Справа №489/4362/15-к 02.11.2015 02.11.2015 02.11.2015
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 листопада 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0002676, за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Ленінського району м. Миколаєва ОСОБА_5 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 серпня 2015 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зоря Веселинівського району Миколаївської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,

-обвинуваченого скоєнні злочину, передбаченого, ч. 2 ст. 186 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор, не оскаржуючи висновків суду щодо доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та ухвалити новий вирок, яким визнати покарання ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 х років позбавлення волі.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця свого проживання та роботи, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Вирішено питання щодо речового доказу.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Прокурором подана апеляційна скарга, в якій він, не оскаржуючи висновки суду про доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого, посилається на невмотивованість рішення суду 1-ої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання. Вважає, що молодий вік обвинуваченого та намагання працевлаштуватись та мати сім`ю необґрунтовано визнано обставинами, які впливають на виправлення обвинуваченого, оскільки вказані факти нічим не підтверджуються.

На думку апелянта, при ухваленні вироку суд 1-ої інстанції не надав належної оцінки особі обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів та неодноразово звільнявся від відбування покарання з випробуванням, зухвало та цинічно знову вчинив тяжке кримінальне правопорушення щодо особи похилого віку учасника бойових дій

Зауважує, що ОСОБА_6 не працює, характеризується посередньо, матеріальну шкоду потерпілому не відшкодував, перебуває на обліку в наркологічному диспансері.

Вважає, що виправлення ОСОБА_6 без реального відбування покарання неможливе.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.
В запереченнях на апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_6 просить залишити вирок суду без зміни. Зазначає, що він щиро кається в скоєному, про що свідчить повне відшкодування ним матеріальної та моральної шкоди потерпілому.

Вказує на те, що суд при постановленні вироку врахував його сімейний стан, а саме те, що в нього на утриманні находиться малолітня дитина та вагітна дружина, які немають інших джерел доходу.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
За вироком суду, ОСОБА_6 04 червня 2015 року приблизно о 16.30 год., знаходячись на пішохідному переході, поблизу зупинки громадського транспорту «Площа Перемоги» по вул. Космонавтів в м. Миколаєві, діючи повторно, відкрито заволодів з нагрудної кишені сорочки потерпілого ОСОБА_8 грошима: 1 купюрою номіналом 500 грн., який також переходив дорогу напроти нього, після чого з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальні збитки на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Призначаючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, сукупність обставин його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, намагається працювати, має вагітну співмешканку та хвору дитину. Обставиною, яка обтяжує покарання, судом визнано вчинення злочину щодо особи похилого віку, обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі із звільненням обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та застосував ст. 75 КК України.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_6 про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, відповідають фактичним обставинам справи, апелянтом не оскаржується, а тому вирок в цій частині апеляційним судом відповідно до вимог ст. 404 КПК України не переглядається.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, врахував тяжкість вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, неофіційно працює, має вагітну співмешканку і обґрунтовано призначив йому покарання в виді позбавлення волі. І таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Проте, звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України є необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути прийнятим з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного та інших обставин справи у їх сукупності.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів. При цьому, за попередніми вироками ОСОБА_6 неодноразово був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України. Проте ОСОБА_6 належних висновків для себе не зробив та знову вчинив тяжкий злочин стосовно особи похилого віку, що свідчить про стійке небажання обвинуваченого стати на шлях виправлення. Тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про можливе виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок в частині звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України скасуванню з постановленням нового вироку.

Проте, враховуючи всі пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття, повне відшкодування потерпілому майнової та моральної шкоди, а також сімейний стан ОСОБА_6 знаходження на утриманні малолітньої хворої дитини та вагітної дружити з якою він знаходиться в цивільному шлюбі, а також враховуючи позицію прокурора, який подав апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає що є підстави для пом`якшення призначеного ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 186 КК України. А тому вирок в цій частині підлягає зміні у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 408 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 4078, 420, 532 КПК України, суд,-
ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Ленінського району м. Миколаєва ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 6 серпня 2015 року відносно ОСОБА_6 в частині звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України -скасувати.

Цей же вирок відносно ОСОБА_6 в частині призначення покарання змінити, пом`якшивши ОСОБА_6 покарання призначене за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з моменту виконання вироку.

Зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання перебування під вартою з 04.06.2015 р. по 06.08.2015 року.

В іншій частині вказаний вирок залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскарженим до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Головуючий
Судді