11-кп/775/45/2016(м)
264/375/15-к

Категорія ч. 1, 2 ст. 187 КК України Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2016 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 жовтня 2015 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, раніше не судимого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
який засуджений за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 7 років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально виконавчій установі закритого типу з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ТОВ «Мрія Фарм» майнову шкоду в розмірі 2 608,33 грн.
В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за те, що він 27 грудня 2014 року приблизно о 17:00 годині, прийшов у приміщення аптечного пункту № 1 ТОВ «Мрія Фарм», розташоване у б. 2 по вул. Бодрова в Іллічівському районі м. Маріуполя, де погрожуючи застосуванням до працівника вказаного товариства ОСОБА_10 насильства, небезпечного для життя та здоров`я, яке виразилося в направленні в його бік пістолета, заволодів грошима товариства в сумі 2 496,84 грн. та ліками на суму 111,49 грн.
30 грудня 2014 року приблизно о 15:30 годині, ОСОБА_9 , будучі особою, яка раніше вчинила розбій, прийшов у приміщення відділення поштового зв`язку № 4, розташоване в б. 50 по пр. Ілліча в Іллічівському районі м. Маріуполя, де погрожуючи застосуванням до працівника вказаного відділення ОСОБА_7 насильства, небезпечного для життя та здоров`я, яке виразилося в направленні в її бік пістолета, намагався заволодіти грошами відділення поштового зв`язку, але після відмові ОСОБА_7 віддати гроші з місця вчинення злочину втік.
В своїй апеляційній скарзі з уточненнями в ході апеляційного розгляду, захисник, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить вирок змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_9 зі ч. 2 ст. 187 КК України на ст. 15, 186 ч. 2 КК України, призначив остаточне покарання останньому за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ст. 15 КК України, із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України з випробуванням, або у разі незгоди з вказаними апеляційними вимогами призначити більш м`яке покарання.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що дії обвинуваченого за епізодом розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_7 у приміщення відділення поштового зв`язку необґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України. Так, за показаннями останньої вона не сприйняла реальною погрозу щодо її життя та здоров`я, оскільки відразу побачила, що пістолет пневматичний. Вимагаючи гроші, обвинувачений словесних погроз її життю або здоров`ю не висловлював та ніяких дій не вчиняв. Тому, не злякавшись, вона гроші не віддала. Однак, суд даним обставинам оцінку не надав та діяв з обвинувальним ухилом. Вважає, що у такому разі дії обвинуваченого повинні кваліфікуватись як замах на грабіж.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, обвинуваченого, потерпілу ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження і, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Враховуючи наведенні вимоги кримінального процесуального закону, колегія суддів не переглядала судове рішення в частині, що не оспорюється.
Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_7 , з погрозою застосування до неї насильства, небезпечного для життя і здоров`я, особою, яка раніше вчинила розбій, є обґрунтованими, його дії кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 187 КК України.
Викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про те, що висновки суду, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і неправильно застосований кримінальний закон, є безпідставними.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що судовий розгляд проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, спрямованих на всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин кримінального провадження. Викладені у вироку висновки суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_7 відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні і детально викладеними у вироку доказами в їх сукупності.
Мотивуючи висновок про винність ОСОБА_9 у вчиненні цього кримінального правопорушення, суд обґрунтовано послався на його показання про те, що він демонструючи потерпілій пістолет, вимагав гроші, матеріали впізнання потерпілою обвинуваченого, а також на данні протоколів інших слідчих дій.
Суд ретельно перевірив в судовому засіданні доводи захисника, аналогічні тим, що викладені в його апеляційній скарзі про те, що обвинувачений вчинив грабіж відносно потерпілої ОСОБА_7 , яка не злякалася наведеного обвинуваченим в її бік пістолета та реальну погрозу своєму життю чи здоров`ю не сприйняла. Її показанням суд дав належну оцінку і дійшов правильного висновку про те, що вони не є переконливими, оскільки обвинувачений, погрожуючи спортивно-тренувальним пневматичним пістолетом, придатним для заподіяння травм, вдався до активної демонстрації можливої агресивно-насильницької поведінки і своїм станом та характером дій виразив можливість використання пістолету, тобто предмету із підвищеною травмувальною дією, який за певних умов, кульовими набоями, що були в ньому, міг нанести потерпілій тілесні ушкодження, небезпечні для життя та здоров`я. При цьому, суд врахував показання потерпілої у судовому засіданні про те, що за будь-яких умов, навіть якби її вбивали, вона б не віддала гроші із каси, що може свідчити лише про її особливе особисте ставлення до ввірених їй службових грошей, але не про суб`єктивне сприйняття нею насильницьких дій з боку обвинуваченого та применшення реальності його погроз.
Про наявність поведінської погрози з боку обвинуваченого із можливістю застосування пістолету та сприйняття такої погрози потерпілою ОСОБА_7 , як реальною свідчить і той факт, що остання після закінчення нападу і залишення приміщення обвинуваченим повідомила свого керівника та тривожною кнопкою викликала працівників міліції і в заяві про залучення її до провадження як потерпілої зазначила, що відносно неї був вчинений розбійний напад. Такі дії потерпілої в своїй сукупності свідчать про сприйняття нею поведінської погрози з боку обвинуваченого із можливістю застосування ним фізичного насильства , небезпечного для життя і здоров`я, як реальної.
