Справа №377/775/15-к
Провадження №1-кп/377/46/15
20 серпня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 05.12.2003 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, 27.07.2004 року Славутицьким міським судом Київської області за ч.2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, постановою апеляційного суду Київської області від 20.10.2004 року вирок Славутицького міського суду Київської області від 27.07.2004 року змінено та призначено покарання на підставі ст.71 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців, 01.02.2010 року Славутицьким міським судом Київської області за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, 27.02.2015 року Славутицьким міським судом Київської області за ч.2 ст.185 КК України до арешту строком на 3 місяці,-
- у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.186 КК України,-
Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи засудженим 27.02.2015 року Славутицьким міським судом Київської області за ч.2 ст. 185 КК України до арешту строком на три місяці, на шлях виправлення і перевиховання не став, а маючи не зняту і не погашену у порядку, встановленому законом, судимість вчинив відкрите викрадення чужого майна(грабіж), повторно, та таємне викрадення чужого майна(крадіжка), повторно, за наступних обставин.
09 липня 2015 року, о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку № 1 Добринінського кварталу м. Славутича Київської області, зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_6 і маючи умисел на заволодіння його грошима, вирішив відкрито їх викрасти.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 пішов слідом за ОСОБА_6 в під`їзд № 2 будинку АДРЕСА_2 , де вирвав з нагрудної кишені останнього гроші в сумі 1200 грн. та втік з місця вчинення злочину, тобто повторно, відкрито викрав чуже майно.
Викраденими грошима ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд.
Відповідальність ОСОБА_5 за цей злочин передбачена ч. 2 ст. 186 КК України за ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно.
Викраденим майном ОСОБА_5 розпорядився на власний розсуд
Відповідальність ОСОБА_5 за цей злочин передбачена ч.2 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю і показав, що 09 липня 2015 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, він разом із своєю дівчиною ОСОБА_8 сидів на лавці біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 . В цей час на лавку, де вони сиділи, сів чоловік похилого віку, і він побачив у цього чоловіка в кармані сорочки гроші. Коли цей чоловік встав, то він вирішив викрасти у нього гроші, які знаходилися у кармані сорочки. З цією метою він пішов за чоловіком у під`їзд, і коли потерпілий зайшов у ліфт, то він підбіг і вихватив у нього гроші з кармана сорочки та побіг на вулицю. На викрадені гроші купив продукти харчування, спиртні напої та парфуми для дівчини. В цей же день, разом із своєю дівчиною ОСОБА_8 він розпивав спиртні напої у квартирі свого знайомого ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , та залишився у нього переночувати. Прокинувшись вранці 10 липня 2015 року, він побачив у кімнаті свого знайомого на полиці шафи DVD-програвач, кухонний ніж в коробці, комп`ютерну клавіатуру та СD-R компакт диск і вирішив їх викрасти, скориставшись тим, що ОСОБА_7 ще спав. З цією метою він поклав вище перелічені речі до рюкзака та покинув квартиру потерпілого. Вказані речі він зберігав на даху будинку, де він проживає, а після затримання працівниками міліції дані речі були повернуті потерпілому. В скоєному щиро розкаюється. Причиною вчинення цих злочинів стало те, що він посварився з матір`ю і проживав разом з своєю дівчиною деякий час в лісі, а оскільки він не працює і в нього не було коштів, то він вчинив ці злочини з метою отримання грошей для існування.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Потерпілий ОСОБА_6 надав до суду заяву, в якій просив проводити судове засідання за його відсутності. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, матеріальну шкоду йому відшкодовано, просив суворо обвинуваченого не карати та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. Враховуючи, що за відсутності потерпілих можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, то вирішено питання про проведення судового розгляду без потерпілих.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежився у судовому засіданні допитом обвинуваченого, та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, оскільки обставини кримінального провадження ніхто не оспорює.
Вислухавши показання обвинуваченого, в яких він визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованих злочинів, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про достатність підстав для визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України і ч.2 ст.186 КК України, та достатність підстав для призначення йому передбаченого законом покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому відповідно до загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, яке буде справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує, що він вчинив злочини, що згідно ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжкий злочин. За місцем проживання обвинувачений характеризується формально позитивно, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» не перебуває, з 15.03.2001 року перебуває на обліку у лікаря-нарколога ДЗ «СМЧС № 5 МОЗ України», не працює, легального доходу немає, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, проте відповідних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив злочини проти власності, в тому числі тяжкий злочин відносно особи похилого віку .
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому відповідно до ст.66 КК України, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Врахувавши ступінь тяжкості вчинених злочинів, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що досягнення мети покарання, передбаченої ст. 65 КК України, не можливе без призначення покарання у виді позбавлення волі.
Суд вважає неможливим застосування ч.1 ст.69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 186 КК України, про що просила захисник, виходячи з наступного.
Із змісту ч.1 ст.69 КК України вбачається, що підставою для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, є наявність не тільки кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а і особа винного.
З урахуванням того, що ОСОБА_5 не працює, легального доходу немає, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, проте відповідних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив злочини проти власності, в тому числі тяжкий злочин відносно особи похилого віку, суд вважає, що ці дані про особу винного унеможливлюють застосування до нього ч.1 ст.69 КК України і призначення покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, нижче від найнижчої межі, передбаченої у санкції ч.2 ст.186 КК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Документально підтверджених судових витрат немає.
Беручи до уваги, що до набрання вироком законної сили зберігаються ризики, передбачені п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто ризик вчинення ОСОБА_5 інших злочинів та ризик переховуватися від суду, для запобігання яких обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також з метою забезпечення виконання вироку застосований запобіжний захід ОСОБА_5 необхідно продовжити до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-375 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК України та ч.2 ст.186 КК України, і призначити покарання:
-за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки;
-за ч.2 ст.186 КК України - у виді позбавлення волі на строк чотири роки;
На підставі ч.ч. 1, 2 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою вважати продовженим до набрання вироком законної сили з утримуванням у Чернігівському слідчому ізоляторі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 13 липня 2015 року, зарахувавши до цього строку строк перебування під вартою з розрахунку один день перебування під вартою за один день позбавлення волі.
На вирок суду сторонами можуть бути подані апеляційні скарги до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1