Справа № 447/2026/15-к Головуючий: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/831/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року Колегія Суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суд у Львівської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
При секретарі: ОСОБА_5
З участю прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 03 вересня 2015 року про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 03 вересня 2015 року у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовлено.

Приймаючи дане рішення, районний суд виходив із того, що ОСОБА_7 засуджений за вчинення особливо тяжких злочинів, один з яких проти життя та здоров`я особи, за час відбування покарання допустив вісім порушень встановленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності, лише чотири рази заохочувався правами начальника установи, а відтак судом не здобуто переконливих доказів того, що засуджений довів своє виправлення.
У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , не погоджуючись із рішенням суду 1-ї інстанції, вважає його неправильним та недостатньо обгрунтованим. При цьому, покликається на те, що спостережна комісія та прокурор підтримали клопотання колонії щодо його умовно-дострокового звільнення; не враховано того, що стягнення які на нього накладалися сім разів, вже погашені та після їх накладення він протягом п`яти років не порушував режим утримання і сумлінно працював та навчався за що чотири рази заохочувався правами начальника колонії. Вказує на те, що він відбув встановлену законом частину покарання, сумлінно працює та не порушує режим утримання, здобув повну середню освіту по професії слюсар механо-збірочних робіт, електро-монтер та кравець; позову по виконавчих листах не має, приймає участь у роботах по благоустрою відділення; вину у вчиненому визнає та щиро розкаюється, має чіткі плани на майбутнє, буде проживати з батьками та працювати з дядьком у м.Полтава. Просить задоволити клопотання про його умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив подану засудженим апеляційну скаргу, просить ухвалу районного суду залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали судового провадження Миколаївського районного суду Львівської області № 447/2026/15-к про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 , проаналізувавши доводи поданої апеляційної скарги, Колегія Суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

До даного висновку Колегія Суддів приходить, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст.107 КК України, а також настанов Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року « Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким », умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Як вбачається із матеріалів судового провадження Миколаївського районного суду Львівської області № 447/2026/15-к про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 , останній відбув передбачений п.3 ч.3 ст.107 КК України строк, у зв`язку з чим виникла можливість вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення від призначеного судом першої інстанції покарання.

При цьому, згідно з матеріалами справи, засуджений ОСОБА_7 засуджений за вчинення особливо тяжких злочинів, один з яких проти життя та здоров`я особи, за час відбування покарання допустив вісім порушень встановленого порядку відбування покарання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності, лише чотири рази заохочувався правами начальника установи.

З уваги на викладене, на переконання Колегії Суддів, є відсутніми правові підстави для застосування відносно засудженого ОСОБА_7 вимог ст.107 КК України, які регламентують можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Колегія Суддів вважає, що Миколаївським районним судом Львівської області 03 вересня 2015 року постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Порушень закону, які б впливали на законність прийнятого судом першої інстанції рішення, Колегією Суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 405; 407; 419 КПК України, Колегія Суддів, -

У Х В А Л И Л А :
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 03 вересня 2015 року про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 03 вересня 2015 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення.

С У Д Д І :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4