Крім того, показання потерпілої, знаходяться в повній відповідності з іншими доказами, які суд досліджував в судовому засіданні. Вони підтверджуються: матеріалами огляду пневматичного пістолету «Вальтер ППК/С» калібру 4,5 мм, який ОСОБА_9 добровільно видав слідчим органам (т.2 а.п. 57,58); висновком судово-криміналістичної експертизи, згідно якого вилучений у нього пістолет є спортивно-тренувальним пневматичним (т.1 а.п. 44-47), показаннями допитаного у судовому засіданні експерта, який зазначив, що цей пістолет максимально наближений до бойового та відрізняється лише діаметром ствола в 1 мм, який з відстані простий людині розрізнити майже неможливо.
В ході апеляційного розгляду потерпіла пояснила, що вважала пістолет травматичним. Отже, вона не заперечувала, що сприйняла погрозу своєму життю чи здоров`ю , як реальну.
Таким чином, колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні зібрано достатньо доказів, які прямо і побічно викривають ОСОБА_9 в розбійному нападі, поєднаному з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілої ОСОБА_7 , вчиненому, особою, яка раніше вчинила розбій. Судом дана належна оцінка зібраним органом досудового слідства доказам в їх сукупності і зроблений правильний висновок про кваліфікацію його дій за даним епізодом за ч. 2 ст. 187 КК України.
Будь які дані, які свідчили б про необ`єктивність, упередженість органів досудового слідства або суду, істотні порушення норм кримінального процесуального закону, які перешкоджали або могли перешкодити повно і всебічно розглянути кримінальне провадження, у тому числі і ті, про які йде мова в апеляційній скарзі захисника, не встановлені.
Тому доводи захисника про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого є безпідставними.
Що стосується доводів апеляційної скарги захисника щодо несправедливості призначеного покарання внаслідок його суворості, то, на думку колегії суддів, такі доводи є обґрунтованими, а відтак вирок щодо ОСОБА_9 в порядку ст.. 408 КПК України підлягає зміні з таких підстав.
При призначенні ОСОБА_9 покарання, суд врахував характер і тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про його особу, обставини, що пом`якшують покарання.
При цьому, суд врахував, що він раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, а за місцем останньої роботи позитивно, на обліках в спеціальних медичних закладах не перебуває, має на утриманні малолітню дитину та дружину, його матір пенсійного віку, у зв`язку із захворюваннями перебуває на обліку у медичних закладах( т.1 а.п.57-61,63-69).
Обставинами, що пом`якшують покарання суд врахував його щире каяття та наявність на утриманні малолітньої дитини (т.1 а.п. 62).
Враховуючи зазначені данні про особу ОСОБА_9 , обставини, що пом`якшують покарання, за відсутністю обставин, що обтяжують покарання, суд призначив йому мінімальне покарання за сукупністю злочинів, передбачене санкцією найбільш тяжкої статті.
Між тим, в ході судового та апеляційного розгляду ОСОБА_9 пояснював, що вчинив кримінальні правопорушення внаслідок сімейних обставин: дружина не працює, доглядає малолітню дитину, мати страждає на тяжку хронічну хворобу нирок, постійно потребує прийому ліків, грошей на придбання яких не вистачає, він офіційно працевлаштуватися не мав можливості і, саме ці обставини штовхнули його на заволодіння ліками для матері та грошей для утримання всієї родини. Ці його доводи матеріалами кримінального провадження та стороною обвинувачення не спростовані як при судовому розгляді, так і в ході апеляційного розгляду. Крім того, на думку колегії суддів, та обставина, що він не працює, з урахуванням економічних труднощів і перетворень в державі не може бути такою, що характеризує його з негативного боку.
Той факт, що ОСОБА_9 не відшкодував ТОВ «Мрія-Фарм» заподіяну матеріальну шкоду, не може свідчити про відсутність щирого каяття, оскільки після вчинення розбійного нападу 30 грудня 2014 року у відділені поштового зв`язку на потерпілу ОСОБА_7 він одразу був затриманий і, знаходячись під вартою, враховуючи його скрутне матеріальне та сімейне становище, не має можливості відшкодувати шкоду, але надав слідчим органам правдиві показання про обставини вчинення кримінальних правопорушень, позов ТОВ «Мрія-Фарм» визнав повність, від кримінальної відповідальності не ухилявся.
Враховуючи зазначені вище данні про особу обвинуваченого, відсутність тяжких наслідків при вчиненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_7 , наведені у вироку та встановлені в ході апеляційного розгляду обставини, що пом`якшують покарання в їх сукупності, відсутність обставин, які його обтяжують, що знижує ступень суспільної небезпеки, колегія суддів дійшла висновку, що виправлення обвинуваченого можливе за коротший строк, ніж який визначив суд першої інстанції, а тому вважає необхідним пом`якшити йому покарання за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України.
З огляду на наведене, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а вирок суду в частині призначеного покарання зміні.
Керуючись ст.ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Иллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_9 змінити в частині призначеного покарання.
Вважати засудженим ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 187 КК України до
3-х років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 4-х років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_9 у виді 4-х років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві особистої власності.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_9 у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Судді:
ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3