1-кс/638/1381/2015
638/6319/15-к
У Х В А Л А
Іменем України
м. Харків 18 квітня 2015 року

Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Харкова: ОСОБА_1 ,за участю прокурора ОСОБА_2 ,обвинуваченого (підозрюваного): ОСОБА_3 , при секретарі: ОСОБА_4 ,а також слідчого: ОСОБА_5 , захисника : ОСОБА_6 ,розглянув клопотання Слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону лейтенанту юстиції ОСОБА_5 , по матеріалам кримінального провадження №0000151 від 23.03.2015 року про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодружений, перебуває у фактичних шлюбних стосунках, раніше не судимий, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , хронічних захворювань та інвалідності не має, має неповнолітню дитину - сина ОСОБА_7 2010 року народження, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 407,ч.1 ст. 402 КК України, перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників судового розгляду,

в с т а н о в и в :
18 квітня 2015 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання щодо обрання відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу утримання під вартою.
В обґрунтування свого клопотання посилається на те, що старшина ОСОБА_3 призваний у Збройні Сили України з червня 2006 року по 04 березня 2015 року проходив військову службу у Державній прикордонній службі України.

Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.06.2013 старшина ОСОБА_3 призначений на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, 04 лютого 2015 року, на території відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , начальник вказаного відділу прикордонної служби майор ОСОБА_8 , будучи відповідно до ст. 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України прямим начальником для старшини ОСОБА_3 , ознайомив останнього з розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 «Про оголошення наказу» №Т/30-740 від 02 лютого 2015 року, на підставі якого, встановленим порядком віддав старшині ОСОБА_3 усний наказ прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , для подальшого вибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Однак, старшина ОСОБА_3 в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України, 04 лютого 2015 року вирішив стати на злочинний шлях, отримавши та зрозумівши відданий 04 лютого 2015 року майором ОСОБА_8 законний наказ, грубо порушуючи порядок проходження військової служби та установлений порядок підлеглості, діючи умисно, без поважних на те причин, відкрито не заявляючи, що не буде виконувати наказ начальника, начебто приймаючи його до виконання, відступаючи у подальшому від його приписів у часі, місці та характері дій, насправді умисно його не виконав, до ІНФОРМАЦІЯ_3 04 лютого 2015 року не з`явився та в подальшому до ІНФОРМАЦІЯ_4 не вибув.

При цьому, старшина ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 04 лютого 2015 року, в порушення ст.ст. 11, 16, 115, 116, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованої за адресою: АДРЕСА_3 та до 04 березня 2015 року до місця служби не з`являвся, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, старшина ОСОБА_3 , 04 лютого 2015 року, будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 , всупереч вимог ст.ст. 1, 2, 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 28-32, 35-37, 216-221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебуваючи на території відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , отримавши законний наказ свого прямого начальника начальника вказаного відділу прикордонної служби майора ОСОБА_8 прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , для подальшого вибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 , грубо порушуючи порядок проходження військової служби та установлений порядок підлеглості, відкрито не заявляючи, що не буде виконувати наказ начальника, начебто приймаючи його до виконання, відступаючи у подальшому від його приписів у часі, місці та характері дій, насправді умисно його не виконав, до управління ІНФОРМАЦІЯ_2 04 лютого 2015 року не з`явився та в подальшому до ІНФОРМАЦІЯ_4 не вибув; він же, в порушення вимог ст.ст. 1, 2, 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 216-221 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, без поважних причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників 04 лютого 2015 року не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 та до 04 березня 2015 року до місця служби не з`являвся, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

У зв`язку з викладеним, 17 квітня 2015 року, ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України, затриманий уповноваженою службовою особою та 18 квітня 2015 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, та вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України, тобто непокори - іншого умисного невиконання наказу.

