Ухвала іменем україни 10 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7,

суддів ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши в судовому засіданні у м. Києві касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 12 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 05 травня 2015 року щодо нього.

Вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 12 лютого 2015 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, в силу ст.89 КК України такого, що судимості не має,

визнано винуватим:

- за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці;

- за ч.3 ст.296 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці;

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_1 в доход держави судові витрати по справі у сумі 884 грн 52 к.

Постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_1 на користь ПАТ «Волиньобленерго» в особі Ратнівської філії 657 грн 42 к. в рахунок відшкодування майнової шкоди.

Питання про долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 05 травня 2015 року, вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 12 лютого 2015 року щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

Судами ухвалено визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.3 ст.185, ч.3 ст.296 КК України за таких обставин.

Як визнав встановленим суд, ОСОБА_1, у ніч з 26 на 27листопада 2014 року шляхом зривання навісних замків, проник у гаражне приміщення Ратнівської філії ПАТ «Волиньобленерго», що знаходиться за адресою: Волинська область, смт. Ратне, вул. Ковельська,1, звідки таємно викрав шліфувальну машинку «Makita», вартістю 516 грн; тепловентилятор, вартістю 66 грн; електролічильник марки «НІК-2301 АП2», вартістю 280 грн; шкіряні черевики «Берци» вартістю 315 грн; 5 амортизаторів до автомобіля «УАЗ» із втулками вартістю 1321,15 грн; 4 свічки запалювання, вартістю 82,50 грн; електродриль, вартістю 120,40 грн; ліхтар-коногонку, вартістю 100 грн; шрус до автомобіля вартістю 450 грн; муфту зчеплення з вижимним підшипником, вартістю 95 грн; 162 м кабелю марки «АВВГ 2х10» вартістю 868,32 грн; 43 м кабелю марки «АВП 50», вартістю 326,80 грн; 2 подовжувачі, вартістю 250 грн; набір ключів (головок) вартістю 766,5 грн; вимикач маси вартістю 55 грн; 2 фігурні викрутки, вартістю 56 грн; 2 звичайні викрутки, вартістю 56 грн; 2 плоскогубців, вартістю 36,06 грн; бокорізи, вартістю 45 грн; розвідний ключ, вартістю 48 грн; накидний ключ на «17», вартістю 17 грн; свічний ключ, вартістю 16,34 грн; набір шестигранних ключів, вартістю 35 грн, які належать ПАТ «Волиньобленерго», а також автомагнітолу «Pioneer» вартістю 357,50 грн; карту пам'яті Mikro CD, вартістю 80 грн; світловідбиваючу жилетку, вартістю 200 грн; термос вартістю 80 грн; шкіряні утеплені рукавиці, вартістю 110 грн, які належать ОСОБА_3, та автомагнітолу «Volvo», вартістю 105 грн, що належить ОСОБА_4

Таким чином ПАТ «Волиньобленерго» діями ОСОБА_1 завдано матеріальних збитків на загальну суму 5877,07 грн, ОСОБА_3 на загальну суму 827, 5 грн; ОСОБА_4 на суму 105 грн.

Крім того, ОСОБА_1 09 грудня 2014 року в період часу з 19 год до 20 хв по 19 год 40 хв, знаходячись в приміщенні магазину «Околиця» за адресою: вул. Ковельська, 2, смт. Ратне Волинської області, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи елементарними правилами поведінки, моральності та добропристойності, почав виражатись нецензурною лайкою в адресу продавця ОСОБА_5 та відвідувачів закладу, та після цього, не відреагувавши на зауваження присутніх, проявляючи особливу зухвалість, з особливою нахабністю, грубістю та брутальністю, виявивши грубу силу, умисно, безпричинно кинув стільцем в одного з відвідувачів. ОСОБА_6 почав припиняти хуліганські дії ОСОБА_1, однак той, нехтуючи вимогами громадян припинити хуліганські дії, та з метою вчинити опір особі, що припиняє хуліганські дії, наніс ОСОБА_6 два удари кулаком правої руки в обличчя, в результаті чого останній отримав легкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 порушує питання про поновлення йому строк на касаційне оскарження судових рішень та не оспорюючи доведеності вини і правильності кваліфікації його дій, просить судові рішення щодо нього змінити та пом'якшити призначене йому покарання у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

