АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/5828/14-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/483/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

розглянула у закритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 01 вересня 2015 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , прокурора у кримінальному провадженні №0004804 на вирок Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в місті Кривому Розі, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,що проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України з призначенням покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу залишено у вигляді тримання під вартою.

Строк покарання обчислювати з 4 липня 2014 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 367 гривень 65 копійок і моральну шкоду в розмірі 50000 гривень, а всього стягнуто на її користь 50367 (п`ятдесят тисяч триста шістдесят сім) гривень 65 копійок.

Учасники судового провадження:
прокурор- ОСОБА_9

обвинувачений - ОСОБА_6

захисник обвинуваченого - ОСОБА_7 -

потерпіла - ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційних скаргах:
Обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 , просить скасувати вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2015року, відносно засудженого ОСОБА_6 за ч.1 ст.153 КК України на чотири роки позбавлення волі і направити кримінальну справу на новий розгляду суд 1-ї інстанції Центрально -Міський районний суд м. Кривого Рогу.

Прокурор просить,вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від

16 червня 2015року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінити у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону: у вступній частині вироку зазначити номер кримінального провадження - № 0004804;- у резолютивній частині вироку зазначити: Речовий доказ - труси потерпілої ОСОБА_8 , зразки крові та слини підозрюваного ОСОБА_6 ,зразки крові та слини потерпілої ОСОБА_8 залишити при матеріалах кримінального провадження. Речовий доказ - джинсові штани синього кольору, панчохи тілесного кольору, куртку білого кольору повернути потерпілій ОСОБА_8 - в резолютивній частині вироку зазначити порядок отримання копії вироку В іншій частині вирок залишити без змін.

Вироком суду встановлено,що 12 жовтня 2013 року приблизно о 22.00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом із ОСОБА_10 на автомобілі Газель державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_11 рухався по кільцевій дорозі в Жовтневому районі міста Кривого Рогу. ОСОБА_6 через вікно автомобіля побачив на узбіччі дороги раніше незнайому йому ОСОБА_8 , яка йшла на зупинку громадського транспорту. Вирішивши, що ОСОБА_8 надає послуги інтимного характеру, ОСОБА_6 попросив ОСОБА_11 зупинити автомобіль. Коли автомобіль зупинився, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_8 та запропонував задовольнити його сексуальні потреби. Отримавши відмову, ОСОБА_6 , долаючи опір ОСОБА_8 , умисно наніс їй удар кулаком в обличчя та, погрожуючи подальшим застосуванням насильства, подолавши таким чином волю потерпілої до опору, вимусив її сісти в автомобіль, в якому вони приїхали до частково зруйнованого будинку АДРЕСА_2 . Знаходячись за вказаною адресою, ОСОБА_6 з метою насильницького адоволення статевої пристрасті неприродним шляхом, відвів ОСОБА_8 , яка значно поступалася йому в фізичній силі, за будівлю, де погрожуючи застосуванням фізичного насильства, вступив з нею у неприродний орогенітальний та аногенітальний контакти.

В обгрунтування апеляційних скарг:

