АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/2102/15 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 635/6314/14-к ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.187 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 за апеляційними скаргами обвинуваченого та захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Харківського районного суду Харківської області від 17 вересня 2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А :

Зазначеним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с.Ватутіне Нововодолазького району Харківської області, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше судимий: 04.12.2012р. Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.259, ст.ст.75, 76 КК України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , -
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та йому призначено покарання 7 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яке є його особистою власністю.
Відповідно до ст.71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано покарання за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 04 грудня 2012 року у вигляді 6 місяців позбавлення волі та остаточно призначено покарання 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього майна, яка є особистою власністю засудженого.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати по залученню експертів у сумі 737грн. 10коп.
Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.
Як встановив суд, 16 травня 2014 року приблизно о 12.00 годині ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння і знаходячись на вулиці Привокзальній у смт. Нова Водолага Харківської області, придбав у незнайомого чоловіка пневматичний пістолет МР 654К калібру 4,5 міліметри.
Після чого, у той же день, приблизно о 14 годині 20 хвилин ОСОБА_9 прийшов на вулицю Леніна у смт. Нова Водолага Харківської області, де у нього виник умисел, направлений на скоєння нападу з метою заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу зайшов до магазину «РУМ», розташованого за адресою: Харківська область, смт. Нова Водолага, вул.Леніна, 2, де пройшов до відділу торгівлі іграшками та канцелярськими приладами, який належить ПП ОСОБА_10 . Погрожуючи продавцю ОСОБА_11 придбаним раніш пневматичним пістолетом, який остання сприймала як бойову вогнепальну зброю, тобто вчинивши щодо ОСОБА_11 психологічне насильство, небезпечне для життя і здоров`я, і користуючись тим, що остання відійшла від прилавку, ОСОБА_9 , перехилився через прилавок та з картонної коробки, в якій зберігались гроші, забрав кошти у розмірі 101 гривні.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_8 просить змінити вирок в частині засудження ОСОБА_9 за ч.3 ст.187 КК України та перекваліфікувати його дії на ч.1 ст.187 КК України, призначивши йому покарання 3 роки позбавлення волі, без конфіскації майна. Просить врахувати, що ОСОБА_9 на обліку у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має на утриманні мати похилого віку, а сам він з багатодітної сім`ї і є чотирнадцятою дитиною в родині, щиро розкаявся в скоєному та давав показання щодо обставин скоєного, а крім того, в останньому слові просив вибачення у потерпілої. Як вказує захисник, ОСОБА_9 пояснював, що скоїв злочин в ході реалізації раптово виниклого умислу, який виник у нього в той момент, коли він знаходився всередині будівлі, що, на думку захисника, свідчить про те, що в діях ОСОБА_9 відсутня кваліфікуюча ознака проникнення у приміщення з метою скоєння розбійного нападу. Захисник вважає, що суд не встановив об`єктивних доказів, які б спростовували показання обвинуваченого. Крім того, захисник вказує, що на досудовому розслідуванні кримінального провадження ОСОБА_9 був призначений захисник адвокат з числа колишніх працівників міліції Нововодолазького РВ, який примусив його підписати протоколи слідчих дій без ознайомлення з ними, однак за даним фактом не була проведена прокурорська перевірка.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає вирок необґрунтованим, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи внаслідок допущеної судом неповноти судового розгляду, суттєвими порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Під час слухання справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_9 , заявив, що підтримує вимоги викладені в апеляційній скарзі захисника і відмовляється від своїх доводів щодо скасування вироку суду.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які просили про перекваліфікацію дій обвинуваченого та пом`якшення призначеного покарання, прокурора, який вважав вирок законним, а апеляційні скарги необґрунтованими, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України за обставин, вказаних у вироку є обґрунтованими, оскільки підтверджені зібраними по справі та перевіреними в ході судового слідства доказами в їх сукупності.

Обвинувачений у судовому засіданні визнав вину частково, підтвердивши, що направляв на потерпілу пістолет, який був придбаний ним за деякий час до того, як він зайшов до магазину «РУМ», і скориставшись тим, що потерпіла була налякана, він перегнувся через прилавок та з картонної коробки, де зберігались гроші, забрав 80грн. Як пояснив обвинувачений, в магазині він намагався придбати іграшку, при цьому між ним та потерпілою виникла суперечка, під час якої в нього і виник умисел на заволодіння чужим майном.
Вина обвинуваченого у скоєному кримінальному правопорушенні підтверджується також іншими перевіреними у судовому засіданні доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_11 пояснювала в суді першої інстанції, що підійшовши до неї в магазині, ОСОБА_9 попросив показати іграшку, при цьому потерпіла почула від нього запах алкоголю. У той момент, коли вона показувала йому іграшку, обвинувачений почав розпитувати за її життя, і вона зрозуміла, що іграшка йому не цікава. Коли вона прибрала іграшку на місце і повернулася до обвинуваченого, останній направив на неї пістолет, який на той час вона сприймала як бойовий, і наказав віддати гроші, які були в касі. Вона налякалась, відійшла від прилавку на декілька кроків та закричала. На це обвинувачений почав погрожувати їй, а потім перехилився через прилавок, забрав гроші з картонної коробки та покинув магазин.

