Номер провадження 1-кп/243/266/2015
Номер справи 243/2911/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
« 05» листопада 2015 року судова колегія Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
потерпілого ОСОБА_8
представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 , ОСОБА_10
обвинуваченого ОСОБА_11
законного представника обвинуваченого ОСОБА_12
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_13
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, українця, громадянина України, з начальною середньою освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, учня третього курсу Слов`янського професійного ліцею залізничного транспорту ім. П.Ф.Кривоноса №56, інвалідом не являється, зареєстрований та мешкає за адресою - АДРЕСА_1 раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.4 КК України
ВСТАНОВИЛА:
08 лютого 2015 року приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_11 , знаходився між будинками №26 та № 22 по провулку Артема в м. Слов`янську, де побачив свого знайомого ОСОБА_8 , з яким у нього склалися довгі неприязні стосунки. Достовірно знаючи про те, що ОСОБА_8 користується мобільним телефоном «Iphon 4S» у вказаний час, у вказаному місці у ОСОБА_11 виник протиправний умисел, спрямований на розбійний напад на ОСОБА_8 з метою заволодіння чужим майном, а саме вищевказаним мобільним телефоном.
Здійснюючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом розбою, 08 лютого 2015 року приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_11 , знаходячись на ділянці місцевості між будинками №26 та №22 по провулку Артема в м. Слов`янську, діючи умисно, з корисливих мотивів, розуміючи протиправний характер своїх дій, з метою безперешкодного заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я ОСОБА_8 , дістав з-під ременя власних брюк травматичний пістолет калібру 9мм, невстановленого в ході судового розгляду справи зразка, та став висловлювати ОСОБА_8 вимоги передати йому належний останньому мобільний телефон «Iphon 4S», імей НОМЕР_1 .
Після того, як ОСОБА_8 відмовився виконати протиправні вимоги ОСОБА_11 та з метою створити опір нападнику став наближатися до ОСОБА_11 , останній, діючи умисно, звівши затвор травматичного пістолету калібру 9 мм., невстановленого в ході судового слідства зразка, з метою заподіяння насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, здійснив сім пострілів у ОСОБА_8 , спричинивши останньому тілесні ушкодження: вогнепальне кульове сліпе поранення тім`яної ділянки голови зліва: відкрита тяжка черепно- мозкова травма, забій головного мозку тяжкого ступеню із стисненням, відкритим вдавленим переломом луски тім`яної кістки та вогнищем контузії лівої тім`яної долі головного мозку, тобто перелом кісток склепіння черепа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, вогнепальні сліпі кульові поранення скулової області, лівої заушної області та лівого плеча, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягнули за собою короткочасний розлад здоров`я, як такі, що потребують для свого загоєння строк більше 6, але не більше 21 дня. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 впав на землю, а ОСОБА_11 , доводячи свій єдиний протиправний умисел до кінця, вихватив у потерпілого мобільний телефон «Iphon 4S», імей НОМЕР_1 вартістю 2722 грн 23 коп, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втік, а викраденим майном розпорядився на свій власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_11 спричинив потерпілому ОСОБА_8 наступні тілесні ушкодження: вогнепальне кульове сліпе поранення тім`яної ділянки голови зліва: відкрита тяжка черепно- мозкова травма, забій головного мозку тяжкого ступеню із стисненням, відкритим вдавленим переломом луски тім`яної кістки та вогнищем контузії лівої тім`яної долі головного мозку, тобто перелом кісток склепіння черепа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя, вогнепальні сліпі кульові поранення скулової області, лівої заушної області та лівого плеча, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягнули за собою короткочасний розлад здоров`я, як такі, що потребують для свого загоєння строк більше 6 але не більше 21 дня, а також заподіяв матеріальну шкоду на загальну суму 2722 грн 23 копійки.
У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_11 викривається наступними доказами.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 визнав частково свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч.4 КК України та суду пояснив, що знайомий з потерпілим ОСОБА_8 більше одного року. Спочатку відносини були нормальні, а потім стали неприязними. Одного дня, на початку осені було холодно і він дав ОСОБА_8 , який знаходився у нього вдома, свою куртку, щоб той доїхав додому. Приблизно через місяць згадав, що куртку віддав ОСОБА_8 , подзвонив йому і дізнався, що ОСОБА_8 куртку загубив. ОСОБА_8 пообіцяв сплатити за втрачену куртку, але суму грошей вони не обговорювали. Через три місяці ОСОБА_8 повідомив, що грошей у нього немає, навіть щоб сплатити частину суми. Але він бачив, що грошових труднощів у ОСОБА_8 немає. Приблизно через півроку він зателефонував потерпілому, сказав, що йому потрібні гроші. ОСОБА_8 пообіцяв їх повернути, але гроші не віддав. Він увесь час телефонував ОСОБА_8 , нагадував про гроші. ОСОБА_8 грубо та високомірно до нього відносився, вони вже почали дратувати один одного.