Обвинувачений ОСОБА_6 , посилається на те що, на його думку, висновки суду про доведеність його вини у вчиненні злочину не відповідають фактичним обставинам справи, вирок суду ухвалений з порушенням діючого законодавства,а кримінальне провадження сфальсифікована працівниками міліції. В обґрунтування, в числі інших підстав, посилається на те, що ескпертиза потерпілої проведена лиши через 9 днів після дати насилля над потерпілою ОСОБА_12 , експерт конкретно не може зазначити число нанесення та локалізацію виявленних у потерпілої ушкодженнь, згідно екпертізи, незрозуміло яка у них локалізація, хто їх завдав і в який період. Експерт не зміг чітко відповісти що стосується анальних пошкоджень. Екпертіза проводилася через 10 місяців, після зазначеної потерпілою події, дана експертиза сфальсифікована і не відповідає фактичним обставинам справи. Необгрунтовано відмовлено в проведенні генотіпоскопічної експертизи, в витребуванні відеозапису МакДональз- АДРЕСА_3 ,де потерпіла знаходилась у людному місці, їла ,пила напій кока- колу та посміхалась, отримала від нього гроші та поїхала додому.. Також стверджує що потерпіла за своєю ініціативою перебувала в його компанії. На досудовому слідстві під психологічним та моральним тиском з боку працівників міліції, були отримані докази(біоголічні зразки), праціники міліїї Центрально- Міського РВ з нього та водія вимагали гроші, ОСОБА_13 продавав авто ,віддав гроші оперативникам і у суді повинен був надати покази проти нього. Окрім цього на думку обвинувааченого покази ОСОБА_14 надані в судомому засіданні не відповідать дійсноті. А також в матеріалах справи відсутні буть які докази перебування його у алькогольному стані так як експертиза не проводилась.

Захисник ОСОБА_7 в обгрунтування зазачає,що на досудовому і в судовому слідстві ОСОБА_6 винним себе не визнавав, оскільки вказаного злочину він не скоював. За висновками судово-імулогичної експертизи №40 від22.07.2014року не дано беззаперечний висновок, що ОСОБА_6 , скоїв злочин. Клопотання про призначення Генотипоскопічної експертизи, котра могла довести про невинуватість його підзахисного не розглянуто ,суд не прийняв процесуальне рішення про задоволення клопотання або вмотивоване його відмовлення, не були з ясовані обставини що мають істотне значення для ухвалення законного та обґрунтованого рішен Таким чином, суд першої інстанції порушив право обвинуваченого на захист від пред явленого обвинувачення. Також звертає увагу, на те ,що при розгляді даної справи у суді 1-ї інстанції, свідки не давали пояснень що бачили, як ОСОБА_6 задовольняв статеву пристрасть неприродним способом. Всі свідчення свідків мали загальний характер, і не доводять вину засудженого. Суд обмірковуючи питання про призначення покарання, зазначив що ОСОБА_6 , скоїв злочин у стані алкогольного сп яніння ,але ніяких документів, експертиз ,які би свідчили цей факт в кримінальній справі немає

Прокурор,посилається на те, що суд в порушення КПК України в резолютивній частині вироку не зазначив рішення щодо речових доказів:трусів потерпілої ОСОБА_8 , зразків крові та слини підозрюваного ОСОБА_6 ,та потерпілої ОСОБА_8 , трусів фіолетового кольору, джинсових штанів синього кольору, панчохів тілесного кольору, куртки білого кольору, які перебувають на зберіганні в камері схову Центрально-Міського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Крім того, в порушення вимог КПК України суд в резолютивній частині вироку взагалі не зазначив порядок отримання його копій учасниками судового розгляду, та у його вступній частині не вказав номер кримінального провадження.

