Справа № 1-175/2010
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2010 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Бондаренко Г.Ю.

секретаря - Мороз М.І. з участю прокурора - Бачука І.І. адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумач справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 вірмена, неодруженого, не працює, ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, гр. ОСОБА_3 Вірменії;

ОСОБА_4, 1б.07.1990 року народження уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 - Франківської області, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_6 - Франківськ, вул.Целевича, 14/30, українця, неодруженого, не працюючого, ІНФОРМАЦІЯ_7, в минулому не судимого, гр. України,

обох за ст. 296 ч.2 КК України, суд, -

встановив:

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 вчинили грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинені групою осіб.

Злочин було вчинено при наступних обставинах.

28.08.2010 року близько 22 год. 00 хв. по вул. Центральній в с. Хотимир Тлумацького району ОСОБА_2 діючи в групі з ОСОБА_4, безпричинно з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, підійшли до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 почали виражатися в їх адресу нецензурними словами. ОСОБА_4 продовжуючи свої хуліганські дії, наніс удар ОСОБА_6 кулаком в обличчя, від чого останній присів. Піднявшись ОСОБА_7 побіг за допомогою в магазин «Продукти», а ОСОБА_2 та ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні наміри, почали наносити удари руками та ногами ОСОБА_5Ю„ внаслідок чого останній впав на землю. ОСОБА_2 та ОСОБА_4, незважаючи на безпорадний стан ОСОБА_5, з особливою нахабністю та грубістю продовжували наносити йому удари в різні ділянки тіла, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепномозкової травми у вигляді забою головного мозку, забою м»яких тканин голови, грудної клітки які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, пояснив, що 28.08.2010'року він цілий день був вдома. Близько 22 год. 00 хв. до нього прийшов ОСОБА_4 і вони мали йти на дискотеку. Коли він закривав хату, то почув крик. ОСОБА_4, який сказав відкрий браму, бо мене б»ють. Коли він підбіг до брами, то двоє чоловіків уже відійшли дальше, але по голосу він пізнав ОСОБА_8, який погрожував ОСОБА_4 ОСОБА_4 сказав, що його хтось вдарив по лиці і, що це напевно ^ ОСОБА_6

Від будинку вони пішли до дитячого садка, відстань до якого приблизно 15-20 м. Він запитав чого вони вдарили ОСОБА_4, а вони почали виражатися нецензурними словами і почали штовхатись. ОСОБА_5 мав у руках бутилку, він відштовхнув ОСОБА_5, а ОСОБА_6 почав пшикати балончиком і втік, а ОСОБА_5 почав розмахуватися бутилкою. Він штовхнув ОСОБА_9, а потім вдарив. Від удару ОСОБА_5 не впав. ОСОБА_4 почав виясняти у ОСОБА_5 за що його вдарили. Від чиєго удару впав ОСОБА_5 не знає. Потім прибіг ОСОБА_6, хотів його бити, а він вдарив ОСОБА_6 і він впав на землю.»

Із заявою в міліцію про те, що йому нанесені тілесні ушкодження не звертався. Претензій потерпілий до нього не має, вони помирились і є друзями.

Просить суворо його не карати.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, пояснив, що 28.08.2010 року біля 22 год. він пішов до ОСОБА_10 і вони разом вирішили іти на дискотеку. Поки ОСОБА_2 перевдягався, він стояв на містку. Йшло двоє хлопців, один високий, а другий нищий. Вищий вдарив його в ліву сторону обличчя. Він крикнув ОСОБА_2, щоб відкрив ворота, щоб він забіг на подвір»я. В той момент вийшов ОСОБА_2 і хлопці, які його били пішли, а вони пішли за ними. ОСОБА_2 запитав їх за що вони його вдарили. Вони не відповіли, почали виражатися нецензурними словами, почали штовхатися, він побачив, як ОСОБА_2 штовхнув ОСОБА_5 І в нього із рук щось упало, а ОСОБА_6 підбіг до нього, він йому наніс удар по шиї, від удару він не впав. ОСОБА_6 вийняв газовий балончик, пшикнув, але в очі не попав. Тоді всі почали битися, ОСОБА_6 втік, а ОСОБА_5 впав на землю. Коли ОСОБА_5 лежав на землі, то він наніс йому удар ногою і рукою по тілу. Тоді прибіг ОСОБА_6 з мамою ОСОБА_5, яка почала кричати і вони пішли додому.

Крім визнання своєї вини самими підсудними, їх вина повністю підтверджується показами потерпілого, свідків, речовими доказами та матеріалами справи перевіреними судом.

Так потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 28.08.2010 року близько 20 год. він разом із своїми друзями та ОСОБА_6 біля магазину, що в с. Хотимир, випили приблизно по 150 грам горілки, оскільки святкували свято ОСОБА_11. Приблизно через годину він разом із ОСОБА_6 пішли до нього додому, оскільки він мав загнати та закрити в сарай свійську птицю, що і зробив. Близько 22 год. вони з ОСОБА_6 вирішили піти в магазин «Продукти»^ що знаходиться в центрі с. Хотимир Тлумацького району. По дорозі в магазин, він ввесь час говорив по телефону, а ОСОБА_6 йшов поряд з ним. Проходячи по вул. Центральній, біля будинку, в якому проживає ОСОБА_2, він не зупинявся. Пройшовши приблизно 40-50 метрів від будинку ОСОБА_2, зі сторони автостанції він почув, що хтось йде назустріч, однак хто саме він не бачив, оскільки було темно, а вулиця в тій ділянці не освічувалась. Одразу ж після цього, він почув як хтось наніс йому удар рукою в область обличчя, від чого він впав спиною на землю. Щоб попередньо били ОСОБА_6 він не чув, все відбувалось дуже швидко і він не зміг зорієнтуватись. Він від удару впав на землю і почув різку біль в області носа, почув як із носа текла кров. Він нахилився вперед (обличчям до землі), оскільки не хотів, щоб кров потекла на білу сорочку, запитав у хлопців, що сталось. У відповідь почув нецензурні слова. По голосу він зрозумів, що це були ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яких він дуже добре знає і перебуває з ними в нормальних дружних відносинах. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 почали його копати ногами в різні ділянки тіла. В цей час ОСОБА_6 крикнув до нього, де він є, і ОСОБА_2 та ОСОБА_4 одразу побігли в сторону, де знаходився ОСОБА_6 і він почув як вони почали наносити удари ОСОБА_6 Потім він почув крик своєї матері і пішов сторону магазину, в якому його матір працює. ОСОБА_2 та ОСОБА_4, почувши крики його матері, побігли у невідомому напрямку. Він разом із матір'ю та ОСОБА_6 посиділи декілька хвилин всередині магазину, де помились від крові і через декілька хвилин ОСОБА_6 забрав брат, а він залишився в магазині. Після цього до нього подзвонив знайомий і вони пішли у клуб на дискотеку. Наступного дня він пробудився і хотів встати із ліжка, однак не зміг, тому що крутилось у голові і боліло все тіло. На протязі цілого дня він перебував вдома на ліжку і нікуди з дому не виходив. В понеділок він побачив, що біль не проходить, а навпаки стало ще гірше, і звернувся в Тлумацьку ЦРЛ, де перубував на стаціонарному лікуванні.

Претензій до підсудних не маю, збитки відшкодовані повністю. Просить підсудних суворо не карати.

Із показів свідка ОСОБА_6 видно, що 28.08.2010 року він приїхав до своїх родичів в с. Хотимир, оскільки було релігійне свято ОСОБА_11. Близько 20 год. він разом із ОСОБА_5 біля магазину, що в с. Хотимир Тлумацького району, випили приблизно по 150 грам горілки. Приблизно через годину вони пішли до ОСОБА_5 додому, оскільки він мав щось зробити по господарству. Близько 22 год. він із ОСОБА_5 вирішили піти в магазин «Продукти», що знаходиться в центрі с. Хотимир Тлумацького району. Проходячи по вул. Центральній, зі сторони автостанції він почув, що хтось йде, однак не може сказати чи йшли їм назустріч чи позаду них. Хто саме йшов він не бичив, оскільки було темно, а вулиця в тій ділянці не освічувалась. Одразу ж після цього, він почув як хтось наніс йому удар рукою в область обличчя в районі губи, від чого він присів. По голосу він впізнав ОСОБА_2 та ОСОБА_4, оскільки вони виражались нецензурними словами, однак хто із них його вдарив, він не бачив. В цей момент він із кишені штанів хотів вийняти газовий балончик, щоб його використати для самозахисту. Однак він навіть не встиг навести газовий балончик на хлопців, як хтось із них вибив його із рук. Він хотів підняти газовий балончик із землі, однак було темно і він його не знайшов. Коли підняв голову, побачив, що біля нього нікого немає і побіг у магазин «Продукти» за допомогою. Коли наносили удари ОСОБА_5 він не бачив, оскільки побіг за допомогою у магазин «Продукти», в якому працює матір ОСОБА_5 Він прибіг в середину магазину, крикнув до матері ОСОБА_5, що б'ють її сина і одразу ж повернувся назад, де відбувалась бійка. Прибігши, він крикнув до ОСОБА_5, де він є, на що він відповів, що тут. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 почувши це, одразу ж побігли до нього та почали наносити йому удари, внаслідок чого він впав на землю. При цьому він почув голос матері ОСОБА_5, яка кричала до хлопців, щоб вони перестали бити його, однак вони на неї не реагували, а продовжували його копати. А коли матір ОСОБА_5 підбігла ближче, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перестали його бити та побігли у невідомому напрямку. Він разом із матір'ю та ОСОБА_6 посиділи декілька хвилин всередині магазину, де помились від крові і через декілька хвилин за ним в магазин прийшов його брат та забрав його додому, ОСОБА_5 залишився в магазині. В понеділок він дізнався, що ОСОБА_5 перебуває на стаціонарному лікуванні в Тлумацькій ЦРЛ.