Свідок ОСОБА_12 пояснила суду, що 16.05.2014р. вона перебувала в дитячому відділі у магазині «РУМ» разом зі своєю подругою ОСОБА_13 , приблизно о 15.00 годині до її відділу увійшов ОСОБА_9 , якого вона не знала на той час, оглянув товар та нічого не спитавши вийшов до сусіднього відділу. Через деякий час ОСОБА_12 почула крик ОСОБА_11 із сусіднього відділу та побачила, як обвинувачений направляє на ОСОБА_11 пістолет, сприйнявши який за справжній, вона злякалась за своє життя та покинула приміщення магазину разом з ОСОБА_13 . На вулиці ОСОБА_12 та ОСОБА_13 стали голосно кричати, що в магазині невідомий здійснює пограбування, в цей час обвинувачений вибіг з приміщення магазину та втік. Аналогічні показання надала у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 .

Як пояснив свідок ОСОБА_14 16.05.2014р. приблизно о 14.20 годині він підходив до приміщення магазину «РУМ», коли з приміщення магазину вибігла його дружина ОСОБА_12 разом з ОСОБА_13 і почали кричати, через декілька хвилин з магазину вибіг обвинувачений. ОСОБА_14 також пояснив, що він намагався затримати обвинуваченого, однак останній почав погрожувати йому пістолетом, у зв`язку з чим ОСОБА_14 злякався за своє життя та відпустив його.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєному кримінальному правопорушенні, підтверджується також іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме протоколом огляду місця події місця проживання обвинуваченого, під час якого були виявлені пневматичний пістолет та гроші у розмірі 7грн. 10коп., які, згідно з пояснень ОСОБА_9 , він викрав у Нововодолазькому РУМ, погрожуючи при цьому пістолетом продавцеві; висновком судово-балістичної експертизи №212 від 22.05.2014р., згідно з яким наданий на дослідження газобалонний пневматичний пістолет «МР 645К» калібру 4,5 міліметри, виробництва Російської Федерації до категорії вогнепальної зброї не відноситься, при наявності заправленого балона, ймовірно придатний для використання за призначенням.
Перелічені докази є узгодженими та послідовними, правдивими та достовірними. Доводи адвоката ОСОБА_8 щодо того, що до участі у кримінальному провадженні органом досудового розслідування був залучений захисник-адвокат з числа колишніх співробітників Нововодолазького РВ, який упереджено виконував свої обов`язки щодо захисту ОСОБА_15 , колегія суддів вважає неспроможними, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження. Так, для здійснення захисту від обвинувачення ОСОБА_9 на підставі повідомлення слідчого СВ Нововодолазького РВ ГУМВС України в Харківській області, Харківським обласним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги був призначений захисник адвокат ОСОБА_16 , за участю якого були проведені слідчі дії відносно ОСОБА_9 (т.1 а.с.28). При цьому обвинуваченому була вручена пам`ятка про його процесуальні права та обов`язки, в якій між іншим чітко викладено право підозрюваного мати захисника та відмову від послуг захисника у будь-який момент кримінального провадження (а.с.61-63). Будь-яких зауважень ОСОБА_9 щодо його незгоди з діями залученого до кримінального провадження захисника-адвоката ОСОБА_16 в ході досудового розслідування, матеріали кримінального провадження не містять.

Крім того, необґрунтованими є доводи захисника ОСОБА_8 щодо відсутності будь-яких доказів винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, окрім показань обвинуваченого на досудовому розслідуванні, які покладені в основу обвинувачення. Так, вирок суду обґрунтований лише тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, а саме показаннями допитаних у судовому засіданні обвинуваченого, потерпілої, свідків та дослідженими судом даними, які містяться в протоколах слідчих дій.

Оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази за своїм внутрішнім переконанням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, є доведеною в повному обсязі та правильно кваліфікував його дії за ч.3 ст.187 КК України.

Доводи сторони захисту про неправильність кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч.3 ст.187 КК України та необхідність їх перекваліфікації на ч.1 ст.187 КК України у зв`язку з тим, що умисел на вчинення розбійного нападу виник у ОСОБА_9 під час знаходження його всередині приміщення магазину, а тому в його діях відсутня кваліфікуюча ознака проникнення у приміщення з метою вчинення цього злочину, спростовуються дослідженими судом першої інстанції та перевіреними апеляційним судом доказами.