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження подані не були.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді провадження обвинувачений підтримавши свою апеляційну скаргу ,вказав , що стосовно нього не застосовували недозволені методи ведення слідства ,відмовився від проведення будь-якої перевірки, вказавши що ніякої перевірки призначати і проводити не слід , він вважає , що на підставі інших доводів викладених ним і захисником у апеляціях треба справу повернути знову до суду першої інстанції , скасувавши вирок ; захисник підтримав свою апеляційну скаргу і апеляцію обвинуваченого у об`ємі , що підтримав обвинувачений , просить задовольнити їх апеляції ,вирок суду першої інстанції скасувати на підставах зазначених в апеляційних скаргах і справу направити знову до суду першої інстанції, проти апеляційної скарги прокурора не заперечували кожний окремо;прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, підтримав апеляцію прокурора у кримінальному провадженні, прохав колегію суддів задовольнити її в повному обсязі вирок змінити,зазначити номер кримінального провадження, вирішити долю речових доказівта порядок отримання копій вироку, заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, просив колегію суддів залишити їх апеляційні скарги без задоволення.В судовому засіданні при апеляційному розгляді потерпіла підтримала апеляційну скаргу прокурора , просила її задовольнити, заперечувала проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, вказала на те , що відносно неї був скоєний злочин саме обвинуваченим, котрого вона до цього не знала , вона його не оговорює , вона чітко його впізнала , завжди казала правду стосовно скоєного злочину,обвинувачений каже неправду, ніяких грошей вона не отримувала .
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, учасників судового провадження,перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ,не підлягають задоволенню виходячи з наступного.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є вирок, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що висновки суду про винність обвинуваченого ОСОБА_6 в насильницькому задоволенні статевої пристрасті неприродним шляхом за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам провадження, підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд належно дослідив і правильно оцінив.
Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 в кримінальному правопорушенні, за яе його засуджено, грунтується на зібраних у справі доказах, які всебічно перевірені в судовому засіданні і яким суд дав належну оцінку відповідно до вимог ст.94 КПК України.
Проявів упередженості щодо ОСОБА_6 з боку органів досудового розслідування і суду вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено .
Та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та його захисником в апеляційних скаргах , не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду.
Тому доводи в скарзі обвинуваченого та його захисника щодо неправильної оцінки доказів судом у вироку , на упередженість суду нічим не підтверджені і є безпідставними.
Так, в основу вироку суд обґрунтовано поклав покази потерпілої ОСОБА_12 , свідків та письмові докази.
Потерпіла ОСОБА_8 суду першої інстанціїї пояснила, що 12 жовтня 2013 року приблизно о 21 годині посварилася зі своїм хлопцем ОСОБА_15 та по об`їзній дорозі пішла пішки на станцію швидкісного трамваю «Мікрорайон Індустріальний». Біля неї зупинився автомобіль «Газель», з якого вийшов підсудний і вдарив її долоню по обличчю. Від удару вона впала на коліна і стала прохати підсудного не бити її. Підсудний сказав, що вона схожа на дівчину, що вкрала барсетку у його товариша і в цьому потрібно розібратися. Після цього підсудний затягнув її в автомобіль, де знаходилося ще двоє чоловіків. Після першого удару вона була перелякана і опору не оказувала. Автомобіль поїхав. Підсудний всю дорогу кричав, що притягне її до відповідальності за крадіжку, казав, що він є працівником міліції. Автомобіль привіз їх на ОСОБА_16 до частково зруйнованого будинку АДРЕСА_2 . Підсудний вийшов із автомобіля, але через кілька хвилин повернувся і силою витягнув її із автомобіля, відвів за будинок, де наказав знімати одяг, але вона відмовилася. Підсудний почав погрожувати їй насильством, приказав стати на коліна. Боячись за своє життя, вона роздяглася. Підсудний, погрожуючи застосуванням насильства, змусив її задовольнити його полову пристрасть оральним шляхом. Потім зґвалтував її анальним шляхом, потім знов оральним. Весь цей час він погрожував їй, і погрози вона сприймала реально, боялася за своє життя. Потім її привезли в Центрально-Міський район, де висадили. Вона взяла таксі і поїхала на мкр. Індустріальний, де підсудний насильно посадив її до машини, оскільки, коли він саджав її в машину, вона загубила свій мобільний телефон. Вона знайшла телефон і подзвонила своїй знайомій, якій все розповила. Наступного дня вона звернулася із заявою до міліції. Вона запам`ятала номер машини, обличчя підсудного та інших осіб, що були в машині та біля домоволодіння, куди її привезли.

У суді апеляційної інстанції потерпіла повністю підтвердила свої покази дані у суді першої інстанції , вказавши , що до скоєння злочину проти неї вона не була знайома з обвинуваченим , у неї немає ніяких підстав його оговорювати , вона його чітко впізнала

У суді апеляційної інстанції обвинувачений вказав , що зі свідками ОСОБА_17 . ОСОБА_11 він знайомий, у хороших стосунках, з ОСОБА_17 приятелював.