З приводу нанесених йому тілесних ушкоджень за медичною допомогою він не звертався, оскільки спричинені йому тілесні ушкодження для нього були незначними.

Ствердив, що в той час, коли вони з ОСОБА_5 йшли повз господарство ОСОБА_2, біля його господарства нікого не було, в тому числі і ОСОБА_4 і ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 біля господарства ОСОБА_2 він не наносив.

Свідок ОСОБА_11 показав, що вона працює продавцем в магазині «Продукти», що знаходиться в центрі с. Хотимир Тлумацького району. 28.08.2010 року о 9 год. вона прийшла на роботу, де перебувала на протязі цілого дня. Близько 22 год. до неї в магазин побитий і трохи на губі в крові, прибіг ОСОБА_6 та щось крикнув, однак що саме вона не пам'ятаю, їй було відомо, що її син ОСОБА_5 на протязі дня перебував із ОСОБА_6 Вона перелякалася за сина і одразу ж вибігла із приміщення магазину за ОСОБА_6, добігши до території колишнього дитячого садка, вона почула звуки бійки. Хто саме бився вона не бачила, оскільки територія дитячого садка не просвічувалась і було дуже темно. Пізніше зрозуміла, що били ОСОБА_6 Вона почала кричати, підійшовши ближче, вона почула голос ОСОБА_2, а другого хлопця не впізнала. До неї підійшов її син, вона почала його сварити за те, що він був випившим. Після цього ОСОБА_2 та інший хлопець перестали бити ОСОБА_6 та побігли геть. Вона разом із своїм сином та ОСОБА_6 пішли в приміщення магазину, де вони помились від крові. Через деякий час ОСОБА_6 забрав брат додому, а її син сказав, що також йде додому. Наступного дня син пролежав в ліжку і нікуди з дому не виходив, а в понеділок сказав, що йому біль не' проходить, а навпаки стає гірше. Тоді вона сказала, щоб він звертався у лікарню, що він і зробив. На протязі 21 дня син перебував на лікуванні в травматологічному відділенні Тлумацької ЦРЛ.

Вказала, що на її. думку син напевне когось образив словами, тому і почалася бійка. Після бійки він додому не йшов, а пішов на дискотеку.

Також вина підсудних підтверджується протоколом усної заяви про злочин від 31.08.2010 року (а.с.8), протоколом огляду місця події (а.с. 9, 10), висновком судово-медичної експертизи № 233 від 28.09.2010 року, згідно якого у ОСОБА_5 малися тілесні ушкодження: забій м»яких тканин голови з синцями та травматичним набряком, що відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 53-55) та іншими матеріалами справи перевіреними судом.

Оцінюючи докази в їх сукупності суд вважає доведеним вину підсудних у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, а тому їх дії слід кваліфікувати за ст. 296 ч.2 КК України.

Призначаючи покарання підсудним суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, їхні характеристики, те що підсудні вперше притягуються до кримінальної відповідальності, активне сприяння у розкритті злочину, щире каяття у вчиненому, завдані збитки потерпілому відшкодовано.

До обставин, які пом'якшують покарання підсудних ОСОБА_12, ОСОБА_4 0.3. суд визнає щире каяття підсудних, активне сприяння розкриттю злочину, потерпілий просить підсудних суворо не карати, завдані злочином збитки відшкодовано повністю.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд не враховує, як обтяжуючу покарання обставину, вчинення злочину групою осіб, так як дано обставина є кваліфікуючою ознакою ст. 296 ч.2 КК України.

За наявності наведених обставин, що пом"якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з врахуванням осіб винних, виходячи з принципу, що покарання має бути призначене необхідне і достатнє для виправлення підсудних, суд вважає, що при призначенні покарання підсудним ОСОБА_12, ОСОБА_4 за ст. 296 ч.2 КК України слід застосувати ст. 69 КК України і перейти до іншого більш м'якого виду основного покарання не зазначеного в санкції даної статті і призначити їм покарання у виді штрафу.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_4 визнати винними за ст. 296 ч.2 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити їм покарання: ОСОБА_2 - 1000 (тисячу) грн. штрафу; ОСОБА_4 - 1000 (тисячу) грн. штрафу.

До набуття вироком законної сили, запобіжний захід засудженим ОСОБА_2, ОСОБА_4 залишити попередньо обраний - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду на протязі 15 діб з часу проголошення через Тлумацький районний суд.

Головуюча Г.Ю. Бондаренко