В обґрунтування вимог касаційної скарги вказує на незастосування судом першої інстанції закону, який підлягав застосуванню, а саме вимог ст.69 КК України. Зазначає, що судом недостатньо враховано всі пом'якшуючі покарання обставини, його стан здоров'я, поведінку після вчинення злочинів та відношення до вчиненого, а тому призначене йому покарання є явно несправедливим внаслідок своєї суворості.

Крім того, вказує на порушення судом апеляційної інстанції вимог ст.419 КПК України, оскільки суд не дав мотивованої відповіді на доводи його апеляційної скарги в частині пом'якшення призначеного покарання.

Перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії вироку суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, колегія суддів вважає за можливе визнати причини пропуску строку на касаційне оскарження поважними та відмовити у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Так, відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень, а також інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно вимог ст.438 КПК України предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Допитаний у судовому засіданні засуджений ОСОБА_1 вину у вчиненні крадіжки, тобто таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення та у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та дії, пов'язані з опором іншим громадянам, які припиняли хуліганські дії визнав повністю, надав пояснення про обставини вчинених кримінальних правопорушень.

Розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції за обвинуваченням ОСОБА_1 був проведений відповідно до вимог ст.349 КПК України.

На підставі пояснень засудженого, суд першої інстанції дійшов висновку щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, кваліфікував його дії за ч.3 ст.185, ч.3 ст.296 КК України та призначив покарання.

Доведеність вини засудженого ОСОБА_1 та кваліфікація його дій за ч.3 ст.185, ч.3 ст.296 КК України у касаційні скарзі засудженого не оспорюється.

Як вбачається з наданих суду касаційної інстанції копій судових рішень, при призначенні засудженому ОСОБА_1 покарання, суд першої інстанції згідно із вимогами ст.65 КК України врахував характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про особу засудженого, його молодий вік та стан здоров'я, пом'якшуючі обставини, а саме визнання вини та щире каяття, відсутність претензій з боку потерпілих та те, що він просив вибачення у потерпілих, обтяжуючі обставини, а саме вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння.

Доводи засудженого про неправильне на його думку застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який визнав їх безпідставними з наведенням в ухвалі докладних мотивів такого рішення. З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Зміст ухвали суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст.419 КПК України.

Обставини, про які іде мова у касаційній скарзі засудженого, судом були враховані належним чином.

Разом з тим, враховуючи дані про те, що ОСОБА_1 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за умисні злочини, однак в силу ст.89 КК України, визнаний таким, що судимості не має, які суд визнав такими, що характеризують його особу, наявність негативної характеристики за місцем проживання, і те, що будучи особою молодого віку він не бажає стати на шлях виправлення, суд обґрунтовано дійшов висновку, що його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та не знайшов підстав для призначення більш м'якого покарання ніж передбачено законом на підставі ст.69 КК України.

Призначене ОСОБА_1 покарання на думку колегії суддів, відповідає вимогам, передбаченим статтею 65 КК України, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для зміни судових рішень, з мотивів, викладених у касаційній скарзі засудженого, колегія суддів не вбачає.

Порушень норм кримінального та кримінального процесуального законодавства, які були б підставами для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено.

Враховуючи викладене, та виходячи з того, що з касаційної скарги і наданих копій судових рішень підстав для задоволення касаційної скарги засудженого колегія суддів не вбачає, а тому у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою слід відмовити на підставі п.2 ч.2 ст.428 КПК України.

Керуючись ч.2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Поновити засудженому ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судових рішень.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 12 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 05 травня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

__________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_8 ОСОБА_7 ОСОБА_9