у вироку доказів з боку суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до вимог КПК України, оцінка доказів у справі є виключною компетенцією суду, який постановив вирок. Під час перевірки матеріалів справи касаційним судом також встановлено, що судом першої інстанції вимоги зазначеного закону повністю дотримані.
Тому з урахуванням встановлених у справі фактичних обставин колегія суддів вважає, що дії засуджених судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 140 КК України, тобто кримінальний закон застосовано правильно, а тому підстав для зміни чи скасування судових рішень за доводами касаційних скарг немає.
Що ж стосується доводів скарг про те, що причинно-наслідковий зв`язок між діями/бездіяльністю лікарів та настанням смерті малолітньої дитини не доведено, то колегія суддів вважає їх безпідставними. Так, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що причинно-наслідковий зв`язок між недоліками у наданні медичної допомоги дитині з боку лікаря ОСОБА_6 та завідуючої педіатричним відділенням ОСОБА_7 , який фактично знайшов підтвердження у проведених у справі висновках судово-медичних експертиз та причиною настання смерті потерпілої, яку підтверджено висновками цих експертиз та ніким не оспорюється, правильно встановлено судом на підставі зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні доказів.

Покарання засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судом призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України. Доводи касаційних скарг засуджених та захисника про безпідставне застосування до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 додаткового покарання у виді у виді позбавлення права обіймати посади у галузі охорони здоров`я та пов`язані із наданням медичних послуг є необґрунтованими.
При цьому, на підстав п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_7 , як таку, що не позбавлена батьківських прав та має дітей, яким не виповнилося 18 років, обґрунтовано звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Цивільний позов у кримінальному провадженні вирішено відповідно до вимог ст. 128 КПК та ст.ст. 22,23 ЦК, ч. 1 ст. 1166 , ч.1 ст. 1167 ЦК України.
При перевірці матеріалів справи за доводами касаційних скарг засуджених та захисника інших порушень кримінального та кримінального процесуального закону, у тому числі під час розгляду справи апеляційним судом, які б тягнули безумовне скасування постановлених щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 судових рішень, колегією суддів не встановлено, а тому законних підстав для задоволення касаційних скарг засуджених та захисника ОСОБА_14 колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, керуючисьстаттями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :

Вирок Апеляційного суду Запорізької області від 03 березня 2015 року залишити без зміни, а касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та засудженої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3