Свідок ОСОБА_17 з яким обвинувачений був знайомий, приятелював і мав хороші стосунки вказав у суді першої інстанції, що знає ОСОБА_18 біля 15 років. Він, свідок, прописаний, але не проживає в будинку АДРЕСА_2 , оскільки будинок напівзруйнований. 12 жовтня 2014 року приблизно о 22 годині він прийшов до будинку, щоб протопити піч. Приблизно о 23 годині до будинку під`їхав автомобіль «Газель», в якому були підсудний, ОСОБА_19 , ОСОБА_20 і потерпіла. Підсудний кричав на потерпілу і та була перелякана. Він, свідок зайшов в будинок, туди ж погрітися зайшов ОСОБА_19 . Безсмольний сказав, що хоче їхати. Безсмольний і підсудний поїхали, а через деякий час повернулися і сказали, що відвезли дівчину. Наступного дня він зустрів ОСОБА_21 , який працює в міліції, і той сказав йому, що в його, свідка, дворі ОСОБА_18 зґвалтував дівчину.

Свідок ОСОБА_11 з яким обвинувачений був знайомий, мав хороші стосунки, допитаний судом 1 інстанції ,вказав, що з ОСОБА_6 він знайомий кілька років, відносини між ними добрі. Ввечері 12 жовтня 2013 року ОСОБА_6 подзвонив йому і попросив приїхати на вул. Харитонова і забрати його. Він приїхав і забрав ОСОБА_6 , який був з незнайомим йому, свідку, чоловіком. В машині ОСОБА_6 сказав, щоб він, свідок, їхав на об`їзну, де він, ОСОБА_6 , бажає взяти дівчину легкої поведінки. Вони поїхали по об`їзній дорозі. В районі КЦРЗ побачили дівчину, яка йшла по дорозі. Він, свідок, зупинів машину, а ОСОБА_6 вийшов із автомобіля і пішов до дівчини. Він, свідок, почав розвертати автомобіль і не бачив, що відбувалося в цей час між дівчиною і ОСОБА_18 . Коли він розвернув автомобіль, ОСОБА_18 і дівчина сіли в нього. По дорозі дівчина пояснювала ОСОБА_18 , що не є повією, на дорогу потрапила випадково, просила відпустити її. ОСОБА_18 казав, що вже користався її послугами, і вона вкрала в нього барсетку. Дівчина продовжувала пояснювати, що це була не вона, але ОСОБА_6 стояв на своєму. Вони приїхали до дому АДРЕСА_2 , де вийшли з машини. ОСОБА_6 хотів завести дівчину в дім, але господар будинку ОСОБА_22 не дав на це згоди і ОСОБА_18 взяв дівчину за руку і повів за дім. Їх не було кілька хвилин, і він, свідок, вирішив їхати додому, покликав ОСОБА_18 , але той не відізвався. Тоді він зайшов за дім і побачив, що дівчина нагнулася і між ОСОБА_18 і нею відбувається половий акт. Він сказав, що буде їхати додому, але ОСОБА_18 ніяким чином на це не відреагував. Він пішов до машини. Через кілька хвилин із-за будинку вийшов ОСОБА_18 та дівчина, яка плювалася та попросила води. Він відвіз всіх до ОСОБА_23 , вийшов і пішов за покупками. ОСОБА_18 і дівчина залишалися біля машини. Коли він повернувся дівчина була заплакана. ОСОБА_18 взяв її за руку і повів через дорогу. Повернувшись, сказав, що дав їй гроші і відпустив. Через кілька днів він, свідок, узнав, що ОСОБА_18 зібрав свої речи і пішов з дому. ОСОБА_18 дзвонив йому і просив знайти гроші, щоб заплатити потерпілій, щоб та забрала заяву

ОСОБА_24 потерпілої про те , що вона випадково опинилася 12 10 2013 року сама вночі на об`їзній дорозі підтвердив у судовому засіданні допитаний у якості свідка ОСОБА_15 .