Відповідно до диспозиції ч.3 ст.187 КК України та роз`яснень, які містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009р. «Про судову практику у справах про злочини проти власності», під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення у них з метою вчинення крадіжки, грабежу чи розбою. Таке вторгнення може здійснюватися будь-яким способом: таємно або відкрито, як з подоланням перешкод або опору людей, так і безперешкодно, шляхом обману, з використанням підроблених документів тощо, а також за допомогою різних знарядь, які дають змогу винній особі викрадати майно із житла, іншого приміщення чи сховища без входу до нього.

Верховний Суд України у своєму рішенні (постанова від 15.11.2012р. №5-15кс12) наголосив, що ключовим у вирішенні питання про наявність чи відсутність ознаки проникнення при вчиненні розбою є встановлення того, з якою метою особа увійшла (потрапила) у приміщення. Якщо суб`єкт злочину поставив собі за мету заволодіти майном певного виду (якості, значення тощо), місцезнаходження якого зумовлює вибір конкретного способу посягання, реалізація якого передбачає входження (потрапляння) в приміщення, незважаючи на режим доступу до нього (вільний/заборонений), то фізична поява в такому приміщенні з означеною ціллю є незаконною, а вчинення наступних дій із застосуванням насильства чи погрозою його застосування з метою заволодіти майном має кваліфікуватися як розбій, поєднаний з проникненням у приміщення.

Так, обвинувачений підтвердив у судовому засіданні, що пістолет був куплений ним безпосередньо перед вчиненням злочину. З його показань та показань свідків також вбачається, що зайшовши в магазин «РУМ» він не здійснював будь-яких покупок, а лише ходив по відділам магазину, спочатку зайшов до відділу, де знаходились двоє людей свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 і нічого в них не спитавши, цілеспрямовано направився до відділу, де знаходився один продавець потерпіла ОСОБА_11 , яка вказала, що обвинувачений попросивши показати йому іграшку, почав вести розмови на теми, які не стосуються покупки цієї іграшки, а коли вона відволікла від нього увагу, щоб поставити іграшку на місце, а потім повернулася обличчям до обвинуваченого, останній направив на неї пістолет та наказав віддати гроші.

Із викладених обставин слідує, що ОСОБА_9 увійшов до магазину саме з метою скоєння розбійного нападу, а тому його проникнення у це приміщення є незаконним, оскільки будь-яких покупок у цьому магазині він не здійснював, як доросла людина з певним життєвим досвідом усвідомлював, що продавці мають в розпорядженні грошову виручку магазину, ці гроші він і вимагав йому віддати у продавця, увійшов у приміщення магазину із заздалегідь заготовленою зброєю, якою загрожував потерпілій при вчиненні розбійного нападу.

Таким чином, всупереч доводам сторони захисту щодо неправильності кваліфікації дій обвинуваченого, судом першої інстанції було повно та всебічно перевірено всі обставини кримінального провадження, при цьому суд правильно встановив, що дії обвинуваченого з самого початку його потрапляння до приміщення магазину охоплювалися єдиним умислом на вчинення розбою.

За вказаних обставин посилання сторони захисту на те, що умисел на вчинення розбійного нападу виник у обвинуваченого під час знаходження його у приміщенні магазину, колегія суддів розцінює як намагання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за ч.3 ст.187 КК України.

Отже, оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази за своїм внутрішнім переконанням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому злочину, є доведеною в повному обсязі та правильно кваліфікував його дії за ч.3 ст.187 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого не містять в собі доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, як щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, так і правильності юридичної кваліфікації скоєного ним.
При цьому колегія суддів також враховує вказівки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у даному кримінальному провадженні, викладені в ухвалі від 26 березня 2015 року.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

В постанові від 24.10.2003р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначене ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України. Судом враховано тяжкість злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, дані про особу обвинуваченого, обтяжуючі та пом`якшуючі покарання обставини.

Зокрема, судом враховано дані про особу винного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утримання матір похилого віку. Обставиною, яка обтяжує покарання, на підставі ст.67 КПК України, суд визнав вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Врахувавши всі зазначені обставини в сукупності, суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, при цьому призначивши покарання в мінімальних межах санкції, та визначивши остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
На думку колегії суддів, суд призначаючи ОСОБА_9 покарання, вимог статей 65-67 КК України не порушив, оскільки призначене йому покарання відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, всім обставинам кримінального провадження і є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як це передбачено ст.65 КК України.
Посилання захисника на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, суперечать позиції самого обвинуваченого, який не визнав у повному обсязі свою вину в інкримінованому йому злочині за ч.3 ст.187 КК України.

Підстав вважати призначене ОСОБА_9 покарання явно несправедливим через його суворість не вбачається, як і не вбачається підстав для його пом`якшення.
Таким чином, оскільки будь-яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляційних скаргах захисника та обвинуваченого не наведено, то апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Харківського районного суду Харківської області від 17 вересня 2015 року у відношенні ОСОБА_9 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим який перебуває під вартою в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5