АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/3425/15-к Номер провадження 11-кп/786/781/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участі
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Полтаві провадження відносно ОСОБА_8 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 18.09.2015 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою засудженому ОСОБА_8 відмовлено у задоволені клопотання його про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Як вбачається з матеріалів провадження, відмовляючи засудженому у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення, суд врахував, що ОСОБА_8 має 50 стягнень, з яких 18 стягнень накладено правами начальника установи, та 3 рази поміщався до ДІЗО, і лише за останній рік поведінка засудженого суттєво покращилася, він має 4 заохочення.
Крім того, судом взято до уваги, що з матеріалів особової справи вбачається, що засуджений змінив свою поведінку в позитивний бік лише після відмови 04 січня 2013 року адміністрації установи виконання покарання вносити відносно нього подання до суду щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
Проаналізувавши поведінку засудженого протягом усього періоду відбування покарання та враховуючи кількість і характер дисциплінарних стягнень, суд прийшов до висновку, що таку поведінку засудженого сумлінною визнати не можна, а наявність чотирьох заохочень ще не свідчить, що засуджений довів своє виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та звільнити його від відбування призначеного покарання умовно - достроково.
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що суд не взяв до уваги те, що він на даний час свідомо дотримується вимог режиму утримання, за період відбування покарання закінчив середню вечірню школу, отримавши повну середню освіту, за добросовісне ставлення до навчання має похвальну грамоту, підтримує стосунки з засудженими, які характеризуються позитивно, подає позитивний приклад іншим засудженим, сумлінно ставиться до праці, бережно ставиться до обладнання та пожежної безпеки, приймає активну участь у безоплатних роботах по благоустрою установи де відбуває покарання, а тому вважає що на даний час довів своє виправлення і має право на умовно дострокове звільнення.
Інші учасники провадження ухвалу суду не оскаржили.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, засудженого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу, заперечення проти її задоволення прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дослідивши матеріали провадження та особової справи засудженого, перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла до таких висновків.
За змістом ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. До осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів провадження та особової справи засудженого, вироком Оржицького районного суду Полтавської області від 17.05.2006 року ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.115, ч.1 ст.309, 70 КК України на одинадцять років позбавлення волі. Початок покарання з 19.08.2005 року.

25.08.2015 року засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення посилаючись на те, що він відбув ѕ строку призначеного судом покарання, переглянув свою поведінку, всі накладені на нього стягнення погашені у встановленому Законом порядку, має заохочення до добросовісну працю.

Дослідивши надані матеріали особової справи, заслухавши засудженого та представника ПВК-64 суд встановив, що засуджений ОСОБА_8 за час відбування покарання характеризується нестабільною поведінкою, за порушення режиму утримання та розпорядку дня має 50 стягнень, які на даний час погашені та зняті в установленому законом порядку, з них 17 стягнень накладені правами начальника установи, в томі числі засуджений тричі поміщався до ДІЗО. В той же час, ОСОБА_8 має 4 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. 22.11.2014 року дана оцінка ступеню виправлення засудженого «стає на шлях виправлення».

Пославшись на вище викладене, а також на пояснення в судовому засіданні представника ПВК-64, який вважає, що засуджений не довів свого виправлення, суд дійшов до правильного висновку, що з урахуванням характеру та кількості дисциплінарних стягнень, а також незначного часу позитивних змін в поведінці засудженого, його поведінку не можна вважати сумлінною, а самого засудженого - таким, що довів своє виправлення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та з урахуванням даних, які містяться в особовій справі засудженого щодо його поведінки та ставлення до праці протягом всього часу відбування покарання - вважає непереконливими доводи апеляційної скарги засудженого щодо його виправлення та не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ч.2 ст.376,ст.ст.404,407,418 КПК України колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Полтави від 18.09.2015 щодо нього без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
С У Д Д І :
ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11