Справа № 11-439 Головуючий у І інстанції Орел
Провадження № Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 39 27.04.2011
УХВАЛА

Іменем України

27 квітня 2011 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області:

головуючого судді Миколюка О.В.

суддів Матюшка М.П., Говорухи В.І.

з участі прокурора Стаховської Н.О.

засудженого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляцією засудженого ОСОБА_3 на вирок Славутицького міського суду Київської області від 07 лютого 2011 року, яким

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, українець, уродженець селища Любеч Ріпкинського району Чернігівської області, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, без постійного місця роботи, раніше не судимий,

засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік.

Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_3 покладено обовязки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишено у виді підписки про невиїзд з місця проживання.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України у Київській області судові витрати за проведення дослідження та експертизи наркотичних засобів на загальну суму 1314 грн. 57 коп.

Доля речових доказів визначена відповідно до вимог ст. 81 КПК України.

ВСТАНОВИВ:

За вироком суду ОСОБА_3 визнано винним в тому, що він 25 жовтня 2010 року близько 20 години, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, маючи намір на незаконне придбання наркотичного засобу для особистого вживання, знаходячись на стоянці транспорту напроти будинку № 13 Московського кварталу м. Славутича Київської області, у невстановленої слідством особи придбав наркотичний засіб ацетильований опій вагою у перерахунку на суху речовину 0,1033 грама, який містився в рідині обємом 1,5 мілілітра в разовому медичному шприці. Даний наркотичний засіб ОСОБА_4 помістив до кишені верхнього одягу, де зберігав без мети подальшого збуту. О 20 год. 30 хв. тієї ж доби біля підїзду № 1 будинку № 13 Московського кварталу м. Славутича ОСОБА_4 був вагою 0, 1033 грама в перерахунку на суху речовину, який він незаконно придбав та зберігав без мети збуту, у нього був виявлений і вилучений.

В апеляції засуджений просить вирок скасувати та звільнити його від кримінальної відповідальності. В обґрунтування своїх вимог вказує, що він пройшов лікування від наркоманії в медичному закладі і перестав бути суспільно небезпечним. Зазначає, щодо кримінальної відповідальності притягується вперше, свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю та щиро розкаявся.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення засудженого на підтримку своєї апеляції посилання на зазначені у ній доводи, міркування прокурора, який заперечив проти задоволення апеляції засудженого, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Винність ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину за обставин викладених у вироку суду, доведена в сукупності наявними у справі та дослідженими в судовому засіданні доказами. Судом їм дана належна оцінка та вірно кваліфіковано дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Суд згідно положень ст. 65 КК України, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості; дані про особу засудженого ОСОБА_3, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, місцем попередньої роботи, ніде не працює, має постійне місце проживання, одноразово притягувався до адміністративної відповідальності, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання алкоголю та канабіоїдів, зі шкідливими наслідками, на час обстеження лікування від алкоголізму та наркоманії не потребував; обставини, що помякшують покарання засудженого сприяння в розкритті злочину та щире каяття, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Покарання ОСОБА_3 визначене з урахуванням тяжкості вчиненого злочину його особи, відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України і є домірним скоєному.

Колегія суддів не вбачає підстав для звільнення засудженого від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки, про що останній просить в апеляції.

Як вбачається з матеріалів справи, під час її судового розгляду захисником засудженого заявлялися клопотання від 18.01.2011 року (а.с.87) та від 07.02.2011 року про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у звязку зі зміною обстановки, за результатами розгляду яких постановою Славутицького міського суду від 18.01.2011 року (а.с. 92-93) та постановою цього ж суду від 07.02.2011 року (а.с. 98-99) у задоволенні відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні даних клопотань, міський суд вказав, що не встановлено таких обставин, які б свідчили, що після вчинення засудженим інкримінованого йому діяння його поведінка змінилася настільки, що він перестав бути суспільно небезпечним. Так, після вчинення злочину ОСОБА_4 звільнився з роботи за власним бажанням, на іншу роботу не влаштувався, на даний час ніде не працює; за місцем заочного навчання у ВУЗІ семестрові екзамени своєчасно не здав; інкриміноване діяння вчинив в стані алкогольного спяніння, згідно медичного висновку амбулаторного обстеження засудженого від 23.11.2010 року в аналізі сечі виявлено сліди канабіоїдів, що свідчить про нещирість засудженого, який заперечив факт вживання наркотичних засобів як до, так і після вчинення інкримінованого злочину.

З огляду на викладене, достатніх підстав для звільнення засудженого від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки, передбачених ч. 4 ст. 309, ст. 48 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено.

Суд першої інстанції дійшов вірно висновку, що виправлення та перевиховання засудженого можливе без ізоляції його від суспільства, але в умовах нагляду за ним з боку органу кримінально-виконавчої інспекції.

У звязку з наведеним, колегія суддів вважає вирок законним та обґрунтованим, постановленим згідно вимог ст.ст. 323, 334 КПК України, підстав для його скасування або зміни не вбачає.

Керуючись ст.ст. 356, 366 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляцію засудженого ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Славутицького міського суду Київської області від 07 лютого 2011 року щодо нього без зміни.

Судді