Провадження №1-кс/127/4549/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2015 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисників підозрюваної - адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури міста Києва ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов"язання щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народилася в м. Коростень, Житомирської області, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судді Печерського районного суду м. Києва, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.375 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокуратурою Вінницької області відповідно до постанови Генерального прокурора України про визначення підслідності від 19.02.2015 р. здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000131 від 05.02.2015 року за ч. 2 ст.375 КК України.

Вказані матеріали досудового розслідування виділено з кримінального провадження № 0000046 від 24.02.2014, в ході досудового розслідування якого 22.12.2014 першим заступником Генерального прокурора України ОСОБА_8 підписано повідомлення про підозру судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, яке фактично вручено 21.01.2015.

У ході досудового розслідування даного кримінального провадження 02.02.2015 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 375 КК України, яке фактично вручено 18.02.2015.

Матеріали досудового розслідування відносно суддів Печерського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 375 КК України 05.02.2015 з кримінального провадження №0000046 виділені в окреме провадження та присвоєно №0000131.

Прокурор в клопотанні вказав, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді судді Печерського районного суду міста Києва, маючи відповідну фахову підготовку та досвід роботи, у січні 2014 року вчинила умисний злочин проти правосуддя за таких обставин.

У листопаді 2013 року Президентом України ОСОБА_9 прийнято рішення про відмову від підписання Угоди про асоціацію з Європейським Союзом, у результаті чого Кабінетом Міністрів України 21.11.2013 року було прийнято рішення про призупинення процесу підготовки до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Євросоюзом.

Після цього, починаючи з 22.11.2013 на Майдані Незалежності в місті Києві розпочалися безстрокові мирні акції протесту громадян у вигляді зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій (Євромайдан) на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України, організації та проведенню яких незаконно перешкоджали правоохоронні органи.

Використовуючи гарантоване Європейською конвенцією та Конституцією України право на вказані протестні акції, громадяни України з 30.11.2013 року організували цивільний автопротест - Автомайдан, метою якого було проведення з використанням власних транспортних засобів мирних заходів - автопоходів до резиденції «Межигір`я» Президента України ОСОБА_9 в селі Нові Петрівці Вишгородського району Київської області та до інших місць розташування органів державної влади.

У свою чергу інспектори ДАІ МВС України, діючи з метою незаконного перешкоджання організації та проведенню таких мирних акцій протесту учасниками Автомайдану, починаючи з 29.12.2013 стали складати завідомо неправдиві офіційні документи - рапорти про ніби-то невиконання певним учасником такого руху вимог працівника міліції щодо зупинки транспортного засобу. Рапорти спрямовувалися до відповідного місцевого відділу ДАІ за місцем реєстрації транспортного засобу, де уповноваженими службовими особами складалися протоколи про вчинення учасником Автомайдану адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, санкція якої передбачає позбавлення права керувати транспортним засобом строком від 3 до 6 місяців.

У січні 2014 року до Печерського районного суду міста Києва з відділу ДАІ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві надійшов протокол серії АА2 від 05.01.2014 № 940846, складений стосовно власника автомобіля «Шкода Фабія», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_10 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Розгляд протоколу розподілено судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_4 , судовій справі присвоєно № 757/805/14-п. До зазначеного протоколу як єдину підставу для його складання додано рапорт від імені інспектора ДАІ ОСОБА_11 від 29.12.2013 про те, що о 17.55 на вул. Наддніпровське шосе - вул. Залізничне шосе в м. Києві особа, яка керувала автомобілем «Шкода Фабія», д.н.з. НОМЕР_1 , начебто не виконала вимогу співробітника ДАІ про зупинку, подану за допомогою жезла та свистка, чим порушила вимоги п. 2.4 ПДР України. При цьому рапорт ніким не підписано, а інших доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_10 у матеріалах, що надійшли до суду, не містилося.

За таких обставин на момент розгляду справи було очевидним, що у наданих до суду відділом ДАІ Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві матеріалах не містилося будь-яких доказів винуватості ОСОБА_10 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки правові підстави для складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення відсутні.

Незважаючи на це суддя ОСОБА_4 , будучи обізнаною із подіями, які відбулися у Державі, та маючи на меті проявити свою лояльність до діючої на той час влади і у такий спосіб отримати преференції для подальшого просування по службі, тобто особистою зацікавленістю, вирішила постановити завідомо неправосудне рішення.

