Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/425/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 146 (123) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.12.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 , суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката

ОСОБА_8

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченої ОСОБА_11 ,

обвинуваченої ОСОБА_12

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0000012 щодо обвинуваченої ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та ОСОБА_11 обвинуваченої за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 125 КК України за апеляційними скаргами прокурора та представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 на вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25.02.2015 року, яким

ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, яка має середню-спеціальну освіту, одружену, не має постійного місця роботи, раніше не судиму,
визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 146 КК України та виправдано.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку села Синюха Новоархангельського району Кіровоградської області, жительку АДРЕСА_2 , громадянку України, яка має повну середню освіту, одружену, має на утриманні малолітню дитину, не має постійного місця роботи, раніше не судиму,

визнано невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 125 КК України та виправдано.

Органами досудового слідства ОСОБА_12 та ОСОБА_11 обвинувачуються у скоєнні незаконного позбавлення волі, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань . Крім того ОСОБА_11 обвинувачувалася в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Згідно обвинувального акту правопорушення вчинені за наступних обставин :

10.09.2012 року, близько 12 години, ОСОБА_12 за попередньою змовою із ОСОБА_11 , керуючи автомобілем марки Volkswagen Golf державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , прибули до Торговицької ЗОШ, що розташована за адресою : село Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області, вулиця Радянська,40. Після чого ОСОБА_12 зателефонувала на мобільний телефон ОСОБА_7 , яка працює вчителем у вказаному вище навчальному закладі та запропонувала їй вийти для приватної розмови на вулицю. Щойно ОСОБА_7 вийшла на вулицю та на прохання ОСОБА_12 сіла на заднє сидіння салону її автомобіля, до неї на заднє сидіння сіла ОСОБА_11 . Відразу після цього, ОСОБА_12 запустила двигун автомобіля і розпочала рух. В цей час ОСОБА_7 , передбачаючи можливість вчинення відносно себе неправомірних дій, відчинила дверцята автомобіля та намагалася залишити його салон. Однак, ОСОБА_11 , діючи умисно, та виконуючи умови спільної домовленості з ОСОБА_12 , з метою незаконного позбавлення волі ОСОБА_7 , різким рухом схопила останню за шию та почала утримувати в салоні автомобіля проти її волі. Під час руху автомобіля, ОСОБА_7 , намагаючись привернути увагу сторонніх осіб, навмисно розбила ногами бокове вікно у правій задній дверці автомобіля . Однак, ОСОБА_13 , продовжуючи утримувати ОСОБА_7 в автомобілі, схилила голову останньої у підніжжя транспортного засобу, і з метою подальшого утримання її в салоні автомобіля, завела руки потерпілої за спину та почала викручувати та стискати пальці рук, чим завдала останній фізичного болю. Таким чином, всупереч волі ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , діючи спільно з ОСОБА_11 , вивезли її на відкриту місцевість, що знаходиться на околиці села Синюха Новоархангельського району Кіровоградської області, де ОСОБА_12 , з метою помсти, нанесла один удар долонею своєї руки по щоці потерпілої, завдавши їй фізичного болю. Залишивши салон автомобіля, ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , вивели ОСОБА_7 з автомобіля, та утримували на місці, чим продовжували позбавляли її волі, при цьому, завели обидві руки потерпілої за спину та за допомогою клейкої стрічки типу скотч з`єднали їх. Потім ОСОБА_11 , за попередньою змовою з ОСОБА_12 , використовуючи заздалегідь приготовлені ножиці, зістригли частину волосся на голові ОСОБА_7 , спричинивши їй фізичних страждань, після чого пошкодили верхній та нижній одяг. Після скоєного ОСОБА_11 та ОСОБА_12 на вказаному вище автомобілі з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, залишивши там ОСОБА_7 саму.

