Провадження №: 1-кп/752/876/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 жовтня 2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

представника служби у справах дітей ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0008704 від 06.09.2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, не одруженого, навчаючогося на 2 курсі Міжрегіонального вищого професійного училища автомобільного транспорту та будівельної механізації, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 05.09.2015 року, знаходячись за адресою: м. Київ, ж/м "Теремки-1", у лісосмузі незаконно придбав, а саме: привласнив знайдений ним рюкзак із предметом схожим на гранату та предметами схожими на набої в кількості 21 шт., які були залишені невстановленою слідством особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, у невстановлений слідством час, тим самим залишив рюкзак із вищезазначеначеним при собі та транспортував його без передбаченого законом дозволу.

05.09.2015 р. приблизно о 17 год. 20 хв. працівниками Голосіївського РУГУ МВС України в м. Києві, за адресою: м. Київ, пр-т. Голосіївський, 3 поблизу бібліотеки ім. Вернадського було зупинено громадянина ОСОБА_6 та за участю двох понятих було проведено огляд рюкзака, який він мав при собі. При огляді рюкзака було виявлено та вилучено предмет схожий на гранату Ф1 та 21 набій до автомату Калашникова, які останній незаконно придбав та транспортував без передбаченого законом дозволу.

Згідно висовку експерта № 1/214-ВТ від 14.09.2015 року, наданий на дослідження корпус ручної осколкової гранати Ф-1 (обєкт № 1) не є боєприпасом. Наданий на дослідження уніфікований запал дистанційної УЗРГМ (обєкт № 2) є боєприпасом. Ручна осколкова граната Ф-1 (обєкт № 1 та обєкт № 2 поєднані в єдину конструкцію) є боєприпасом. Ручна осколкова граната граната Ф-1 (обєкти № 1 та № 2 поєднані в єдину конструкцію) є боєприпасом. Ручна осколкова граната граната Ф-1 (обєкти № 1 та № 2 поєднані в єдину конструкцію) придатна до застосування.

Згідно висновку експерта № 796 від 13.09.2015 р. 21 предмети схожі на патрони, вилучені 05.09.2015 р. є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї - бойовими патронами, калібру 7,62х39, виготовлені промисловим способом на Барнаульському патронному заводі в 1969 р. Дані патрони призначені для стрільби з автоматів "АК-47" та іншої зброї відповідного калібру. Вказані патрони до стрільби придатні.

Вказані дії неповнолітнього ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 263 ч. 1 КК України як незаконне придбання та носіння вибухових пристроїв промислового виготовлення та боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

28 вересня 2015 року між прокурором прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 в порядку, передбаченому положеннями ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ст. 263 ч. 1 КК України.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76, 104 КК України.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Розглядаючи, в порядку встановленому п.1 ч.3 ст.314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до вимог ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, просить суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші, передбачені угодою заходи.

Захисник ОСОБА_4 , законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні також просили вказану угоду, укладену з прокурором, затвердити та призначити узгоджену в ній міру покарання та інші, передбачені угодою заходи, при цьому ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України, в обсязі викладеному в обвинувальному акті, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, при цьому зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.

Крім того, злочин, передбачений ст. 263 ч. 1 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, від якого потерпілих немає.

Разом з тим, суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені в п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Крім того, перевіряючи угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним положеннями ст.65 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 є щире каяття обвинуваченого, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

На підставі викладеного, виходячи з того, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_6 , відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_6 своїми умисними діями, вчинив незаконне придбання та носіння вибухових пристроїв промислового виготовлення та боєприпасів без передбаченого законом дозволу, а тому його дії підлягають кваліфікації за ст. 263 ч.1 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_6 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Відповідно до ст. 124 КПК України необхідно стягнути з ОСОБА_6 судові витрати.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст.314 ч.1, 373, 374, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 вересня 2015 року між прокурором прокуратури Голосіївського району м. Києва ОСОБА_3 та обвинуваченим неповнолітнім ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком у вигляді 1 (одного) року.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, навчання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Стягнути із ОСОБА_6 процесуальні витрати вартість проведених експертних досліджень:

- балістичної експертизи № 796 від 13.09.2015 року в розмірі 491 гривень 04 коп.

- вибухотехнічної експертизи № 1/214-ВТ від 14.09.2015 в розмірі 3887 гривень 86 копійок на користь держави Україна.

Речові докази у справі: фрагменти обєктів № 1 та № 2, що залишились після проведення експериментального підриву та первинна упаковка, що поміщені до сейф-пакету НДЕКЦ № 3054147, 11 патронів та первинне упакування, що поміщені до сейф-пакету НДЕКЦ № 2962207, що передані на зберігання до камери схову Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві - передати на зберігання до криміналістичної колекції Науково дослідного експертно криміналістичного центру ГУ МВС України в м. Києві.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1