Справа № 588/1719/15-к
№ провадження 1-кп/588/181/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2015 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тростянці кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тростянець Сумської області, громадянина України, не одруженого, дітей не має, з повною середньою освітою, працює в ПП Меленко опалювачем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 у невстановлений слідством день наприкінці травня 2015 року близько 08 години ранку, маючи корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, знаходячись з дозволу власника ОСОБА_5 у домогосподарстві по АДРЕСА_2 , скориставшись вільним доступом до майна, в приміщенні господарської будівлі сараю вказаного господарства, вчинив таємне викрадення мідного дроту вагою 10 (десять) кг, що становить для потерпілого цінність як металобрухт, чим завдав ОСОБА_5 майнових збитків в сумі 700,00 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 за пред`явленим йому обвинуваченням за частиною 1 статті 185 КК України винним себе визнав повністю і суду показав, що навесні цього року проживав із дівчиною на ім`я ОСОБА_7 протягом місяця у домоволодінні, належному його двоюрідному брату ОСОБА_8 у АДРЕСА_2 . З дозволу брата мав вільний доступ до приміщень його домогосподарства. Обвинувачений вказав, що знав про те, що його брат збирає мідь, вони неодноразово здійснювали це удвох. Йому було відомо, що брат зберігає мідну проволоку в сараї. У цей період часу обвинувачений роботи не мав і вирішив поїхати на заробітки, але для цього потрібні були гроші. Наприкінці травня 2015 року точної дати сказати не може ОСОБА_7 поїхала до міста Суми, а він вранці о 8 годині вирішив поки брат родиною сплять у будинку викрасти в сараї мідну проволоку у скомканому вигляді, яка зберігалась у мішку білого кольору. Будучи ніким не поміченим взяв мішок з сараю та поніс його в руках до пункту прийому металобрухту у місті Тростянці біля залізничного вокзалу та продав за 700 грн. Після цього пішов на вокзал та поїхав до міста Херсон на заробітки, де пробув близько місяця. За час коли був на заробітках потерпілий йому не телефонував. Коли повернувся до міста Тростянця, був затриманий працівниками міліції і дізнався, що брат звернувся із заявою про викрадення в нього мідного дроту. Обвинувачений вказав, що щиро розкаюється, вибачився перед потерпілим, шкоду має намір повністю відшкодувати дровами найближчим часом відповідно до домовленості з потерпілим.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , суду показав, що ОСОБА_4 доводиться йому двоюрідним братом. З травня 2015 року його брат проживав разом з дівчиною ОСОБА_7 у нього в домогосподарстві за адресою АДРЕСА_2 . Вони разом проживали в літній кухні, ОСОБА_9 мав доступ з його дозволу до приміщень домоволодіння. Обвинувачений знав, що він займається збиранням міді. Точно не пам`ятає день, але наприкінці травня 2015 року вранці прокинувся, потім займався справами по господарству і згодом виявив, що в сараї немає мішка з мідною проволокою. Почав телефонувати ОСОБА_7 , питати де ОСОБА_9 , розповів про цю ситуацію, вона не допомогла зв`язатись з обвинуваченим, намагався через родичів зв`язатись з ним. Після того як брат повернувся в ОСОБА_10 подав заяву до міліції про крадіжку. Викрадене йому не повернули, але вони з обвинуваченим домовились, що вирішать питання відшкодування шкоди в позасудовому порядку, обвинуваченого вибачив, претензій до брата не має, просив суворо не карати, зазначив, що необхідно визначити таке покарання, яке б дозволило обвинуваченому продовжити працювати і відшкодувати йому шкоду та судові витрати.

Визнавши на підставі частини 3 статті 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а також матеріалів, що стосуються вирішення питання щодо процесуальних витрат.

За таких обставин, суд вважає вину обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні доведеною повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за частиною 1 статті 185 КК України, оскільки він своїми умисними протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні мідного дроту вагою 10 кг вартістю 700 грн., належного ОСОБА_5 вчинив злочин таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який належить до злочинів середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який вину свою визнав повністю, раніше не судимий, не одружений, працює, є особою працездатного віку, відомості про те, що обвинувачений визнаний інвалідом І та ІІ групи інвалідності судом не установлено, згідно з довідкою характеристики за місцем проживання характеризується позитивно, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та психіатра.

Як пом`якшуючі вину обставини суд відповідно до статті 66 КК України вважає щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не установлено.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, дані, що характеризують обвинуваченого, думку потерпілого ОСОБА_5 , який не має претензій до обвинуваченого, а щодо міри покарання просив суворо не карати, вважав необхідним призначити таке покарання ОСОБА_4 , яке дозволило б останньому працювати і відшкодувати йому вартість викраденого, враховуючи, що обвинувачений має постійний дохід, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням та обмеженням волі у вигляді штрафу, яке на переконання суду буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи слід стягнути з обвинуваченого.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався. Ураховуючи відсутність відповідного клопотання учасників судового провадження, підстави обрання запобіжного заходу до обвинуваченого до набрання вироком законної сили судом не установлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370-374, 392 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 70 (сімдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (тисяча сто дев`яносто) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта у сумі 122 (сто двадцять дві) грн. 76 коп.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.
Суддя ОСОБА_1