УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого Пайонкевича Т.Т.

Суддів Вовка А.С., Галапаца І.І.

з участю прокурора Горин У.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Яворівського районного суду Львівської області від 07 грудня 2009 року,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, розлучений, непрацюючий, несудимий згідно ст. 89 КК України,

засуджений за ст. 164 ч.1 КК України на один рік обмеження волі.

Запобіжний захід залишений попередній підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Згідно вироку суду, ОСОБА_1 з 01 липня 2003 року, незважаючи на неодноразові попередження органу державної виконавчої служби, не сплачував в користь потерпілої ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, згідно рішення Яворівського районного суду Львівської області від 20 жовтня 1999 року.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 покликається на те, що не згідний з даним вироком.

Вважає, що посилання суду на показання свідка державного виконавця ВДВС Яворівського РУЮ ОСОБА_4 про те, що він до нього не з'являвся, уникав будь-яких розмов, не відповідають дійсності, оскільки цього свідка він побачив в судовому засіданні вперше.

Наголошує, що його колишня дружина ОСОБА_2 знала про місце його роботи.

Зазначає, що в 2006 році він їздив в Росію на заробітки з бригадою по збору урожаю, однак їм нічого не заплатили, а в 2007 році він тимчасово працював у лісництві, де отримав травму ноги, і зароблені гроші були потрачені на лікування.

Акцентує, що з того часу не може працевлаштуватись, так як немає роботи, але він постійно її шукає і в даний час проживає на пенсію батьків.

Також наголошує, що судом не враховано його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин, позитивну характеристику, визнання злочину, стан здоров'я, довідку про склад сім'ї.

Просить змінити вирок суду, застосувавши ст. 75 КК України.

В запереченні на апеляцію потерпіла ОСОБА_2 зазначає, що вирок районного суду є вірний, справедливий та правильний, і просить залишити його без зміни, а апеляцію без задоволення.

Заслухавши доповідача, потерпілу ОСОБА_2, яка не згідна з апеляцією засудженого ОСОБА_1, думку прокурора, яка заперечила апеляцію та просить вирок суду залишити без зміни, розглянувши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

В апеляції засуджений ОСОБА_1 не оспорює доведеність своєї вини у вчиненому злочині, не оспорює кваліфікацію злочинних дій, а лише міру покарання.

Колегія суддів вважає, що призначаючи ОСОБА_1 покарання, районний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та призначив покарання в межах санкції ст. 164 ч.1 КК України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що покарання засудженому ОСОБА_5 призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України, є необхідне і достатнє для його виправлення, а тому не вбачає підстав для його помякшення.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

вирок Яворівського районного суду Львівської області від 07 грудня 2009 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляцію без задоволення.

Головуючий

Судді