11-кп/775/350/2015(м)
264/1866/15-к

Категорія ч. 2 ст. 190 КК України Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
8 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 8 липня 2015 року, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 8 липня 2015 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Гірник Селідівського району Донецької області, громадянин України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі у кримінально виконавчій установі закритого типу.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 22 січня 2015 року близько 02:30 години, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , повторно, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_8 , під приводом здійснення дзвінка, заволодів його мобільним телефоном «BRAVIS», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 , заподіявши шкоду на загальну суму 2199,90 грн., після чого втік з місця вчинення злочину.

В своїй апеляційній скарзі та доповненнях до неї в ході апеляційного розгляду, обвинувачений, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі, просить вирок змінити в частині призначеного покарання, призначивши йому покарання більш м`яке або звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що суд, призначаючи покарання, не врахував, як обставину, що пом`якшує покарання, добровільне повернення потерпілому мобільного телефону. До того ж просить врахувати, що він сирота, близьких родичів не має, з серпня 2015 року є інвалідом, у зв`язку з ампутацією 1/3 правої руки.

Заслухавши суддю доповідача, обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу з доповненнями в ході апеляційного розгляду, міркування прокурора, який вважає вирок суду законним, обґрунтованим і справедливим, перевіривши матеріали кримінального провадження і, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 в шахрайстві, вчиненим шляхом обману та зловживанням довірою, повторно, є обґрунтованими.

Відповідно до положень ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення кримінального покарання, між інших обставин враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд врахував як тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, так і дані про його особу, думку потерпілого, який не наполягав на суровій мірі покарання, а також обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

При цьому, суд врахував, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, не працює, є інвалідом ІІ групи загального захворювання, за колишнім місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, що обтяжує покарання суд врахував вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Апеляційні доводи обвинуваченого про добровільне повернення викраденого майна потерпілому, які він просить врахувати як обставину, що пом`якшує покарання, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, як вбачається з показань потерпілого у судовому засіданні в суді першої інстанції, він сам знайшов обвинуваченого та примусив його повернути телефон і дані показання потерпілого нічим не спростовані.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, данні про особу обвинуваченого, у тому числі судимості, які переконливо свідчать про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень і небажання ставати на шлях виправлення, обставини, що обтяжують покарання, навіть при наявності обставин, які пом`якшують покарання, суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, що є справедливим і термін призначеного покарання буде достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Порушення, які ставили б під сумнів дотримання судом норм кримінального та кримінального процесуального закону при призначенні ОСОБА_7 покарання, в матеріалах кримінального провадження відсутні, тому колегія суддів не знаходить підстав для застосування до призначеного покарання положень ст. 75 КК України, а отже і для задоволення його апеляції.

Керуючись ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 8 липня 2015 року відносно нього, без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3