Судом враховано , досліджено , піддано аналізу і письмові докази по справі.

Так судом зроблено висновок про те , що під час одночасного допиту, який відбувався 21 липня 2014 року свідок ОСОБА_11 давав такі саме показання,як і в суді першої інстанції, в той час як ОСОБА_6 від дачі показань відмовився (т1а.с. 149-150) як під час досудового так і під час судового слідства .

Відмовився обвинувачений давати показання також під час одночасного допиту з ОСОБА_8 ( т.1 а.с.120), після того, як вона із шести пред`явлених осіб впізнала обвинуваченого в ході впізнання (т.1 а.с. 112-119).

Враховуючи вище зазначене необґрунтованим є наведене в апеляційних скаргах твердження про неповноту, однобічність та необ`єктивність досудового і судового слідства.

Крім того, судом належним чином було досліджено висновоксудово-медичної експертизи де вказано, що у потерпілої малися тілесні пошкодження у вигляді крововиливу язика та синця лівої гомілки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою травмуючи поверхнею, якими могли бути як озброєна, так і неозброєна рука, взута нога, або любий предмет з такими же властивостями, або при ударі об такі ж предмети. Давність виявлених ушкоджень може відповідати 12.10.2013 року. У потерпілої також виявлено садно в області анального каналу, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень та виникло від дії тупого твердого предмета, яким міг бути напружений статевий член при введенні останнього в задньо-прохідний отвір. Давність виявленого ушкодження може відповідати 12.10.2013 року (т.1, кп. 29-39).Згідно висновку експерта №40 у сліді на трусах , що належать потерпілій знайдена сперма яка може походити від ОСОБА_6 (т.1 а.с. 140-143)

Тому як сам факт наявності вказаних ушкоджень так і заключення експерта №40 разом з іншими вище вказаними доказами спростовує версію обвинуваченого про його непричетність до скоєння вказаного злочину.
Судом досліджено всі обставини справи: допитано потерпілу, свідків, досліджені письмові докази, що підтверджено матеріалами кримінального провадження, журналом судових засідань і звукозаписом судових засідань, що міститься на технічному засобі фіксування судового провадження і в свою чергу спростовує посилання обвинуваченого і захисту на те, що судом покладено в основу вироку показання потерпілої і свідків які вони давали під час досудового слідства .

На думку колегії суддів, сукупності викладених у вироку доказів достатньо для того, щоб зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_6 , у скоєнні злочиу передбаченого ч.1 ст. 153КК України, незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини та відмову від дачі показань на підстаіві ст.63 Конституції України, як під час досудового слідства так і в суді .

Докази, які б викликали сумнів в об`єктивності показань допитаних в суді свідків, потерпілої відсутні.

Натомість, докази, зібрані по кримінальному провадженню, є достовірними, допустимими і достатніми.

Ніяких даних про те, що вони здобуті незаконним шляхом або сфальсифіковані, на що вказують в апеляційних скаргах обвинувачений та захисник - немає .Свідки давали покази під присягою

З огляду на те, що вивченням матеріалів провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин кримінального провадження, колегія суддів не находить підстав вважати, що в даному кримінальному провадженні допущена суттєва неповнота судового розгляду, яка викликає необхідність скасування вироку.

Отже, сукупність цих та інших наведених у вироку доказів, яким суд дав правильну оцінку, переконливо свідчить про те, що ОСОБА_6 застосувавши фізичну силу щодо потерпілої ОСОБА_8 задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом

Суд дійшов такого висновку, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння і правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч ч.1 ст.153 КК України задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини , вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведена сукупністю зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказів.
Стосовно посилання захисника на те , що судом не вирішене питання по призначенню генотипоскопічної експертизи, то ці твердження спростовується журналом судових засідань і звукозаписом судових засідань, що міститься на технічному засобі фіксування судового провадження , де після ознайомлення захисника з матеріалами справи останній не наполягав на її проведенні .Твердження обвинуваченого про те , що суд не задовольнив клопотання про витребування відеозапису МакДональз- АДРЕСА_3 спросовується матеріалами кримінального провадження (т.2 а кпр89) . Відповідь про відсутність запису була наголошена у судовому засіданні
Одночасно колегія суддів звертає увагу на те , що під час закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами у суді першої інстанції клопотань заявлено не було,не було заявлене клопотань під час слухання справи у суді апеляційної інстанції у тому числі і стосовно експертизи .
Згідно ст.. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, натомість на підставі сукупності досліджених доказів суд першої інстанції обґрунтовано зробив висновок про доведеність вини ОСОБА_6 в кримінальному правопорушенні, за яке його засуджено, вирок суду грунтується на зібраних у справі доказах, які всебічно перевірені в судовому засіданні і яким суд дав належну оцінку відповідно до вимог ст.94 КПК України.
За таких обставин вважати, що ОСОБА_6 необгрунтовано засуджено за вказані злочинні дії- немає підстав.

Доводи в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 на допущене в провадженні порушення. права ОСОБА_6 на захист не обґрунтовані , не знайшли свого підтвердження і спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кожна процесуальна дія, проведена під час досудового слідства, вчинювалась за присутності призначеного обвинуваченому захисника, що підтверджується особистими підписами як захисника ОСОБА_25 , так і захисника ОСОБА_7 на процесуальних документах, під час судового провадження у обвинуваченого також був захисник- ОСОБА_7 .
При допиті потерпілої ,свідків, дослідженні доказів, учасникам судового провадження у тому числі обвинуваченому , захиснику було надано достатньо часу і можливості для з`ясування всіх обставин і для постановки всіх питань, це підтверджено як журналом судових засідань, так і звукозаписом судових засідань, що міститься на технічному засобі фіксування судового провадження, що в свою чергу знову спростовує посилання обвинуваченого і захисника на неповноту судового слідства і на порушення права на захист .Тому не можна погодитися з твердженням захисника про те, що в кримінальному провадженні було порушено право ОСОБА_6 на захист.

. Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу того, що під час досудового слідства застосовували недозволені методи ведення слідства з боку працівників міліції,то обвинувачений у судовому засіданні під час розгляду справи у апеляційному суді вказав , що стосовно нього не застосовували недозволені методи ведення слідства ,відмовився від проведення будьякої перевірки, вказавши що ніякої перевірки призначати і проводити не слід, крім цього колегія суддів звертає увагу на те, що при перевірці матеріалів кримінального провадження, обвинувачений жодного разу не заявляв та не подавав до суду першої інстанції заяв або клопотань про проведення службової перевірки з цього приводу, в суді апеляційної інстанції обвинувачений не зміг пояснити яким чином та хто з працівників міліції здійснював психологічний тиск і відповідне клопотання про призначення та проведення службової перевірки не заявляв.
Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого. на те , що судом першої інстанції були порушені вимоги кримінального процесуального законодавства при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що, на його думку, є підставою для скасування вироку суду , слід визнати безпідставними.
Зазначені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 порушення не можна визнати істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, передбаченими ст.412 КПК України , які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законний і обґрунтований вирок у даному кримінальному провадженні.
Доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 що судом необґрунтовано вказано у вироку обтяжуючу обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння спростовуються матеріалами кримінальноо провадження.
При вивченні матеріалів кримінального провадження, згідно вироку суду першої інстанції, колегією суддів встановлено, що даний факт підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_17 якого було допитано у суді під присягою і який вказав , що ОСОБА_26 ОСОБА_27 не заперечував цієї обставини і питань з цього приводу свідкові не надавав.
Крім того , колегія суддів звертає увагу на те , що ОСОБА_28 було затримано тільки 04 липня 2014 року. Враховуючи такі обставини судом обгтунтовано визнано обставиною, що обтяжує покарання, згідно ст.67 КК України- вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння .
Колегія суддів звертає увагу на те , що ні з боку захисту, ні з боку обвинуваченого не було надано додаткових доказів, не було заявлено обгрунтованих клопотань про необхідність дослідження додаткових доказів як у суді першої інстанції, так і не надходило обгрунтованих клопотань про дослідження доказів у суді апеляційної інстанції.

Як витікає з вимог ст.65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено згідно з вимогами ст.ст ст..50,65 КК України.
Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції у повній мірі врахував суспільну небезпечність скоєного злочину, тяжкість вчиненого обвинуваченими злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості , характеристику особистості обвинуваченого,який раніше злочинів не вчиняв, задовільно характеризується за місцем мешкання,на обліках не стоїть (т.1 а.с.74-84), але скоїв злочин у стані алкогольного сп`яніння, що суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання, врахував суд положення ст.. 66, 67 КК України і з урахуванням вказаного призначив покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті, але не на максимальний строк у відповідності до КК України.

Відповідно до положень ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Колегія суддів вважає , що призначене обвинуваченому покарання є необхідним та достатнім для виправлення та попередження нових злочинів і не може бути визнане таким, що за своїм видом чи розміром є явно несправедливим.
Щодо апеляційної скарги прокурора ,то з доводами апеляційної скарги прокурора щодо необхідності зазначення у вироку номеру кримінального провадження та вирішення долі речових доказів, порядку надання копії вироку суду, колегія суддів погоджується.
Так, згідно ст. 374 КПК України у вступній частині вироку має бути зазначений зокрема номер кримінального провадження. Всупереч вимогам вищезазначеної норми КПК України суд першої інстанції у вступній частині вироку такі відомості не зазначив,
Крім того, у відповідності до ч. 9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Згідно ч.4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині обвинувального вироку зазначаються серед інших і рішення щодо речових доказів і документів.
З матеріалів кримінального провадження убачається, рішення щодо речових доказів, які постановою слідчого СВ Центрально-Міського РВ КМУ ГУ МВС України в Дніпропетровські області від 05.11.2013 року, та 22.07.2014 року визнані такими та перебувають на зберіганні в камері схову Центрально-Міського РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області судом першої інстанції в порядку ст. 100 КПК України не вирішено.

Окрім цього, відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України, копія вироку після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, негайно, про що, у відповідності до п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, зазначається у резолютивній частині вироку, що теж не виконано судом.
Вище перераховане є порушенням процесуального закону та підлягає виправленню шляхом зміни вироку на підставі ст. 408 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при досудовому розслідуванні кримінального провадження та під час його розгляду в суді першої інстанції, які б призводили до скасування вироку, перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 408,419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення, апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.
Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 червня 2015 року відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 153 КК України змінити.
У його вступній частині зазначити номер кримінального провадження, у межах якого він був ухвалений - № 0004804
У резолютивній частині вироку зазначити :
Речові докази - труси потерпілої ОСОБА_8 , зразки крові та слини підозрюваного ОСОБА_6 , зразки крові та слини потерпілої ОСОБА_8 які знаходяться у камері схову Центрально-Міського РВ КМУ ГУМВС України у Дніпропетровські області залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази - джинсові штани синього кольору, панчохи тілесного кольору, куртку білого кольору які знаходяться у камері схову Центрально-Міського РВ КМУ ГУМВС України у Дніпропетровські області -повернути потерпілій ОСОБА_8 .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
У решті вирок вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 16 червня 2015 року відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 153 КК України залишити без змін.
Запобіжний захід ОСОБА_6 -тримання під ватрою - залишити без змін.
Ухвала вступає в законну силу негайно з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3