Викладені обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 407 та ч.1 ст. 402 КК України, підтверджуються зібраними матеріалами: матеріалами службового розслідування, проведеного Харківським прикордонним законом, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Під час досудового слідства, згідно матеріалів кримінального провадження встановлено наявність даних, які можуть надати суду право обрати стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, якщо їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

При цьому, ОСОБА_3 відповідно до положень ст. 12 КК України підозрюється у вчиненні двох середньої тяжкості кримінальних правопорушення, тобто ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, а також іншого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як вважає слідчий, обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_3 проходив службу у Збройних Силах України, тобто являвся військовослужбовцем, перебуває у задовільному стані здоров`я, не працює, проживає на території Харківської області, що межує з територією Російської Федерації, та як встановлено матеріалами службового розслідування у час своєї відсутності на військовій службі перебував на території Російської Федерації, обґрунтовано підозрюється у вчиненні двох злочинів середньої тяжкості, своєї провини у вчиненні вказаних злочинів не визнає та орган досудового розслідування про дійсні обставини справи не повідомляє, а тому без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перебуваючи під посиленим контролем, під загрозою тяжкості покарань може переховуватись від органу досудового розслідування.
При цьому, ОСОБА_3 не перебуваючи під посиленим контролем, з метою уникнення кримінальної відповідальності може незаконно впливати на військових службових осіб відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , які будуть допитані як свідки по обставинам кримінальних правопорушень, а також з метою приховати факт вчинення ним кримінальних правопорушень може знищити, сховати чи спотворити будь-яку з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, та іншим чином перешкоджатиме у кримінальному провадженні.

Крім того, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, неодноразово ігнорував встановлені законодавством України вимоги щодо порядку проходження військовослужбовцем військової служби, військової честі та військової дисципліни, у зв`язку з чим у органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 спрямований на забезпечення посилення контролю за місцем перебування останнього, забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення ОСОБА_3 незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Все вищезазначене дає органу досудового розслідування достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_3 при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, у подальшому може переховуватись від слідства та суду, знищувати, ховати будь які речові докази, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Зазначені обставини, на підставі яких зроблено висновок про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 містяться в наступних матеріалах кримінального провадження: матеріалах службового розслідування, проведеного Харківським прикордонним законом, протоколі допиту свідка ОСОБА_9 , а також інших матеріалах кримінального провадження.

Оцінюючи в сукупності викладене,слідчий вважає, що, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку ОСОБА_3 та відповідно до ст.ст. 183, 194 КПК України, для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, йому необхідно обрати саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий наполягали на задоволенні вказаного клопотання.

Захисник та підозрюваний ОСОБА_3 заперечували проти обрання вказаного запобіжного заходу.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані суду докази, суд прийшов до наступного.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місті його постійного проживання у тому числі наявність у нього родини та утриманців, наявність у підозрюваного постійного міста роботи або навчання, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей у підозрюваного, дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися раніше, розмір майнової шкоди у завданні якої підозрюється особа, вагомість наявних доказів, якими обґрунтовується відповідні обставини.

Беручи до уваги те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків передбачених п.1. п.5. ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчена можливість щодо не обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не буде відповідати меті запобіжного заходу.

Так, враховуючи існування ризиків, передбачених п.1. п.5. ч.1 ст. 177 КПК України та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, ті обставини, що підозрюваний ОСОБА_3 не працює, немає офіційних джерел існування, має постійне місце мешкання, про що він сам повідомив застосування більш м`яких запобіжних заходів можливе, а тому, суд обирає для ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вказаний висновок ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про зменшення заявлених ризиків та не виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини не перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

При обранні запобіжного заходу суд посилається на рішення Європейського суду у справі « Подвезька проти України» від 12 лютого 2015 року, а саме на те, що обґрунтування будь якого періоду тримання під вартою має бути переконливо продемонстровано владою. Аргументи за і проти звільнення, у тому числі і ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному проведенню розслідування, не повинні бути абстрактними, а фактично бути підтверджені фактичними даними. Небезпека того, що обвинувачений сховається від правосуддя, не може встановлюватися виключно на основі серйозності покарання.

Суд вважає, що сторона обвинувачення не змогла довести необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,
Ухвалив:
Клопотання Слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону лейтенанту юстиції ОСОБА_5 , по матеріалам кримінального провадження №0000151 від 23.03.2015 року про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Застосувати відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 наступні обов`язки : прибувати до слідчого військової прокуратури Харківського гарнізону лейтенанту юстиції ОСОБА_5 за першою вимогою; цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , за виключенням часу відвідань медичних закладів, про що повідомляти слідчого в належний спосіб.

Контроль за виконанням вказаного запобіжного заходу та постановкою ОСОБА_3 на облік покласти на начальника Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області.

Строк дії ухвали до 17 червня 2015 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_3 в той же строк, але з моменту вручення їй ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя:

Копію ухвали отримав «____»_________2015р. ___год.__хв. ОСОБА_3