Крім того, ОСОБА_11 , 10.09.2012 року, близько 12 години, під час вчинення незаконного позбавлення волі ОСОБА_14 , утримуючи останню в салоні автомобіля Volkswagen Golf державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , діючи умисно, на ґрунті помсти, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, схиливши голову останньої у підніжжя транспортного засобу, нанесла не менше 7 ударів обутими у взуття ногами в ділянку голови потерпілої, чим заподіяла їй тілесні ушкодження у вигляді : закритої черепно - мозкової травми, забою м`яких тканин тім`яної ділянки голови, струсу головного мозку, які в сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, з короткочасними розладами здоров`я на термін більше 6 діб.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_12 та ОСОБА_11 визнано невинуватими та виправдано за обвинуваченням у скоєнні незаконного позбавлення волі, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань. Крім того, ОСОБА_11 визнано невинуватою та виправдано за обвинуваченням у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Виправдовуючи ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , суд першої інстанції мотивував своє рішення, тим що деякі докази, на які посилалося обвинувачення є неналежними та недопустимими, а саме:

- протокол впізнання від 27.10.2013 року, (т.1 а.п. 165-167), оскільки вказана слідча дія була проведена з грубим порушенням норм процесуального права . Так слідчим було надано потерпілій для впізнання разом з фотокарткою ОСОБА_11 ще три фотокартки із зображенням осіб жіночої статі, які мали явні відмінності у віці та зовнішності, були виконані на іншому (більш темнішому) фоні. Крім того дві із зображених на фотокартках осіб є загальновідомими акторами;

- протокол слідчого експерименту від 22.08.2014 року з участю потерпілої ОСОБА_7 (т.3 а.п. 90-99), оскільки вказана слідча дія була також проведена з грубим порушенням норм процесуального права. Зокрема з показань самої ОСОБА_7 , встановлено, що відтворення обстановки та обставин нанесення їй тілесних ушкоджень відбувалося не в салоні автомобіля та на околиці села Синюха, як про це зазначено в обвинувальному акті, а в службовому кабінеті слідчого та на подвір`ї Новоархангельського РВ УМВС України в Кіровоградській області .

- висновок додаткової судової медичної експертизи № 86 від 26.08.2014 року ( т.3 а.п. 101 ) зважаючи на ті обставини, що він базується на протоколі слідчого експерименту, який визнаний судом недопустимим доказом

Крім того, суд першої інстанції зазначає, що при дослідженні протоколу усної заяви про злочин від 10.09.2012 року, встановлено, що на момент його складання потерпіла ОСОБА_7 повідомляла, що насильницькі дії відносно неї були вчинені ОСОБА_12 . Даних про участь у кримінальному правопорушенні іншої особи потерпілою не надавалося.

Окрім цього, суд першої інстанції вказує, що аналіз досліджених в судовому засіданні доказів та належна їх оцінка дають підстави суду зробити висновок про те, що органом досудового розслідування доведено лише факт наявності на тілі потерпілої ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, факт пошкодження її одягу та факт виявлення на відкритій місцевості, що розташована в західній частині села Синюха Новоархангельського району Кіровоградської області, на відстані 1350 метрів від початку села двох гудзиків, які однотипні гудзикам на блузці, вилученій у ОСОБА_7 .

Також, зазначає, що матеріалах кримінального провадження відсутні ґрунтовні докази про те, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 10.09.2012 року, близько 12 години за попередньою змовою між собою вчинили незаконне позбавлення волі ОСОБА_7 , що супроводжувалося заподіянням потерпілій фізичних страждань . Крім того не надано суду доказів, які б доводили вину ОСОБА_11 у заподіянні ОСОБА_7 умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а висновки судової медичної експертизи № 896 від 31.10.2012 року та судової трасологічної експертизи № 336 від 01.11.2013 року суд не може покласти в основу обвинувального вироку, оскільки зазначені вище висновки не є категоричними і на підставі них неможливо дійти висновку про належність потерпілій ОСОБА_7 волосся, вилученого з автомобіля обвинуваченої та волосся, вилученого на околиці села Синюха. Також неможливо дійти висновку про те, що фрагменти скла, вилучені із салону автомобіля обвинуваченої та фрагменти скла, вилучені на околиці села Синюха, раніше складали одне ціле .

