Справа №579/976/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/575/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Хуліганство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження №0000353 від 21 травня 2015 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 на вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 21 липня 2015 року, за яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Борзя Читинської області РФ, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 26.12.1996 року Калінінським районним судом м. Горлівки Донецької області за ст.ст.86-1, 17, ч.2 ст.81, ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, ст.42 КК України 1960 року до 6 років позбавлення волі, 21.03.2000 року звільнений умовно-достроково на 2 роки, 4 місяці, 3 дні;

2) 11.12.2001 року Калінінським районним судом м. Горлівки Донецької області за ст.395 КК України 2001 року, ч.2 ст.141, ст.ст.42, 43 КК України 1960 року до 5 років позбавлення волі, звільнений 22.04.2006 року по відбуттю покарання;

3) 05.06.2007 року Кролевецьким районним судом Сумської області за ч.3 ст.15, ч.1 ст.199, ч.1 ст.199, ст.ст.70, 75 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

4) 31.01.2008 року Кролевецьким районним судом Сумської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.194, ч.2 ст.129, ст.ст.70,71 КК України до 4 років позбавлення волі, 09.09.2011 року звільнений по відбуттю покарання.

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

з участю:

прокурора - ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 , в якій захисник просить вирок суду відносно ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та пом`якшити міру покарання, не позбавляти його волі.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 20 травня 2015 року приблизно о 13-30 год., знаходячись у магазині ФОП « ОСОБА_9 », за адресою АДРЕСА_1 , безпричинно причепився до знайомої йому ОСОБА_10 . Діючи з особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, ОСОБА_6 наніс один удар кулаком по голові ОСОБА_10 , яка від завданого удару ударилась головою об холодильну камеру. Продовжуючи свої хуліганські дії, не звертаючи увагу на зауваження продавця, ОСОБА_6 , діючи з особливою зухвалістю наніс декілька ударів ногою по голові та тулубу ОСОБА_10 , заподіявши потерпілій тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичного експерта № 48 від 05.06.2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 21 липня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначено йому покарання за цим законом у виді арешту на строк 5 місяців.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 96 грн. майнової шкоди і 2000 грн. моральної шкоди.

Свої вимоги захисник обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 мотивує тим, що:

- при постановленні вироку суд не в повному обсязі врахував те, що на досудовому розслідуванні та в судовому засіданні ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, давав правдиві покази по справі, щиро розкаявся у скоєному, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, відноситься до злочину невеликої тяжкості;

- вказує, що ОСОБА_6 є інвалідом 3-ї групи по зору, у нього є психічні вади, у зв`язку з чим він кілька разів знаходився на лікуванні в психіатричних лікарнях, не зважаючи на інвалідність та поганий стан здоров`я ОСОБА_6 має тимчасові заробітки, працюючи у приватних осіб, отримує незначний дохід у вигляді пенсії по інвалідності у розмірі 900 грн.;

- зазначає, що ОСОБА_6 просив вибачення у потерпілої в судовому засіданні, свідчить про його щире розкаяння, майнові вимоги він визнав у повному обсязі і не заперечував їх компенсувати, сама потерпіла в судовому засіданні пояснювала, що якщо ОСОБА_6 гроші заплатить, то вона його вибачить;

- потерпіла не наполягала на суворому покаранні щодо ОСОБА_6 , крім того, ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не змогла аргументувати необхідність компенсації їй моральних збитків і ніяких підтверджуючих документів з цього приводу суду не надала, а тому ОСОБА_6 не визнавав позов потерпілої щодо компенсації моральних збитків;

- ОСОБА_6 ще молодий, має постійне житло, він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_11 , яка має на нього позитивний вплив, він доглядає за своєю хворою матір`ю, в судовому засіданні, пояснював, що крім нього більш ніхто не зможе допомагати;

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь головуючого судді про зміст оскарженого судового рішення, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.296 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі і дослідженими у судовому засіданні доказами, ніким не оспорюється і під сумнів не ставиться. Дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст.296 КК України кваліфіковано вірно.

Санкцією ч.1 ст.296 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Вирішуючи питання, яка саме міра покарання повинна бути призначена ОСОБА_6 , суд першої інстанції в повній мірі дотримався положень ст. 65 КК України, врахував: тяжкість вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості; особу винного, який, визнаючи вину, щиро не розкаявся, оскільки завдана потерпілій в результаті його протиправних дій майнова шкода ним не відшкодована; що він раніше неодноразово судимий; негативно характеризується за місцем проживання та призначив покарання, яке є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, що знайшло своє відображення у вироку суду першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів.

Судом також було враховано те, що ОСОБА_6 є інвалідом 3 групи.

При цьому, суд дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, про неможливість призначення ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, не має постійного заробітку, проживає з матір`ю, будучи інвалідом 3 групи, отримує пенсію близько 900 грн., про те, за таких обставин, навіть не вжив жодних заходів щодо відшкодування завданої майнової шкоди (яка ним визнається) в розмірі 96 грн. Крім цього, колегією суддів також приймається до уваги, що призначене обвинуваченому покарання не є найсуворішим покаранням, яке передбачено санкцією ч.1 ст. 296 КК України.

Тому, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що судом при призначенні ОСОБА_6 покарання не враховані всі обставини, які дають підстави призначити покарання більш м`яке, на думку колегії суддів не заслуговують на увагу.

Безпідставними, на думку колегії суддів, є також доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що потерпіла не змогла аргументувати необхідність компенсації їй моральних збитків і ніяких підтверджуючих документів з цього приводу суду не надала.

Так, при вирішенні цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди, судом першої інстанції належним чином було вмотивовано рішення щодо часткового задоволення позовних вимог та з урахуванням фактичних обставин справи, глибини фізичних і душевних страждань, врахуванням вимог розумності та справедливості було обґрунтовано стягнуто на користь потерпілої в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 2000 грн. При цьому, колегією приймається до уваги, що при наявності вищезазначених доводів захисником, при поданні апеляційної скарги, не заявлено будь яких вимог щодо вирішення цивільного позову в цій частині.

Такими, що не заслуговують на увагу, на думку колегії суддів, є доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом першої інстанції не враховано щире каяття обвинуваченого.

Надаючи оцінку зазначеним обставинам суд першої інстанції при винесенні вироку обґрунтовано зробив висновок про те, що ОСОБА_6 щиро не розкаявся у чиненому, оскільки незважаючи на те, що після його хуліганських дій потерпіла придбавала ліки та проходила курс лікування, він не вирішив питання щодо відшкодування понесених витрат.

Про відсутність щирого каяття, на думку колегії, свідчить і те, що обвинувачений в повному обсязі не визнав наявність заподіяної ним потерпілій моральної шкоди та не вжив заходів щодо її відшкодування.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо перебування у фактичних шлюбних відносинах ОСОБА_6 з ОСОБА_11 , а також те, що ОСОБА_6 здійснює догляд за хворою матір`ю колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вказані обставини не підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Також колегією суддів, приймається до уваги, що наявність інвалідності та поганого стану здоров`я у ОСОБА_6 жодним чином не перешкодило йому вчинити кримінальне правопорушення відносно жінки.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що, прийнявши до уваги всі вищезазначені обставини, є обґрунтовані підстави вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 21 липня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_2