Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
5-151кс15: не визначено.
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 19.10.2015. Забезпечено надання загального доступу: 20.10.2015.
Номер судового провадження: не визначено
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 жовтня 2015 року м. Київ

Судова палата у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1,суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11,при секретарях: за участю ОСОБА_12, ОСОБА_13 прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_14,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року щодо ОСОБА_15,

у с т а н о в и л а:

вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 липня 2014 року ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Горожанка Тернопільської області, громадянина України, раніше не судимого, визнано невинним у пред'явленому обвинуваченні, передбаченому частиною другою статті 367 Кримінального кодексу України (далі - КК), та виправдано на підставі пункту 2 частини першої статті 6 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) за відсутністю в його діяннях складу злочину.

ОСОБА_15 обвинувачувався у тому, що він, працюючи на посаді начальника відділу Держкомзему у Мукачівському районі Закарпатської області, достовірно знаючи, що ДП «Санаторій «Карпати» передано в постійне користування земельну ділянку площею 44,21 га і ці землі відносяться до земель оздоровчого призначення, всупереч вимогам частини п'ятої статті 116, частин першої, другої і дев'ятої статті 149 Земельного кодексу України, без погодження Кабінетом Міністрів України, 10 квітня 2003 року погодив проект відведення частини цієї земельної ділянки площею 1,1830 га ПП ОСОБА_16, підписавши відповідний висновок, а 9 вересня 2004 року погодив технічний звіт з оформлення права власності та 21 вересня 2004 року підписав Акт на право власності на земельну ділянку площею 1,1830 га ПП ОСОБА_16

Суд першої інстанції виправдав ОСОБА_15 за відсутністю в його діяннях складу злочину, передбаченого частиною другою статті 367 КК.

Апеляційний суд Закарпатської області ухвалою від 13 листопада 2014 року апеляцію старшого прокурора відділу прокуратури Закарпатської області залишив без задоволення, а вирок щодо ОСОБА_15 - без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року вирок районного та ухвала апеляційного судів щодо ОСОБА_15 залишені без змін, а касаційна скарга прокурора - без задоволення.

Посилаючись на пункт 2 частини першої статті 445 КПК, заступник Генерального прокурора України просить переглянути ухвалу касаційного суду щодо ОСОБА_15, скасувати це рішення і рішення апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Він стверджує, що в зазначеній справі апеляційний суд допустився істотних порушень норм кримінального процесуального закону, зокрема не виконав положень статей 396 і 419 КПК, на які суд касаційної інстанції належно не відреагував і касаційну скаргу розглянув формально.

Підтверджуючи свою позицію щодо неоднаковості у правозастосуванні, прокурор посилається на ухвали касаційного суду від 1 липня 2014 року і 15 січня 2015 року, в яких положення статей 412 і 419 КПК витлумачено інакше: було визнано порушення апеляційним судом цих норм закону.

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України (далі - Суд) заслухала суддю-доповідача, прокурора, який вважав, що заява підлягає задоволенню, перевірила матеріали кримінальної справи і матеріали, додані до заяви, і дійшла висновку про таке.

З погляду інтересів, які захищаються частиною четвертою статті 447 КПК, не може допускатися перегляд (у який би спосіб він не ініціювався) виправдувального вироку, ухвали про закриття справи або інших рішень, які поліпшують становище особи, поза межами установлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а так само не пізніше одного року з дня постановлення такого судового рішення.

Суд повторює, що в світлі розуміння обмежувальних положень цієї норми, подання заяви про перегляд зазначених судових рішень, допуск до провадження та її розгляд Судом залежить саме від певного конкретного виду рішення суду (судів) нижчої ланки, стосовно якого ухвалювалось рішення касаційної інстанції, або від рішення касаційного суду, яким було поліпшено становище особи, але тільки не від події, з якою пов'язується перегляд судових рішень на загальних підставах (пункти 1-2 частини першої статті 445 КПК).

У кожному разі Суд зазначає, що обмеження стосовно перегляду ним виправдувального вироку, ухвали про закриття справи або інших судових рішень з метою погіршення становища засудженого є однією з істотних процесуальних гарантій для осіб, щодо яких ухвалені такі судові рішення; вони спрямовані на забезпечення дії принципу правової визначеності, відповідно до якого реалізація прав людини неможлива без суворого дотримання встановлених законом строків проведення відповідної процесуальної дії. Відповідно до цієї правової позиції сформовано і висновок про наявність процесуальної заборони перегляду таких рішень поза межами річного строку з дня їх постановлення (справи № 5-18 кс 12, № 5-20 кс 12, № 5-23 кс 12, № 5-24 кс 12, № 5-16 кс 13, № 5-19 кс 13).

Розглянувши надані матеріали, насамперед рішення касаційного суду, яке оспорюється, та рішення касаційної інстанції, надані для порівняння, Суд вважає, що заявник не навів жодних фактів або переконливих аргументів, що могли б переконати його дійти інших висновків за таких обставин. Враховуючи власну прецедентну практику з цього питання, Суд вважає, що прокурор ініціює фактично перегляд рішення суду першої інстанції з метою погіршення становища виправданого ОСОБА_15 Водночас від дня постановлення цього вироку (18 липня 2014 року) минув один рік, протягом якого закон дозволяє перегляд таких рішень, і, відповідно, не допускає цього робити після його закінчення.

Тому слід вкотре зазначити, що наведені обставини вказують на існування процесуальної заборони, яка унеможливлює перегляд Судом цього судового рішення, і є підставою для відмови у задоволенні заяви прокурора.

Керуючись статтями 447, 453, 454, 456 Кримінального процесуального кодексу України, Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України

п о с т а н о в и л а:

відмовити у задоволенні заяви заступника Генерального прокурора України про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року щодо ОСОБА_15.

Постанова є остаточною і не може бути оскаржена, крім як на підставі, передбаченій пунктом 4 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_7 ОСОБА_3 ОСОБА_8

ОСОБА_4 ОСОБА_9

ОСОБА_5 ОСОБА_10

ОСОБА_6 ОСОБА_11

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...