Діючи з цією метою ОСОБА_4 22.01.2014, перебуваючи у своєму службовому кабінеті у приміщенні Печерського районного сулу м. Києва, що розташований у м. Києві на вул. Хрещатик, 42а, розглядаючи адміністративну справу у порушення вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП умисно не дослідила всебічно, повно та об`єктивно всі обставини справи, не отримала пояснень від ОСОБА_10 як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, та від інспектора ДАІ ОСОБА_11 , рапорт від імені якого ніким не було підписано, але на підставі нього службовою особою ДАІ ОСОБА_12 05.01.2014 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення. Також ОСОБА_4 умисно не виконано будь-яких інших дій для отримання доказів, що мають значення для правильного вирішення справи та встановлення наявності чи відсутності адміністративного правопорушення.

Як наслідок за результатами розгляду судової справи ОСОБА_4 22.01.2014 умисно винесла завідомо неправосудну постанову щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_10 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-1 КУпАП, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на шість місяців, усвідомлюючи, що будь-яких правових підстав для такого рішення не було.

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду від 11.03.2015 відносно підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 2 місяці з покладенням обов`язків: прибувати до відповідного органу досудового розслідування та суду за першою вимогою; повідомляти відповідний орган досудового розслідування чи суд про зміну місця свого проживання; носити електронний засіб контролю.

Строк дії запобіжного заходу та покладених на ОСОБА_4 обов`язків закінчується 10.05.2015 року.

По даному кримінальному провадженню виконано усі слідчі дії, спрямовані на отримання та перевірку отриманих доказів.

Разом з тим, закінчити розслідування у 4-місячний строк не має можливості, оскільки з метою повного, всебічного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження також необхідно: отримати матеріали справ про адміністративні правопорушення, які розглядались суддями Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а саме: №757/788/14-п; №757/790/14-п; №757/795/14-п; №757/796/14-п; №757/799/14-п №757/801/14-п; №757/809/14-п; №757/1654/14-п.; встановити та допитати свідків у кримінальному провадженні, які причетні до реєстрації, розподілу та розгляду справ про адміністративні правопорушення, які розглядались суддями Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_13 та ОСОБА_4 , а саме: №757/788/14-п; №757/790/14-п; №757/795/14-п; №757/796/14-п; №757/799/14-п; №757/801/14-п; №757/809/14-п; №757/1654/14-п; отримати від операторів мобільного зв`язку інформацію про телефонні з`єднання співробітників ВДАІ з обслуговування території Печерського району ГУ МВС України в місті Києві; отримати від операторів мобільного зв`язку інформацію про телефонні з`єднання осіб, відносно яких складені протоколи про адміністративні правопорушення, на підставі яких приймались судові рішення у справах про адміністративні правопорушення: №757/788/14-п; №757/790/14-п; №757/795/14-п; №757/796/14-п; №757/799/14-п; №757/801/14-п; №757/809/14-п; №757/1654/14-п; провести інші слідчі та процесуальні дії, направленні на повне, об`єктивне та неупереджене досудове розслідування кримінального провадження; надати доступ до матеріалів досудового розслідування потерпілим у кримінальному провадженні та їх захисникам; надати доступ до матеріалів досудового розслідування підозрюваним та їх захисникам.

З огляду на це, постановою заступника прокурора Вінницької області ОСОБА_15 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні у порядку ст.ст.294-295 КПК України продовжено до 6-ти місяців, тобто до 21.07.2015.

Строк дії покладених на ОСОБА_4 ухвалою суду обов`язків закінчується 11.05.2015 року, а досудове розслідування на даний час не завершено, є вагомими докази підозри ОСОБА_4 у вчиненні тяжкого злочину та наявність ризиків, передбачених ч.І ст.177 КПК України.

Прокурор зазначив, що беручи до уваги те, що підозрювана ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також з метою забезпечення виконання покладених на неї обов`язків, строк запобіжного заходу та покладених на неї ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 11.03.2015 обов`язків необхідно продовжити до 20.07.2015 року.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі, оскільки ОСОБА_4 оголошена обґрунтована підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.375 КК України. Прокурор не обгрунтував наявних ризиків, пославшись лише на підставність клопотання у відповідності до ст.177 КПК України, не роз"яснив суду, в чому саме полягають ризики, лише зазначив, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. На питання суду вказав, що відомостей про переховування від органів досудового розслідування ОСОБА_4 немає. Крім того не заперечив, що в органи досудового розслідування підозрювана ОСОБА_4 не викликалася, слідчих дій по кримінальному провадженню на протязі тривання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов"язання за її участю не проводилося.

Підозрювана ОСОБА_4 та її захисники ОСОБА_16 , ОСОБА_6 заперечили щодо даного клопотання, суду пояснили, що підозра, висунута ОСОБА_4 , є необґрунтованою, ніяких порушень матеріального та процесуального закону при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_10 до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 не допустила. Крім того ні ОСОБА_10 , ні будь - яка інша особа не заявляла про винесене суддею ОСОБА_4 завідомо неправосудне рішення та завдану їй матеріальну чи моральну шкоду внаслідок винесеного рішення. Особистих інтересів при винесенні рішення відносно ОСОБА_10 суддя ОСОБА_4 не мала, а відтак кваліфікувати дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.375 КК України досудовим слідством не було підстав. Крім того на протязі двох місяців органами досудового розслідування і стороною обвинувачення не було вчинено жодних слідчих дій, навіть не було допитано ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000131, яке на думку ОСОБА_4 та її захисників є штучно створене. Також органами досудового розслідування і стороною обвинувачення взагалі не доведено ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_4 не переховувалася, не вчинювала інших дій, передбачених ст. 177 КПК України, навпаки навіть від"їжджаючи до м. Вінниця в судове засідання підозрювана про це повідомила слідчого. Щодо поведінки ОСОБА_4 під час оголошення їй повідомлення про підозру, яка була під час винесення судового рішення 11 березня 2015 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області визначена як ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, остання суду пояснила, що на момент оголошення їй повідомлення про підозру, ОСОБА_4 перебувала у нарадчій кімнаті, і на сьогодняшній день ОСОБА_4 вчинила б так само, оскільки така її поведінка повністю виправдана Конституцією України та законами України щодо забезпечення гарантій незалежності суддів, також щодо забезпечення гарантій незалежності суддів є Рішення Ради суддів України.

Щодо вимог даного клопотання підозрювана ОСОБА_4 та її захисники ОСОБА_16 , ОСОБА_6 вказують на те, що взагалі засадами КПК України та зокрема Главою 18 вказаного Кодексу така процесуальна дія як продовження строку запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не передбачена, передбачено лише можливість продовження покладених на особу обов`язків. За таких обставин просили суд відмовити в задоволенні клопотання.

Вислухавши думку прокурора, підозрюваної та її захисників, дослідивши матеріали клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури міста Києва ОСОБА_7 та докази, надані сторонами, слідчий суддя встановив наступне.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч.1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Частиною шостою вказаної статті зазначається, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Тобто з вказаного вбачається, що чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено подання клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов"язання, оскільки така процесуальна дія існує лише для продовження строку тримання під вартою та домашнього арешту, а ч.6 ст. 194 КПК України встановлена лише можливість у разі необхідності продовження покладених на особу обов"язків, на що прокурор уваги не звернув та в порушення вимог КПК України та ст. 19 Конституції України, у відповідності до якої органи державної влади, їх посадові особи зобов"язані лише діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, звернувся з даним клопотанням до суду, а отже діяв не в спосіб, визначений Законами України, зокрема КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що 11 березня 2015 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області було застосовано до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, який сплив, та покладено на неї наступні обов`язки: прибувати до відповідного органу досудового розслідування та суду за першою вимогою; повідомляти відповідний орган досудового розслідування чи суд про зміну місця свого проживання; носити електронний засіб контролю.

Даною ухвалою суду було встановлено наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема: поведінка ОСОБА_4 під час проведення досудового розслідування та оголошення їй повідомлення про підозру.

Відповідно до п. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Даним клопотанням прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури міста Києва ОСОБА_7 просить забезпечити ризики, передбачені ст. 177 КПК України, шляхом продовження строку запобіжного заходу у вигляді особистого зобов"язання щодо ОСОБА_4 та строк дії покладених на неї обов"язків.

Під час розгляду даного клопотання судом було з`ясовано, що підозрювана ОСОБА_4 на протязі двох місяців не переховувалася від органів досудового розслідування, не вчинювала інших дій, передбачених ст. 177 КПК України, навпаки повідомляла слідчого про виїзд за межі міста Києва, жодного разу з моменту обрання запобіжного заходу не викликалась органом досудового розслідування та не приймала участі у будь-яких слідчих діях, чого не заперечував в судовому засіданні прокурор. Заявлені в клопотанні ризики прокурор в судовому засіданні не обгрунтував взагалі.

Тобто органами досудового розслідування і стороною обвинувачення не надано до суду доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 .

Відповідно до норм Конституції України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та вимог Кримінального процесуального кодексу України суддя при постановленні рішення не може враховувати політичні настрої в державі, суспільний інтерес, а зобов`язаний дотримуватись принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Враховуючи те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені ст. 177 КПК України, приймаючи до уваги, що чинними КПК України не передбачено продовження запобіжного заходу у вигляді ососбистого забов"язання, а обов"язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України, виходячі зі змісту вказаної статті не можуть існувати або бути продовжені окремо без запобіжного заходу, такий ступінь втручання у права і свободи особи не виправданий, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 179, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури міста Києва ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у вигляді особистого зобов"язання щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: