пр. № 1-кс/759/3952/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2015 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Святошинського району м. Києва ОСОБА_3 , розглянувши скаргу потерпілого ОСОБА_4 на постанову слідчого слідчого відділу Святошшинського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 07.02.2015 року по кримінальному провадженню № 0001451 за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України, відомості про яке внесені від 16.02.2015 року,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження за № 0001451 від 07.02.2015 року, обґрунтовуючи її тим, що така є незаконною, передчасною, оскільки досудовим розслідуванням не вжито всіх заходів для повного та об`єктивного розслідування, у зв`язку з чим просить її скасувати.
Вказану постанову отримано скаржником лише 07.09.2015 року, тому скаргу подано в межах строків передбачених ст. 304 КПК України.
В судовому засіданні прокурор проти задоволення такої скарги та скасування постанови не заперечив. Суду пояснив, що оскільки він не є старшим групи прокурорів по даному кримінальному провадженню, тому причини з яких останню не було скасовано згідно з ч. 5 ст. 284 КПК України у зв`язку з її незаконністю та необґрунтованістю йому невідомі.
Заявник до суду не з`явився, просив розглядати скаргу за його відсутності, підтримуючи її у повному обсязі.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та поданої скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Зі змісту ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження закривається в силу наявності обставин, які його виключають, та чіткий перелік яких міститься в даній статті.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
Згідно із ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Так, із наданих доказів вбачається, що 16.02.2015 року до ЄРДР були внесені дані про кримінальне правопорушення за заявою потерпілого ОСОБА_4 про шахрайське зняття з його особистого банківського рахунку коштів у сумі 24 000 гривень.
07.02.2015 року слідчим слідчого відділу Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 винесено постанову про закриття вказаного провадження у зв`язку з неможливістю встановити особу, яка вчинила даний злочин та відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. В судовому засіданні прокурор повідомив, що в постанові міститься описка стосовно дати її ухвалення, а саме: «07 лютого 2015 року», оскільки згідно відомостей ЄРДР постанову про закриття кримінального провадження прийнято не 07 лютого 2015 року, а 07 квітня 2015 року. Тому посилання скаржника на незаконність постанови саме з мотивів її прийняття до внесення відомостей про дане кримінальне правопорушення до ЄРДР є необґрунтованими.
Є обгрунтованим посилання скаржника на те, що після закриття такого кримінального провадження фактично 07 квітня 2015 року, слідчий на письмовий запит ОСОБА_4 повідомляла останнього листом від 28.08.2015 року, тобто після закриття провадження, про те, що досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню триває, що також оцінюється слідчим суддею відповідним чином.
Крім того, рідставою закриття кримінального провадження зазначено неможливість встановлення особи, що вчинила даний злочин та відсутність доказів щодо заволодіння шахрайським шляхом чужого майна. В той час, такі доводи слідчого не відповідають матеріалам кримінального провадження, є необґрунтованими, досудове розслідування проведене слідчим по вказаній справі в об`ємі недостатньому для такого висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального правопорушення, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Посилаючись в постанові на відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, слідчий не зазначає на основі яких обставин він прийшов до таких висновків та жодним чином не обґрунтовує мотиви прийняття такого рішення. Відсутність фактичних доказів щодо заволодіння чужих коштів шахрайським способом зумовлена бездіяльністю органу, що здійснює досудове розслідування. З метою встановлення фактичних обставин справи слідчим не було здійснено належних слідчих дій, що передбачені кримінальним процесуальним законодавством та оперативно-розшукових заходів. З отриманої довідки у ПАТ КБ «ПриватБанк» від 16.02.2015 року № 1638162 відносно банківської картки НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4 , дійсно вбачається, що 05.01.2015 року з його картки було здійснено пересилання грошових коштів в сумі 23 240, 00 грн. З урахуванням комісії в розмірі 929,60 грн., загальна сума на яку було знято кошти з його картки становить 24 169, 60 грн. Більш того, з даної довідки вбачається, що дану суму було знято в межах встановленого ПАТ КБ «ПриватБанк» для даного рахунку кредитного ліміту, тобто фактично ці кошти взято в кредит під відсотки.
Крім того, ст. 284 КПК України, яка встановлює підстави та порядок закриття кримінального провадження не передбачає такої підстави як неможливість встановлення особи, яка скоїла злочин.
Згідно ч. 2 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути: про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити дію; відмову у задоволенні скарги.
Оцінивши зібрані по справі докази слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню, оскільки слідчий, не вжив усі необхідні заходи для з`ясування обставин, які дали йому підстави для винесення оскаржуваної постанови, неповно та упереджено досліджено обставини кримінального провадження, не виявлені всі обставини, що викривають та виправдовують винних осіб, не надано їм належну правову оцінку та не забезпечено прийняття законного і неупередженого процесуального рішення, тому постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
Постанову слідчого слідчого відділу Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 07.02.2015 (07.04.2015 ) року про закриття кримінального провадження за № 0001451 від 16.02.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя