Справа № 705/6683/14-к
У Х В А Л А
07 листопада 2014 року Уманський міськрайонний суд
Черкаської області
в складі: головуючого - слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані справу за скаргою ОСОБА_3 на рішення, дії, бездіяльність органу досудового розслідування, -
Крім того, вилучили в нього ТЗ та свідоцтво про його реєстрацію, при цьому ніякого документу на підтвердження даного вилучення не надали.
22.10.2014 року ним слідчому ОСОБА_4 було надано клопотання про надання документів, що стосуються вилучення його ТЗ та 27.10.2014 року в черговій частині МВ УМВС було отримано копії документів, а саме протоколу огляду місця події від 22.09.2014 року та постанови про визнання речових доказів та передачі їх на збереження. Згідно вищевказаної постанови, його ТЗ визнано речовим доказом виходячи з показів потерпілого, який вказав, що автомобіль яким він володів має схожі ознаки з автомобілем який скоїв крадіжку його причепа, однак доказів цього факту не було надано.
Вважає дії слідчого Уманського МВ УМВС України неправомірними, постанову незаконною, тому просив суд її скасувати та повернути йому його автомобіль.
В судовому засіданні скаржник подану скаргу підтримав в повному обсязі, просив її задоволити.
Слідчий Уманського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу не визнав та пояснив, що автомобіль скаржника був затриманий правомірно та правомірно визнаний речовим доказом оскільки він має безліч спільних ознак з автомобілем зображеним на відеозаписі з місця вчинення кримінального правопорушення тому просив відмовити в задоволенні скарги.
Дослідивши матеріали скарги, вислухавши пояснення скаржника, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ст. 303 ч.1 п.1 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого прокурора: у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.
Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст.160-166, 170-174 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто затримав особу в порядку, передбаченому ст. ст. 207, 208 цього кодексу. Кожна особа, яка здійснила законне затримання, зобов`язана одночасно із доставленням затриманої особи до слідчого, прокурора, іншої уповноваженої особи передати їй тимчасово вилучене майно. Факт передання тимчасово вилученого майна засвідчується протоколом.
Доказів, що дана вимога закону при затриманні транспортного засобу була виконана, суду не надано.
Ст. 171 ч.1 КПК України встановлює, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Таке клопотання повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.
Клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду.
Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Статтею 169 КПК України закріплений вичерпний перелік випадків, коли тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене. Так, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено у випадку, передбаченому ч. 6 ст. 173 КПК України. Зі змісту ч. 6 ст. 173 КПК України вбачається, що за відсутності клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, яке слідчий суддя розглядає не пізніше сімдесяти двох годин із дня надходження до суду, майно повертається особі, у якої його було вилучено.
Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно вимог ст. 171 ч.5 КПК України клопотання про арешт майна станом на 07.11.2014 року до суду не подано, що підтверджується довідкою Уманського міськрайонного суду Черкаської області, таким чином, суд приходить до висновку, що слідчим Уманського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_4 вимоги ст. 171 ч.5 КПК України не виконанні, у зв`язку з чим його дії, що полягають в не поверненні тимчасово вилученого майна в строк, передбачений чинним законодавством на підставі вимог ст. 169 КПК України є неправомірними і за вказаних обставин слід частково скасувати постанову слідчого СВ Уманського МВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_4 від 23 вересня 2014 року про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання в частині передачі автомобіля на територію Уманського МВ УМВС України в Черкаській області та зобов`язати слідчого повернути ОСОБА_3 вилучене майно автомобіль «ВАЗ» 2103, д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на даний автомобіль.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 160-166, 170-174, 303, 306-307 КПК України, суд,

Скаргу задоволити частково.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя