ун. № 759/8861/15-к
пр. № 1-кп/759/556/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003590 за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, освіта середня, не одруженого, працюючого слюсарем в ТОВ «Ело Пак», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

сторони кримінального провадження прокурори: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , потерпіла: ОСОБА_8 , представник потерпілої: ОСОБА_9 , захисник: ОСОБА_10 , обвинувачений: ОСОБА_3 ,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він 14.04.2015 р. приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклої сварки на ґрунті особистих неприязних стосунків умисно заподіяв своїй сестрі ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя і здоров`я в момент заподіяння.
Так, 14.04.2015 р. близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 після вживання спиртних напоїв знаходився за місцем свого проживання: в кв. АДРЕСА_2 , і в той же час між ним та його сестрою ОСОБА_11 виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті, під час якого ОСОБА_3 вирішив заподіяти останній тілесні ушкодження.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень своїй сестрі ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, відчуваючи до своєї сестри ОСОБА_8 раптово виниклу неприязнь, взяв з-під вхідних дверей кімнати молоток та, тримаючи його в правій руці, наблизився до потерпілої ОСОБА_11 та умисно почав наносити їй удари даним молотком в область голови, тим самим заподіяв останній тяжке тілесне ушкодження, у вигляді відкритої проникаючої черепно-мозкової травми у вигляді забою-розмізчення головного мозку, внутрішньої-мозкової гематоми лівої скроневої частки, травматичного субіхідального крововиливу, вдавленого уламкового перелому тім`яної кістки зліва, рублено-забійної рани м`яких тканин лівої скронево-тім`яної ділянки, яке згідно висновку експерта №944/е від 29.05.2015 р. відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя).
З вказаними тілесними ушкодженнями ОСОБА_8 лікарями швидкої медичної допомоги було госпіталізовано до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, а ОСОБА_3 був затриманий працівниками міліції на місці вчинення злочину.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину визнав у повному обсязі та показав, що за адресою: АДРЕСА_1 він проживав вдвох із своєю пристарілою мамою ОСОБА_12 , 1936 року народження, яка хворіє та за якою він доглядав. В квітні минулого року до квартири переїхала жити потерпіла, яка є його сестрою, зі своїм сином. З того часу в квартирі почалися постійні сварки та сутички, оскільки потерпіла за матір`ю не доглядала та не надавала йому будь-якої допомоги у вирішенні хатніх справ. Дуже часто ситуацію провокував син потерпілої, який користувався дезодорантом із запахом, що шкодило здоров`ю його матері.
З цього приводу він неодноразово звертався до органів внутрішніх справ, але ніяких дій для вирішення ситуації прийнято не було. Останній раз він викликав наряд міліції з приводу сімейної сварки 14.04.2015 р. орієнтовно об 11 год., тобто в день скоєння злочину. Прибувши на місце, наряд міліції зробив йому та його сестрі усне зауваження, чим і обмежився. Після цього він пішов в гараж ремонтувати автомобіль, де був орієнтовно до 17 год. 30 хв. Перед виходом додому він випив 100 грам горілки та направився додому.
Додому він прийшов орієнтовно о 18 год. В цей час вдома вже була потерпіла. У нього з потерпілою почався словесний конфлікт. Потерпіла почала нецензурно висловлюватись в його адресу. В цей час він схватив молоток, який був у кімнаті, та вдарив потерпілу два рази по голові. У потерпілої пішла кров та вона мовчки присіла на ліжко. Обвинувачений кинув молоток та пішов до ванної кімнати, щоб змити кров з рук. Помивши руки, він намочив полотенце та дав матері, щоб та приклала до голови потерпілої. Після скоєного обвинувачений виніс молоток до коридору та пішов до магазину за горілкою. Купивши в магазині пляшку горілки та випивши її, він прийшов додому та закрився в своїй кімнаті. Після чого приїхав наряд міліції та почали проводити огляд квартири.
З висновком судово-медичної експертизи щодо нанесення сестрі ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень згоден.

Потерпіла ОСОБА_8 з`явилася у підготовче судове засідання та подала заяву про судовий розгляд даного кримінального провадження у її відсутність, оскільки за станом здоров`я брати участь у судовому засіданні не має можливості та бажання. У даній заяві підтримала всі викладені в обвинувальному акті обставини.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю і його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України вірно, оскільки він умисно заподіяв ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У зв`язку з цим, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини цього злочину, поведінку обвинуваченого після вчинення злочинних дій, його відношення до скоєного, особу обвинуваченого: має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, працевлаштований, позитивно характеризується зі сторони громадськості, не одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, має на утриманні матір похилого віку, яка за станом здоров`я обслуговувати себе самостійно не має можливості та потребує сторонньої допомоги.
Одночасно суд враховує обставини, які передували вчиненню обвинуваченим злочину, а також характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали від злочину потерпіла стала інвалідом другої групи, а також і те, що обвинувачений зпотерпілою, яка є його сестрою, не примирилися, обвинуваченим не відшкодовано потерпілій ні матеріальної, ні моральної шкоди, при цьому суд враховує думку потерпілої, яка просить призначити обвинуваченому максимальне покарання, яке передбачене ч. 1 ст. 121 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 66 КК України, є повне визнання вини та щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого у відповідності до вимог ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і міра покарання повинна бути пов`язана з позбавленням волі та визначена у межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено. Процесуальні витрати по справі відсутні. Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_13 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за яким призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_3 залишити без змін тримання під вартою в Київському СІЗО № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 14.04.2015 р., тобто з моменту його фактичного затримання.

Речові докази: предмет схожий на молоток та наволочку з речовиною бурого кольору, які зберігаються в камері схову речових доказів Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві знищити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1