Не погоджуючись з вказаним вироком суду представник потерпілої адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати та направити кримінальне провадження на новий розгляд до суду першої інстанції у зв`зку з тим, що вирок районного суду незаконний, необґрунтований, необ`єктивний, ухвалений з порушеннями процесуального та матеріального права.
Свої доводи мотивує тим, що при складанні протоколу працівником міліції, в ньому відображено, що у потерпілої «забрали» мобільний телефон, що свідчить про участь групи осіб. Крім того, 10.09.2012 року в той же день потерпіла в своєму поясненні (т.1 а.п. 33-34) зазначила, що мобільний телефон у неї відібрала ОСОБА_11 та передала його ОСОБА_12 , внаслідок чого, потерпіла наголошувала про активну участь ОСОБА_11 у скоєнні кримінального правопорушення.
Апелянт також зазначає, що суд не вірно дійшов висновку про відсутність в матеріалах кримінального провадження ґрунтовних доказів про те, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 за попередньою змовою незаконно позбавили волі потерпілу ОСОБА_7 та завдали їй тілесних ушкоджень, оскільки покази потерпілої в частині позбавлення її волі обвинуваченими та заподіяння їй тілесних ушкоджень об`єктивно підтверджується заключенням судово-медичного експерта № 86 від 26.08.2014 року, згідно якого експерт ознайомившись з протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 від 22.08.2014 року, дійшов висновку, що тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин тім`яної ділянки голови, струсу головного мозку, могли утворитися за обставин вказаних потерпілою ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту.
Окрім цього, апелянт вказує, що показання потерпілої відносно місця скоєння злочину підтверджуються висновком судової трасологічної експертизи № 156 від 16.10.2012 року, згідно якого на представлених на дослідження піджаку та блузці, вилучених у потерпілої, є пошкодження у вигляді розрізів та розривів, а два гудзики вилучені 11.09.2012 року під час додаткового огляду місця події на відкритій місцевості неподалік села Синюха Новоархангельського району, однотипні гудзикам, які знаходяться на блузці вилученій у потерпілої ОСОБА_7 (Т.2 а.п. 37-40).
Також, на думку представника потерпілої, оскільки потерпіла до зазначених подій була знайома візуально з ОСОБА_12 , а ОСОБА_11 взагалі не знала, то у потерпілої відсутні підстави та мотив оговорювати їх у вчиненні кримінального правопорушення. В судовому засіданні не дана об`єктивна оцінка добутим доказам: фрагментам тканини чорного кольору (бюсгалтер), фрагментам скла та не встановлена вартість завданої матеріальної шкоди потерпілій.
Апелянт також вказує на те, що при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження ним було заявлено клопотання від 14.10.2014 року про неповноту проведеного досудового розслідування, на яке відповіді він не отримав, а на підготовчому судовому засіданні 13.01.2015 року ним було заявлено клопотання, що дане кримінальне провадження не може бути призначене до розгляду, оскільки відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті відсутні, не встановлені та не викладені фактичні обставини кримінального провадження але судом відмовлено в задоволенні заявленого клопотання.
В своїй апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок районного суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_12 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та призначити їй покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, ОСОБА_11 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та призначити їй покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у вигляді 1 року обмеження волі, а на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Стягнути солідарно з обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 судові витрати за проведення судових експертиз на загальну суму 3 604 грн. 16 коп.
Свої апеляційні доводи мотивує тим, що суд необґрунтовано визнав недопустимим доказом протокол впізнання від 27.10.2013 року, протокол слідчого експерименту від 22.08.2014 року за участю потерпілої ОСОБА_7 та висновок додаткової судової медичної експертизи № 86 від 26.08.2014 року, з наступних підстав.
При проведенні впізнання, слідчим повністю дотримався вимог ч. 7 ст. 228 КПК України, для огляду було пред`явлено 4 фотознімки, вони були однакового розміру, суттєво не відрізнялися один від одного та на фотознімках були зображені особи жіночої статі, приблизно одного віку з ОСОБА_11 .
Протокол слідчого експерименту складено відповідно до вимог ст. 249 КПК України, в якій на відміну від відповідних норм КПК України (в редакції 1960) немає вимог до слідчого, прокурора відтворювати обставини і обстановку на місці події, внаслідок чого, неможливо погодитися з висновком суду про недопустимість висновку додаткової судової медичної експертизи № 86 від 26.08.2014 року.
За вказаних обставин, на думку прокурора, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про невинуватість обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 та не навів вмотивованих підстав для їх виправдання.
Заслухавши доповідача, представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 та потерпілу, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які заперечили проти задоволення апеляційних скарг прокурора та представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 , вважають вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в межах, визначених у ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарг прокурора та представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 підлягають частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, який ухвалив вирок, але в іншому складі суддів з таких підстав.

В зв`язку із скасуванням вироку суду із-за істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів в обговорення вини і кваліфікації дій ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , не входить.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 369 КПК судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінально-процесуальним кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 374 КПК України вирок суду складається зі вступної, мотивувальної та резолютивної частин.

При цьому у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи виправданою зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Однак, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону під час розгляду даного кримінального провадження та при ухваленні виправдувального вироку.

Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обґрунтовуючи свої висновки про невинуватість ОСОБА_12 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 , ч.2 ст. 125 КК України районний суд мотивував своє рішення тим, що деякі докази, на які посилалося обвинувачення є неналежними та недопустимими, а саме: - протокол впізнання від 27.10.2013 року, (т.1 а.п. 165-167), оскільки вказана слідча дія була проведена з грубим порушенням норм процесуального права . Так слідчим було надано потерпілій для впізнання разом з фотокарткою ОСОБА_11 ще три фотокартки із зображенням осіб жіночої статі, які мали явні відмінності у віці та зовнішності, були виконані на іншому (більш темнішому) фоні. Крім того дві із зображених на фотокартках осіб є загальновідомими акторами; - протокол слідчого експерименту від 22.08.2014 року з участю потерпілої ОСОБА_7 (т.3 а.п. 90-99), оскільки вказана слідча дія була також проведена з грубим порушенням норм процесуального права. Зокрема з показань самої ОСОБА_7 , встановлено, що відтворення обстановки та обставин нанесення їй тілесних ушкоджень відбувалося не в салоні автомобіля та на околиці села Синюха, як про це зазначено в обвинувальному акті, а в службовому кабінеті слідчого та на подвір`ї Новоархангельського РВ УМВС України в Кіровоградській області;- висновок додаткової судової медичної експертизи № 86 від 26.08.2014 року ( т.3 а.п. 101 ) зважаючи на ті обставини, що він базується на протоколі слідчого експерименту, який визнаний судом недопустимим доказом.

Також, суд першої інстанції у вироку суду зазначив, що при дослідженні протоколу усної заяви про злочин від 10.09.2012 року, встановлено, що на момент його складання потерпіла ОСОБА_7 повідомляла, що насильницькі дії відносно неї були вчинені ОСОБА_12 . Даних про участь у кримінальному правопорушенні іншої особи потерпілою не надавалося.

Окрім цього, суд першої інстанції вказав, що аналіз досліджених в судовому засіданні доказів та належна їх оцінка дають підстави суду зробити висновок про те, що органом досудового розслідування доведено лише факт наявності на тілі потерпілої ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, факт пошкодження її одягу та факт виявлення на відкритій місцевості, що розташована в західній частині села Синюха Новоархангельського району Кіровоградської області, на відстані 1350 метрів від початку села двох гудзиків, які однотипні гудзикам на блузці, вилученій у ОСОБА_7 .

Також, зазначив, що матеріалах кримінального провадження відсутні ґрунтовні докази про те, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 10.09.2012 року, близько 12 години за попередньою змовою між собою вчинили незаконне позбавлення волі ОСОБА_7 , що супроводжувалося заподіянням потерпілій фізичних страждань, що не надано суду доказів, які б доводили вину ОСОБА_11 у заподіянні ОСОБА_7 умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а висновки судової медичної експертизи № 896 від 31.10.2012 року та судової трасологічної експертизи № 336 від 01.11.2013 року суд не може покласти в основу обвинувального вироку, оскільки зазначені вище висновки не є категоричними і на підставі них неможливо дійти висновку про належність потерпілій ОСОБА_7 волосся, вилученого з автомобіля обвинуваченої та волосся, вилученого на околиці села Синюха. Також неможливо дійти висновку про те, що фрагменти скла, вилучені із салону автомобіля обвинуваченої та фрагменти скла, вилучені на околиці села Синюха, раніше складали одне ціле .

З такими доводами та мотивацією суду, колегія суддів погодитьсь не може виходячи з наступного.

В даному випадку, суд першої інстанції, постановляючи виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 146 КК України та ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 146 , ч.2 ст. 125 КК України посилаючись на докази, які покладені в основу обвинувачення на підтвердження вини ОСОБА_12 , та ОСОБА_11 , а саме безпосередньо показання потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , не дав їм належної оцінки на предмет правдивості, допустимості та об`єктивності, не обґрунтував своє рішення , чому він не приймає їх як докази винуватості ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , в інкримінованих їм кримінальних правопорушень та не спростував їх належними, об`єктивними та допустимими доказами.

Крім того, колегія судді звертає увагу на те, що суд першої інстанції посилаючись на письмові докази у кримінальному провадженні, а саме на:

- протокол огляду місця події від 11.09.2012 року та фототаблицю до нього, згідно яких, було оглянуто відкриту місцевість, що розташована в західній частині села Синюха Новоархангельського району Кіровоградської області, на відстані 1350 метрів від початку села, де було виявлено та вилучено : фрагмент тканини чорного кольору, схожий на фрагмент від нижньої жіночої білизни ( бюстгальтера ) ; недопалок цигарки " КENT " ( т.1 а.п. 117-118 );

- протокол огляду місця події від 11.09.2012 року та фототаблицю до нього, згідно яких на території стоянки біля Новоархангельського РВ УМВС України в Кіровоградській області було оглянуто автомобіль VolkswagenGolf державний реєстраційний знак НОМЕР_1 . У задній правій дверці було відсутнє скло. В ході огляду з салону транспортного засобу вилучено : три фрагменти волосся ; агітаційний лист ВО " Батьківщина " з рукописним текстом між строчками ; 9 фрагментів скла нерівної форми ; чотири відбитки пальців рук ( т.1 а.п. 120-127 ) ;

- протокол додаткового огляду місця події від 11.09.2012 року та фототаблицю до нього, згідно яких було додатково оглянуто відкриту місцевість, що розташована в західній частині села Синюха Новоархангельського району Кіровоградської області, де було виявлено та вилучено : недопалок від цигарки " КENT " ; два гудзики чорного кольору ; мікрооб`єкти схожі на волосся ; фрагмент жувальної гумки ; фрагменти скла ( т.1 а.п. 129-136 ) ;

- протокол огляду місця події від 11.09.2012 року, згідно якого оглянуто ділянку вулиці Радянська, що в селі Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області, де біля будинку № 35 під лівим бордюром виявлено та вилучено три фрагменти скла на тонуючій плівці та осип скла ( т.1 а.п. 137 );

- висновок судової дактилоскопічної експертизи № 52 від 30.09.2012 року, згідно якого з п`яти слідів рук, які відкопійовані на чотирьох прозорих липких стрічках та які вилучені 10.09.2012 року з автомобіля VolkswagenGolf державний реєстраційний знак НОМЕР_1 : перший слід пальця руки на першій липкій стрічці з відбитком безіменного пальця лівої руки, другий слід пальця руки на першій липкій стрічці з відбитком мізинця пальця лівої руки залишені ОСОБА_17 ; четвертий слід пальця руки на третій липкій стрічці з відбитком великого пальця правої руки, п' ятий слід пальця руки на четвертій липкій стрічці з відбитком великого пальця правої руки залишені ОСОБА_12 ; третій слід пальця руки на другій липкій стрічці залишений не громадянами дактилокарти яких надані, а іншою особою (т.1 а.п. 220-230);

- висновок судової медичної експертизи № 896 від 31.10.2012 року, згідно якого об`єкти 1-18, вилучені з салону автомобіля VolkswagenGolf державний реєстраційний знак НОМЕР_1 являються волоссям людини та походять з голови. Об`єкти 19-23, вилучені на відкритій місцевості біля села Синюха, являються волоссям людини та походять з голови . При проведенні порівняльного морфологічного дослідження волосся, вилученого з салону автомобіля з волоссям, вилученим на відкритій місцевості, встановлено, що воно схоже між собою за основними морфологічними ознаками . Висловитися про схожість або несхожість волосся з голови ОСОБА_7 з волоссям, вилученим при огляді двох місць подій на момент проведення експертизи неможливо , тому що її волосся не придатне для порівняльного морфологічного дослідження ( воно повністю зафарбоване ) ( т.1 а.п. 237-240 ) ;

- висновок судової медичної експертизи № 306 від 01.11.2012 року, згідно якого при судово-цитологічному дослідженні кореневого фрагмента волосся людини ( об`єкт № 9 ), вилученого з переднього правого чохла та кореневого фрагмента волосся людини (об`єкт № 21 ), вилученого з трави статева приналежність волосся не встановлена через відсутність клітинних елементів, придатних для цитологічного обліку ( т.1 а.п. 242-243 ) ;

- висновок судової товарознавчої експертизи № 1518 від 01.10.2012 року, згідно якого наданий на дослідження об`єкт ( фрагмент тканини чорного кольору) може бути частиною жіночої нижньої білизни ( бюстгальтера )( т.2 а.п 1-4 ) ;

- висновок судової медичної експертизи № 906 від 27.09.2012 року, згідно якого кров ОСОБА_12 належить до групи А? ( т.2 а.п. 9-10 ) ;

- висновок судової медичної експертизи № 905 від 27.09.2012 року, згідно якого кров ОСОБА_7 належить до групи Оa? ( т.2 а.п.12-13 ) ;

- висновок судової медичної експертизи № 308 від 09.10.2012 року, згідно якого при дослідження двох недопалків цигарок з тонким сірим фільтром з маркуванням " KENT " та жувальної гумки з накладанням рослинної речовини знайдена слина, статева приналежність якої не встановлена через відсутність клітинних елементів, придатних для цитологічного обліку. Враховуючи отримані результати та антигенну характеристику осіб, які проходять по справі, експерт дійшов до висновку про те, що походження виявленої слини особі або особам, в крові якої або яких міститься антиген В ізосерологічної системи АВО, від підозрюваної ОСОБА_12 виключається ( т.2 а.п. 15-17 ) ;

- висновок судової психіатричної експертизи № 712 від 13.11.2012 року, згідно якого ОСОБА_12 на момент скоєння правопорушення психічними захворюваннями не страждала, не знаходилася в тимчасовом хворобливому стані. Могла усвідомлювати свої дії і керувати ними . Підпадає під дію ч.1 ст. 19 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_12 слід вважати осудною . В даний час ОСОБА_12 психічним захворюванням не страждає. Застосування заходів медичного характеру не потребує . ( т.2 а.п. 20-21 ) ;

- висновок судової товарознавчої експертизи № 1613 від 15.10.2012 року, згідно якого ринкова вартість з урахуванням зносу не наданого на дослідження мобільного телефону " Nokia 6555 " ( RM-271 ), придбаного ОСОБА_7 11.05.2009 року новим станом на 10.09.2012 року може складати 206 гривень 25 копійок ( т.2 а.п.28-30 ) ;

- висновок судової трасологічної експертизи № 257 від 16.10.2012 року, згідно якого на представлених на дослідження піджаку та блузці, вилучених 05.10.2012 року у ОСОБА_7 є пошкодження у вигляді розрізів та розривів . Пошкодження у вигляді розрізів утворені предметом, який має не менше однієї загостреної ріжучої кромки ( наприклад ніж, ножиці, тощо) . Два гудзики, вилучені 11.09.2012 року під час додаткового огляду місця події на відкритій місцевості неподалік села Синюха Новоархангельського району, однотипні гудзикам, які знаходяться на блузці, вилученій у ОСОБА_7 ( т.2 а.п. 37-40 ) ;

- висновок судової медичної експертизи № 156 від 18.10.2012 року, згідно якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ : забій м`яких тканин тім`яної ділянки голови, струс головного мозку, які в сукупності відносяться до категорії легких з короткочасними розладами здоров`я на термін більше шести діб. Також у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою променево-зап`ясткових суглобів, які в сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. З дослідницької частини зазначеного висновку, встановлено, що лікарь-невропатолог при огляді потерпілої 11.09.2012 року, близько 12 години зазначив, що вона була побита вчора, близько 18 години ( т.2 а.п. 43-44 );

- висновок судової товарознавчої експертизи № 1889 від 16.11.2012 року, згідно якого залишкова вартість з урахуванням зносу представленого на експертизу піджака становить 140 гривень, блузки - 120 гривень ( т.2 а.п. 50-53 ) ;

- висновок судової - трасологічної експертизи № 336 від 01.11.2013 року, згідно якого дев`ять уламків скла, вилучені 11.09.2012 року в ході проведення огляду місця події із салону автомобіля Volkswagen Golf державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , двадцять вісім уламків скла, вилучені 11.09.2012 року в ході проведення огляду місця події на околиці села Синюха Новоархангельського району, дев`яносто уламків, вилучених 25.10.2013 року в ході додаткового огляду автомобіля Volkswagen Golf державний реєстраційний знак НОМЕР_1 із задньої правої дверки та уламки скла, вилучені як окремо так і на тонувальній плівці 11.09.2012 року в ході огляду місця події вулиці Радянська, що в селі Торговиця Новоархангельського району, могли складати раніше одне ціле між собою, при цьому вирішити дане питання в категоричній формі не представляється можливим, у зв`язку з відсутністю індивідуально-характерного комплексу ознак ( т.2 а.п. 59-65 ) ;

- довідка Новоархангельської ЦРЛ Кіровоградської області № 122 від 19.02.2014 року, згідно якої ОСОБА_11 зверталася до вказаного лікувального закладу 10.09.2012 року о 14 годині ( т.2 а.п. 200 ) та постановляючи виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_12 та ОСОБА_11 також не дав їм належної та об`єктивної оцінки на предмет правдивості та допустимості, і не обґрунтував своє рішення , чому він не приймає їх як докази винуватості ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , в інкримінованих їм кримінальних правопорушень та не спростував їх належними, допустимими доказами.

Крім того, з вироку суду вбачається, що суд першої інстанції визнав необґрунтованим заявлене стороною захисту клопотання про визнання недопустимими доказами висновку судово-медичної експертизи № 156 від 18.10.2012 року ( т.2 а.п. 43-44 ) та протоколу огляду місця події від 11.09.2012 року ( т.1 а.п. 120 ), проте на дав відповідну правову оцінку зазначеним доказам при ухваленні виправдувального вироку.

Також, суд першої інстанції дослідивши за клопотанням сторони захисту протокол усної заяви ОСОБА_7 про злочин від 10.09.2012 року, встановив, що на момент його складання потерпіла повідомляла, що насильницькі дії відносно неї були вчинені ОСОБА_12 , даних про участь у кримінальному правопорушенні іншої особи потерпілою не надавалося , також не надав вказаному доказу відповідну оцінку у вироку суду.

Крім того, колегія суддів зазначає, що районний суд на підставі досліджених в судовому засіданні доказів зробив висновок про те, що органом досудового розслідування доведено лише факт наявності на тілі потерпілої ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, факт пошкодження її одягу та факт виявлення на відкритій місцевості, що розташована в західній частині села Синюха Новоархангельського району Кіровоградської області, на відстані 1350 метрів від початку села двох гудзиків, які однотипні гудзикам на блузці, вилученій у ОСОБА_7 . Проте, не надав вказаним письмовим доказам належної та об єктивної оцінки в сукупності із показами потерпілої та свідків, а також вищевикладеними письмовими доказами у кримінальному провадженні, які викладені судом у вироку суду.

Також колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції прийшовши до висновку проте, що в матеріалах кримінального провадження відсутні грунтовні докази того, що ОСОБА_12 та ОСОБА_11 10.09.2012 року, близько 12 години за попередньою змовою між собою вчинили незаконне позбавлення волі ОСОБА_7 , що супроводжувалося заподіянням потерпілій фізичних страждань та не надано суду доказів, які б доводили вину ОСОБА_11 у заподіянні ОСОБА_7 умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, не дав правової оцінки показам обвинувачених та не зазначив належних та допустимих доказів, на підтвердження цих показань та спростування показань потерпілої, свідків, та письмових доказів у кримінальному провадженні.

Таким чином, з огляду на допущені істотні порушення вимог КПК України, відсутність належної оцінки та мотивування рішення про недоведеність обвинувачення, оскаржуваний вирок суду першої інстанції не можна визнати законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому він підлягає скасуванню.

Враховуючи те, що наведені вище істотні порушення позбавляють можливості суд апеляційної інстанції прийняти рішення по суті апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді, який ухвалив вирок, в іншому складі суддів.

У зв`язку із скасуванням вироку суду першої інстанції через істотні порушення кримінального процесуального законодавства, колегія суддів не входить в обговорення доведеності чи недоведеності обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону про кримінальну відповідальність та покарання, і вважає, що доводи апеляційних скарг мають бути предметом дослідження при новому судовому розгляді кримінального провадження.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно дослідити повно і всебічно в сукупності, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, всі обставини справи, проаналізувати наявні докази, дати їм належну юридичну оцінку з огляду на їх допустимість і достатність, та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 405, 407, 412, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів.
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора та представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 , задовольнити частково.
Вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 25.02.2015 року щодо ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 146 КК України та ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 125 КК України, скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4