Ухвала

іменем україни

30 вересня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_9.,

суддів: ОСОБА_10., ОСОБА_11.,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника засудженої ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 30 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 квітня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000290 за обвинуваченням

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 дня, уродженки с. Усатове Біляївського району Одеської області, жительки АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК,

в с т а н о в и в:

У касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги обґрунтовує тим, що висновки у судових рішеннях ґрунтуються на показаннях свідка ОСОБА_3, який не допитувався у судовому засіданні, а також, досудовим та судовим слідством не встановлено чи перебувала ОСОБА_1 у стані сильного душевного хвилювання, що потягнуло за собою неправильну кваліфікацію дій засудженої, а відповідно і призначення занадто суворого покарання.

Вироком Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 30 січня 2015 року ОСОБА_1 визнано винуватою і засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Постановлено стягнути із засудженої на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 16 623,00 грн та моральної - 50 000,00 грн.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог КПК.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 квітня 2015 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватою і засуджено за те, що вона 23 серпня 2014 року близько 21.00 год. у стані алкогольного сп'яніння, заходячись на подвір'ї будинку АДРЕСА_2 Новоархангельського району Кіровоградської області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, умисно вдарила ножем ОСОБА_5 у живіт, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши касаційну скаргу та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Згідно з вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Захисник посилається на те, що висновки суду ґрунтуються на показаннях свідка ОСОБА_3, який не допитувався у судовому засіданні. Між тим, це не відповідає змісту судових рішень. Так, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, зроблено на підставі показань: потерпілої ОСОБА_4, свідків ОСОБА_6, малолітнього ОСОБА_7, який в судовому засіданні пояснив, він грався на вулиці і бачив як тітка ОСОБА_6 вдарила ножем його хрещеного ОСОБА_4, які перед цим сварилися; ОСОБА_8, який в судовому засіданні стверджував, що всі вживали спиртні напої і сестра його про допомогу від образ ОСОБА_5 не просила, вчинення кримінального правопорушення особисто не бачив, та самої ОСОБА_1, яка свою винуватість визнала повністю, не стверджувала, що ОСОБА_5 на неї нападав, а тільки заявляла про образливі пропозиції інтимного характеру. Крім того, ці висновки підтверджуються протоколами огляду місці події від 23 серпня 2014 року, слідчим експериментом від 11 листопада 2014 року, а також даними, що містяться у висновках судово-медичих експертиз № 85 від 22 вересня 2014 року, № 253 від 14 листопада 2014 року, № 277 від 19 листопада 2014 року, № 196 від 03 листопада 2014 року та № 504 від 07 жовтня 2014 року, які були досліджені та оцінені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Як убачається зі змісту вироку ОСОБА_1, в судовому засіданні не вказувала про те, що вдарила ОСОБА_5 у стані сильного душевного хвилювання.

Сукупність указаних доказів дали суду обґрунтовані підстави визнати, що ОСОБА_1 завдала потерпілому умисних тяжких тілесних ушкоджень, від яких останній помер і кваліфікувати її дії за ч. 2 ст. 121 КК.

Відповідно до ст. 65 КК при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_1 покарання місцевий суд достатньою мірою врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до ст. 12 КК відноситься до категорії тяжких, обставини та спосіб його вчинення, дані про особу винуватої, яка раніше судима за аналогічний злочин, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, обставину, що пом'якшує покарання - активне сприяння розкриттю злочину, а також обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння.

За таких обставин місцевий суд обґрунтовано призначив ОСОБА_1 покарання в межах санкції статті, за якою її засуджено, в умовах ізоляції її від суспільства. Підстав вважати таке покарання явно несправедливим унаслідок суворості не вбачається.

Призначене засудженій покарання є справедливим, необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. Підстав для пом'якшення призначеного покарання колегія суддів не вбачає.

Поряд із цим, доводи, на які у касаційній скарзі покликається захисник, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Апеляційний суд у межах своїх повноважень та в порядку, визначеному ст. 404 КПК , доводи апеляційної скарги захисника розглянув у повному обсязі, визнав їх безпідставними, навівши в ухвалі відповідні мотиви, і дійшов висновку про залишення вироку місцевого суду без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б безумовними підставами для скасування судових рішень, не встановлено.

Отже, обґрунтування касаційної скарги захисника не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а із касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника засудженої ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на вирок Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 30 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 14 квітня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11