Справа № 517/940/14-к
Провадження № 1-кп/517/73/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2015 року смт. Фрунзівка

Фрунзівський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Фрунзівка кримінальне провадження, внесене 03.11.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000310 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Затишшя Фрунзівського району Одеської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з базовою загальною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- 30.07.2004 року Великомихайлівським районним судом Одеської області за ст.15, ч.3 ст.185 КК України, ч.3 ст.185, ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі,

- 30.08.2007 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч.3 ст.185 КК України, ч.2 ст.186, ст.ст. 70, 71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнений 24.05.2011 року за відбуттям терміну покарання.;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 03 листопада 2014 року, близько 02:00 год. знаходячись у будинку потерпілого ОСОБА_5 , який проживає в АДРЕСА_1 . В той час, коли ОСОБА_5 перебував в іншій кімнаті, ОСОБА_4 побачив енергозберігаючий переносний зарядний пристрій (адаптер) до персонального комп`ютера марки «Apcer B123», який належить останньому, та взяв його в руки та почав його роздивлятись. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел направлений на викрадення вищевказаного зарядного пристрою. В цей час до кімнати зайшов потерпілий ОСОБА_5 та побачив, що ОСОБА_4 оглядає пристрій, останній помітивши, що за ним спостерігає ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, не зважаючи на присутність в кімнаті потерпілого, який його дії викрив, діючи умисно, відкрито заволодів енергозберігаючим переносним зарядним пристроєм (адаптером) до персонального комп`ютера марки «Apcer B123» вартістю 200 гривень. В подальшому з місця скоєння злочину зник та зазначеним зарядним пристроєм ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 200 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів визнав та суду пояснив, що він 03.11.2014 року, перебуваючи дома у потерпілого ОСОБА_5 , побачив зарядний пристрій до комп`ютера та взявши його в руки вирішив його викрасти. В цей час до кімнати зайшов ОСОБА_5 та помітив, що у руках ОСОБА_4 зарядний пристрій. Незважаючи на те, що його помітив ОСОБА_5 та висловив йому зауваження з даного приводу, ОСОБА_4 забрав зарядний пристрій та пішов додому. Обвинувачений суду повідомив, що він у вчиненні вказаного злочину розкаюється.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 03.11.2014 року біля 02:00 год. до нього додому прийшов ОСОБА_4 , який запитав його чи немає в нього чогось випити. В подальшому ОСОБА_4 вийшов в іншу кімнату. Через деякий час, він пішов за ОСОБА_4 слідом та зайшовши помітив у нього в руках зарядний пристрій, не зважаючи на його зауваження обвинувачений вийшов з будинку та пішов забравши зарядний пристрій.Просить призначити ОСОБА_4 не суворе покарання.

З досліджених судом доказів, що надані прокурором під час судового провадження вбачається, що 03.11.2014 року з заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_5 , що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.11.2014 року.

Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 03.11.2014 року, що підтверджується витягом з ЄРДР.

Згідно з постановою від 05.11.2014 року енергозберігаючий переносний зарядний пристрій (адаптер) до персонального комп`ютера марки «Apcer B123» визнано речовим доказом.

З постанови про повернення речових доказів їх володільцю від 05.11.2014 року вбачається, що енергозберігаючий переносний зарядний пристрій (адаптер) до персонального комп`ютера марки «Apcer B123» передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , що також підтверджується розпискою потерпілого від 05.11.2014 року.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження іншихдоказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Аналіз наведених доказів свідчить, що винуватість ОСОБА_4 є доведеною, оскільки підтверджується показаннями обвинуваченого, які узгоджуються з показаннями потерпілого ОСОБА_5 . Вказані докази суд приймає до уваги як належні та допустимі та вважає їх достатніми для висновків суду про доведеність винуватості обвинуваченого.
Суд приймає до уваги, що згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» під грабежем за статтею 186 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Грабіж вважається закінченим з моменту коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатись чи користуватись ним.

Суд, оцінивши сукупність доказів у справі, прийнявши до уваги зазначені положення та надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України як грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, вчинений повторно.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до довідки лікаря нарколога Фрунзівської ЦРЛ вбачається, що ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває.
Згідно довідки Фрунзівської ЦРЛ ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває.
З характеристики Затишанської селищної ради вбачається, що ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Скарги та заяви на нього до Затишанської селищної ради не надходили.

З вимоги ІЦ ГУМВС України в Одеській області вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за останньою судимістю звільнений 24.05.2011 року за відбуттям терміну покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, про що свідчать його показання в судовому засіданні та визнання винуватості.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З урахуванням конкретних обставин справи, особи обвинуваченого суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, наявність пом`якшуючих покарання обставин у виді щирого каяття та визнання винуватості, відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, думки потерпілого, який просить призначити ОСОБА_4 не суворе покарання, є підставою для прийняття судом рішення про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з застосуванням положень ст. 76 КК України.

Крім того, суд при призначені покарання враховує вимоги ч.2 ст. 416 КПК України та те, що ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12.05.2015 року попередній вирок Фрунзівського районного суду був скасований лише у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а тому посилення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не допускається.

Відповідно ст. 100 КПК України слід вирішити долю речових доказів.
Керуючись ст. 186 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речовий доказ у кримінальному проваджені - енергозберігаючий переносний зарядний пристрій (адаптер) до персонального комп`ютера марки «Apcer B123», що переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 - залишити останньому.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: