4
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2011 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Оберук О.О.

за участю прокурора Васьовчика В.В.

захисника ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

представника цивільного позивача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, не працюючого, згідно ст. 89 КК України не судимого

у злочині, передбаченому ч. 1 ст. 121 КК України,-

встановив:

Підсудний ОСОБА_5, 01 жовтня 2011 року, близько 23 години в м. Устилуг Володимир-Волинського району Волинської області, знаходячись біля приміщення міської ради м. Устилуг, що розташоване по вул. Володимирській, 40, з раптово виниклих, особистих неприязних відносин, діючи необережно, не передбачаючи, що його дії можуть призвести до заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, але маючи можливість і будучи зобовязаним це передбачити, під час словесного конфлікту наніс ОСОБА_3 удар кулаком в обличчя, внаслідок чого той впав на бетонну поверхню доріжки і, вдарившись в неї головою, отримав тілесні ушкодження у вигляді : ЗЧМТ, забою головного мозку, лінійного перелому луски правої скроневої кістки, садна потиличної ділянки, котрі, згідно висновку судово-медичної експертизи № 354 від 15.11.2011 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Будучи допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 показав, що під час словесного конфлікту з потерпілим він наніс йому удар рукою в обличчя від якого той, втративши рівновагу, впав на спину, на бетонну плиту, і по глухому звуку він зрозумів, що той сильно вдарився головою. Просить врахувати, що він не мав прямого умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень.

Показаннями потерпілого ОСОБА_3 стверджується, що на його зауваження, з приводу порушення громадського порядку та повідомлення про виклик міліції, підсудний наніс йому удар в ліву скроневу ділянку обличчя, від чого він впав та втратив свідомість.

Вчинення підсудним злочину, крім його показань та показань потерпілого, доведено зібраними по справі доказами.

Так, свідок ОСОБА_6 ствердив, що під час суперечки з потерпілим, підсудний встав із мопеда та раптово підійшовши до потерпілого, правою рукою вдарив його в ліву сторону обличчя, внаслідок чого потерпілий впав на бетонне покриття спиною та сильно вдарився головою в нього.

Показаннями свідка ОСОБА_7 стверджується, що на слова ОСОБА_3 про виклик працівників міліції, він почув зі сторони потерпілого глухий звук та побачив , що той лежить на бетонному покритті обличчям до верху без свідомості, а біля нього стоїть підсудний.

Як показав свідок ОСОБА_8, що під час словесного конфлікту підсудного з потерпілим побачив, як останній впав на бетонну поверхню, а підсудний в цей час знаходився поряд з ним.

Згідно висновку судово-медичної експертизи потерпілому були заподіянні тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння (а.с.65-67).

Досудовим слідством дії підсудного кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, тобто, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_3 небезпечних для життя в момент заподіяння.

Дане обвинувачення в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження.

Так показаннями підсудного, даними як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні стверджується, що умислу заподіяти тяжкі тілесні ушкодження в нього не було. Він спричинив удар рукою в обличчя потерпілому з тим, щоб мати можливість безперешкодно відїхати з місця події.

З показань потерпілого вбачається, що він упав після нанесення удару в ліву ділянку обличчя.

Висновком судово-медичної експертизи стверджено, що тяжкі тілесні ушкодження могли утворитись в наслідок падіння тіла на переважаючу плоску тупу тверду поверхню, з наданням тілу прискорення на потиличну ділянку.

В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_9 підтвердив ймовірність утворення ЗЧМТ, забою головного мозку, зламу променевої скроневої кістки, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок падінні тіла на тупу тверду поверхню.

Оскільки прямий умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому не встановлено, вчинене належить кваліфікувати за наслідками, що настали, а саме діючи необережно, внаслідок злочинної недбалості підсудний не передбачав можливості настання зазначеної шкоди для здоровя потерпілого, але повинен був і міг передбачити, діючі з більшою обачністю.

А тому суд перекваліфіковує його дії з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України.

При обранні покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме, що він є невеликої тяжкості.

До обставин, які помякшують покарання підсудному суд відносить щире каяття.

З врахуванням вищенаведених обставин, приймаючи до уваги особу підсудного ОСОБА_5, зокрема що він не працює, раніше двічі притягався до кримінальної відповідальності, новий злочин вчинив протягом року з моменту звільнення від покарання у звязку з закінчення іспитового строку, притягався до адміністративної відповідальності, його поведінку після скоєного злочину, суд вважає, що необхідним і достатнім для його вправлення буде покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції статті, за якою він засуджується.

Оскільки до підсудного двічі застосовувалась ст. 75 КК України, суд, не вбачає підстав для повторного її застосування.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави на суму 1329 грн. 44 коп., позов Володимир-Волинської ЦРЛ на суму 13 217,18 грн. та потерпілого 2 522 грн. підлягають до задоволення повністю.

Оскільки злочином потерпілому завдано моральної шкоди, яка виразилась в заподіянні йому фізичного болю, моральних страждань, зміною його звичайного способу життя - цивільний позов потерпілого на суму 15000 гривень, суд задовольняє частково виходячи з засад розумності та справедливості в сумі 10 000 гривень.

Керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд-

засудив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України призначивши покарання у виді обмеження волі строком два роки.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання, строк перебування під вартою з 02.10.2011 року по 24.10.2011 року за правилами ст. 72 КК України.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь потерпілого ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 2 522 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень, на загальну суму 12 522 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь Володимир-Волинської ЦРЛ матеріальну шкоду в сумі 13 217,18 грн.

Стягнути в користь держави в особі Волинської обласної клінічної лікарні в сумі 1329 грн. 44 коп.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуюча