Радехівський районний суд Львівської області
Справа № 1-134/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 листопада 2010 року Радехівський районний суд Львівської області

з складі: головуючого - Міги Я.М.

при секретарі - Кончук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, жительки смт.Лонатин, вул. Бродська, 50 «а» Радехівського району, гр-ки України, не депутата, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженої, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, невійськовозобов"язаної, непрацюючої, раніше не судимої

за ст.125 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудна ОСОБА_1 20.07.2010 року, приблизно о 16 год. 00 хвилин, під час побутової сварки з потерпілою ОСОБА_2, нанесла декілька ударів палкою по тілу потерпілої, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді крововиливів двох на лівому передпліччі, на лівому лікті, на правому передпліччі, на спині зліва, на спині справа, на грудях справа, на лівому передпліччі, які могли утворитися 20.07.2010 року, тобто легкі тілесні ушкодження.

Підсудна ОСОБА_1 винною себе в скоєнні злочину визнала повністю та показала в судовому засіданні, що 20.07.2010 року, приблизно о 15 год. вона вигнала корову в чергу, а її чоловік пив біля кіоску пиво. Коли вона поверталася додому, то запитала в ОСОБА_2, чи в неї немає її чоловіка ОСОБА_3 та відповіла, що немає. Вона їй не повірила і попросила свою дочку, щоб та підібралася і простежила чи в ОСОБА_2 є батько. Та повернулася і сказала, що ворота закриті. Тоді вона засіла в рові і побачила, що з господарства ОСОБА_2 вийшов її чоловік ОСОБА_3, який був п»яний. Вона підійшла до ОСОБА_2 та почала ставити до неї претензії, чого та не сказала їй правду, про те, що ОСОБА_3 був в неї, а також чому вона споює її чоловіка. Під час сварки вона вдарила ОСОБА_2 по тілу два рази дерев»яною палкою, а після цього пішла додому.

Винність підсудної ОСОБА_1 в скоєнні злочину стверджується і такими доказами.

Потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні показала, що 20.07.2010 року, приблизно о 16 год. вона вигнала корову в чергу. Коли вона повернулася, то побачила ОСОБА_3, який проїжджав по вулиці. Вона попросила його заїхати на подвір»я і почала з ним розмову, що їй треба привезти сіно з сінокосу. Він відповів, що не має часу і сказав, що це зроблять його сини. Після цього ОСОБА_3 поїхав. Одразу ж після цього на подвір»я забігла ОСОБА_1 та почала з нею сваритися чому в неї був так довго її чоловік. Вона була дуже знервована, не слухала її пояснень, і нічого не пояснюючи вхопила палку і почала наносити удари по всьому тілу.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 20.07.2010 року, приблизно о 16 год. через щілину в огорожі вона бачила як ОСОБА_1 наносила удари палкою по тілу ОСОБА_2

З акту судово-медичного дослідження за №436/2010 від 22.07.2010 року вбачається, що у ОСОБА_2 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів двох на лівому передпліччі, на лівому лікті, на правому передпліччі, на спині зліва, на спині справа, на грудях справа, на лівому передпліччі, які могли утворитися 20.07.2010 року і відносяться

до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, на думку суду, винність підсудної ОСОБА_1 в скоєнні злочину доведено повністю.

Дії підсудної ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст.125 ч.1 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Визначаючи підсудній ОСОБА_1 міру покарання суд, в якості обставин, які пом»якшують покарання враховує їй визнання своєї вини, щире каяття.

Заявлений позов до ОСОБА_1 про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 5000 грн. моральної шкоди, оскільки потерпіла після скоєння злочину почала себе погано почувати, чк фізично так і психологічно, почала боятися, що ОСОБА_1 може в будь-який чає побити її, в неї порушилися нормальні життєві зв»язки, нормальні відносини з оточуючими людьми, які як їй здається насміхаються з неї, на думку суду підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову прктику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», сума моральних страждань повинна бути визначена позивачем та представлена розрахунками з чого він виходив при визначенні саме такого розміру. Однак, позивачем не в повній мірі, на думку суду, проведено обґрунтування заподіяної моральної шкоди, а тому вона підлягає до стягнення в розмірі 500 грн.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною в скоєнні злочину ст.125 ч.1 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 510

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 500 грн. моральної шкоди.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області на

протязі 15 діб з моменту оголошення.

Головуючий: іст>