Справа № 11-886/11 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук О.Я.
Доповідач: Данко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2011 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Данка В.В.,

суддів Макойди З.М., Михалюка В.О.,

з участю прокурора Нижника М.Т.,

потерпілого ОСОБА_1,

засудженої ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2 Анісси Мохаммедівни за ч.1 ст.185 КК України за апеляцією засудженої ОСОБА_2 Анісси Мохаммедівни на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 18 липня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 18 липня 2011 року

НЕЖЖАРІ Анісса Мохаммедівна,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка м. Одеса, громадянка України, українка, ІНФОРМАЦІЯ_2, не працююча, не одружена, раніше не судима, проживаюча за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3

засуджена за ч.1 ст.185 КК на один рік позбавлення волі.

Запобіжний захід взяття під варту залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання засудженій рахується з 13 травня 2011 року, тобто з часу її фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_1 тисячу гривень майнової шкоди та дві тисячі морального відшкодування.

ОСОБА_2 14 вересня 2010 року, в період часу з 21 год. 00 хв. до 23 год. 30 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_1, яка належить її матері ОСОБА_3, з корисливих мотивів таємно викрала пластикову картку банку "ПриватБанк" на отримання пенсії № 062778, що належить потерпілому ОСОБА_1, після чого-з вказаної картки 14 вересня 2010 року, о 23 год. 33 хв., зняла без відома власника гроші, в сумі 1000 грн. із банкомату, що по вул. Патона,1/4 в м. Львові, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_1 матеріальну шкоду на суму 1000 грн.

Засуджена подала на вирок суду апеляцію, в якій просить застосувати до неї положення ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком. Свої вимоги мотивує тим, що вона згідна відшкодувати потерпілому матеріальну та моральну шкоду, в судові засідання до районного суду не з'являлась оскільки не отримувала жодних повісток і через це їй обрали запобіжний захід взяття під варту. Вважає, що покарання відносно неї є надто суворим, адже вона є молодою особою, вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнала себе винуватою, розкаюється у вчиненому.

Заслухавши доповідь судді, виступ засудженої на підтримку апеляції, думку прокурора та потерпілого про залишення апеляції без задоволення, а вироку суду без змін, обговоривши наведені в апеляції доводи, й дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 в інкримінованому їй злочині, передбаченому ч.1 ст.185 КК України, вчиненому за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, чого не заперечує і сама засуджена.

Частинною 2 статті 65 Кримінального кодексу України передбачено принципи призначення покарання: "Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів."

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_2 не врахував усіх підстав, що помякшують покарання, і призначив покарання, повязане з його реальним відбуванням.

Крім цього суд безпідставно послався на обставину, що обтяжує покарання вчинення ОСОБА_2 злочину у стані алкогольного спяніння, оскільки у формулюванні обвинувачення, визнаному судом доведеним, не вказано, що засуджена під час вчинення злочину перебувала у стані алкогольного чи іншого спяніння.

Колегія суддів вважає, що до засудженої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнала себе винуватою, щиро розкаялася у вчиненому, є молодою особою, можливо застосувати положення ч.1 ст.75 КК України, які передбачають, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів вважає також за необхідне застосувати до ОСОБА_2 положення ст.76 КК України і покласти на неї зобовязання, передбачені ч.1 цієї статті, і рахує, що такі заходи будуть сприяти перевихованню засудженої і запобігати вчиненню нею нових злочинів.

Керуючись ст.ст.365,366,367 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляцію ОСОБА_2 Анісси Мохаммедівни задовольнити.

Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 18 липня 2011 року змінити.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 Аніссу Мохаммедівну від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.

На підставі ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_2 Аніссу Мохаммедівну:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання;

періодично з"являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_2 взяття під варту скасувати, звільнивши її з-під варти в залі суду негайно.

У решті вирок залишити без змін.

Головуючий:

Судді:

Оригінал ухвали.