АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 668/5787/15-к
Справа №11-кп/791/105/16 р. Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 391 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2016 року лютого місяця «11» дня
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_2
СуддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретаріОСОБА_5
З участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001668, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 29 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця і жителя

АДРЕСА_1 ,

раніше неодноразово судимого і попереднього разу вироком

Новокаховського міського суду Херсонської області за ч. 2 ст. 186

КК України до позбавлення волі на 4 роки 6 місяців,

засуджено за ст. 391 КК України до позбавлення волі на один рік.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 20.08. 2013 р., і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на два роки шість місяців.

Запобіжний захід не обирався.

Вказано на необхідність початок строку відбування покарання рахувати з 29.10. 2015 р.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнано винуватим і засуджено за те, що він, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі з 14.04.2014 р. в ПВК № 90 УДПтС України в Херсонській області, допустив 13 порушень режиму відбування покарання, за кожне з яких притягувався до дисциплінарної відповідальності, зокрема і 18.06.2014 р. був переведений до приміщення камерного типу ( ПКТ) на строк 2 місяці. Після звільнення з ПКТ 18.08.2014 р. ОСОБА_10 продовжив порушення режиму відбування покарання, зокрема 27.01.2015 р. поміщався до ДІЗО на 15 діб за невиконання обов`язків чергового по камері, 19.03.2015 р. обвинуваченому винесено офіційне застереження про недопущення встановленого режиму відбування покарання 20.03.2015 р. відмовився виконувати роботи по благоустрою дільниці посиленого контролю.

На вирок суду захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, у якій ставить під сумнів законність та обґрунтованість постановленого щодо ОСОБА_9 вироку. Як вказує апелянт, суд не з`ясував всіх обставин провадження, не дав оцінки показанням свідків та іншим доказам з точки зору їх допустимості і достовірності. Прийнявши до уваги показання одних свідків не дав належної оцінки показанням інших свідків. Не взято до уваги судом і факт наявності конфлікту між адміністрацією колонії та обвинуваченим, що і стало причиною притягнення його до кримінальної відповідальності. Просить вирок місцевого суду щодо ОСОБА_9 скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати обвинуваченого за недоведеністю його провини.

Заслухавши міркування прокурора про необхідність залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не може бути задоволена з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину за зазначених у вироку обставин відповідає фактичним обставинам провадження і такий висновок підтверджується перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав належну правову оцінку та правильно кваліфікував дії обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності обвинуваченого, неповноти судового слідства, істотних порушень процесуального законодавства суперечать даним кримінального провадження та є неспроможними.

За даними матеріалів кримінального провадження ОСОБА_9 вироком Новокаховського міського суду Херсонської області від 20.08.2013 року був засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на 4 роки 6 місяців та відбував покарання у ПВК № 90 УДПтС України в Херсонській області. Відповідно до графіку, складеного начальником дільниці посиленого контролю виправної колонії ОСОБА_11 у відповідності до його посадової інструкції, обвинувачений залучався до виконання безоплатних робіт по благоустрою території.

Свідок ОСОБА_11 підтвердив дані обставини та пояснив, що ОСОБА_9 відмовлявся від виконання робіт по благоустрою території неодноразово, протипоказань до такої роботи не мав у зв`язку з чим притягувався до дисциплінарної відповідальності, що і стало причиною притягнення його до кримінальної відповідальності.

Показання свідка підтверджуються відповідними актами про відмову обвинуваченого від роботи та довідками і медичними висновками про можливість виконання ним таких робіт за станом здоров`я.

Свідок ОСОБА_12 підтвердив, що він як фельдшер виправної колонії викликався для огляду обвинуваченого при відмові його від роботи. Останній відмовлявся від проведення огляду, скарг на стан здоров`я.

Наявні в матеріалах кримінального провадження довідка і медичний висновок ( а.п.159, 158) про відмову ОСОБА_9 від проведення медичного огляду і відсутності скарг на стан здоровя та можливості виконання ним робіт ніяким чином не є суперечливими як на те посилається захисник в апеляційній скарзі.

Матеріальне право, зокрема ст. 391 КК України передбачає кримінальну відповідальність за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу. Доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність цієї норми права закріпленим у ст. ст. 21,24 Конституції України правам і свободам людини не можуть прийматися до уваги так як виписані у ст. 391 КК України порушення особою норм законодавства визначаються як злочин то винувата у порушенні цих норм особа зобов`язана нести відповідальність, зокрема і кримінальну, що ніяким чином не порушує його права і свободи.

Не заслуговують уваги і доводи апеляційної скарги захисника щодо суперечностей в показаннях свідків, які не усунуті судом. Допитані в судовому засіданні ряд свідків, а саме ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 і ОСОБА_18 підтвердили встановлені судом фактичні обставини вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення. Незначні розбіжності в їх показаннях не спростовують ці обставини та зумовлені значним перебігом часу від подій злочину і до їх допиту в суді.

Як встановлено в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 допустив 13 порушень режиму відбування покарання за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, зокрема 18.06.2014 р. був переведений до приміщення камерного типу на строк 2 місяці а 27.01.2015 р. був поміщений до ДІЗО за відмову від виконання робіт. Після цього обвинувачений і в подальшому відмовлявся від виконання роботи по благоустрою території, а саме 18 березня 2015 року ( а.п. 151), 19 березня 2015 року ( а.п. 156), 20 березня 2015 року ( а.п. 169). Сукупність цих обставин давали суду підстави дійти висновку про вчинення обвинуваченим злісної непокори законним вимогам адміністрації виправної установи виконання покарань.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено істотних порушень процесуального законодавства, які були б підставами для скасування вироку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, повно та всебічно дослідив докази, яким дав належну правову оцінку та правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_9 . Підстав для скасування вироку і задоволення апеляційної скарги захисника немає.

Приймаючи до уваги, що хоча запобіжний захід щодо обвинуваченого у цьому кримінальному провадженні і не обирався, однак він перебував в установі попереднього ув`язнення на час розгляду цього кримінального провадження з 22 травня 2015 року на підставі ухвали суду від 18 травня 2015 року ( а.п. 18) і цей час повинен бути йому зарахований в строк відбування покарання у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 29 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні щодо обвинуваченого ОСОБА_9 без зміни.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 в час відбування ним покарання час попереднього ув`язнення з 22 травня 2015 року по 11 лютого 2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена учасниками судового розгляду на протязі трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії цієї ухвали шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: (три підписи)

З оригіналом згідно

Суддя