6 лютого 2015 року, коли вони зустрілися, ОСОБА_8 пообіцяв йому наступного дня повернути гроші, він дав ОСОБА_8 два дні. 08 лютого 2015 року він неодноразово телефонував ОСОБА_8 , один раз той відповів, але повідомив, що зайнятий і знову запевнив, що гроші поверне.
Пістолет він знайшов за три дні до подій. Через Інтернет він ознайомився з конструкцією пістолета, побачив гумові патрони до нього. 08 лютого 2015 року він йшов гуляти зі своїм товаришем - ОСОБА_15 і взяв з собою пістолет, щоб його викинути. Разом зі ОСОБА_15 вони пішли по вул. Свердлова до зупинки «Шкільна», щоб піти на озеро та викинути пістолет. На перехресті вул. Свердлова та провулка ОСОБА_16 вони зустріли ОСОБА_8 , який був ще з хлопцями. ОСОБА_8 зустріли випадково, він не бажав вчиняти на нього розбійний напад. Хотів повернути тільки гроші за куртку Він відкликав ОСОБА_8 , став казати про гроші, але ОСОБА_8 відмовився дати йому гроші. Він запропонував ОСОБА_8 , щоб той передав приналежний йому мобільний телефон, на що ОСОБА_8 погодився і віддав йому свій мобільний телефон. Він утримував мобільний телефон в руці, намагався покласти його до кишені, але в той час ОСОБА_8 кинувся на нього, схватив його за плече, ближче до шиї. Телефон від цього впав на землю і там знаходився. ОСОБА_8 кинувся на нього зразу після того, як передав йому телефон. Він дістав пістолет, скільки здійснив пострілів, куди конкретно стріляв, не знає, оскільки не цілився. Пістолет утримував у правій руці, оскільки ОСОБА_8 схватив його за ліву руку. Після пострілу ОСОБА_8 впав на землю. Його товариш, та хлопці, стояли осторонь. Коли все скінчилося, він підняв з землі телефон і пішов. ОСОБА_8 піднявся з землі, він був у свідомості, розмовляв і пішов в сторону вул. Димитрова. Коли хлопці стали підходити до ОСОБА_8 , він пішов. В той же день викинув пістолет в озеро. Не мав наміру стріляти, причиняти потерпілому тілесні ушкодження. Коли повернувся додому, то злякався і вночі разом зі ОСОБА_17 вирішили поїхати з міста. Він злякався і вирішив поїхати, оскільки не знав, що з ОСОБА_8 , злякався самої події.
Якби між ним та потерпілим на той час не було неприязних відносин і якби потерпілий не кинувся на нього, то він би стріляти не почав.
Його затримали 16 лютого 2015 року. На досудовому слідстві на нього був психічний та фізичний тиск з боку працівників міліції, але він їх не знає, бо вони не представлялися. Мобільний телефон, який належить потерпілому він продав, але зразу ж, коли його затримали, сказав кому. У вчиненому розкаюється, умислу на вчинення будь-якого злочину у нього не було. Пістолет був чорний, пластмасовий, скільки в ньому було куль не знає, мабуть, пістолет був частково повний.
Заяв про застосування до нього недозволених методів проведення слідства, він не писав. Ніяких тілесних ушкоджень у нього не було, нікому він про це не казав.
Показання на досудовому слідстві писав працівник міліції, а він тільки підписував, погано себе почував і не читав пояснення. При його допиті адвоката не було, а також не було законного представника.
Слаута ОСОБА_18 це його приятель, з іншими він знайомий, але відносин ніяких. Куртка, яку він віддав ОСОБА_8 була придбана два роки тому за 600 -700 гривень. Суму компенсації за куртку вони з ОСОБА_8 не обговорювали. Від ОСОБА_8 бажав отримати 500 гривень, але конкретну суму не обговорювали, назвав суму ОСОБА_8 приблизно. Вперше розмова за куртку відбулася восени 2014 року, потім розмовляли про це неодноразово. Йому відомо, що у ОСОБА_8 мобільний телефон «Айфон», але скільки він коштує не знає. 8 лютого 2015 року сказав ОСОБА_8 , щоб той віддав йому гроші, а коли ОСОБА_8 відповів, що грошей немає, тоді сказав, щоб віддавав телефон. ОСОБА_8 дістав телефон, але він не пам`ятає звідки. Хотів продати телефон ОСОБА_8 і повернути гроші за куртку. Наміру стріляти потерпілому в голову у нього не було. У потерпілого видимих тілесних ушкоджень не бачив. Пістолет знайшов у посадці, відчистив його від землі, приніс додому, де ще раз почистив. До зустрічі з ОСОБА_8 пробних пострілів з пістолета не робив і взяв його в той день, щоб викинути. З ОСОБА_8 в той день зустрівся випадково, коли виходив з дому і брав пістолет, то не знав, що зустріне ОСОБА_8 . Коли зустрілися, ОСОБА_8 протягнув руку і, можливо, він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Коли ОСОБА_8 на нього кинувся, то було видно, що в нього конкретні наміри: ОСОБА_8 схватив його за плече, недалеко від шиї. Вважав, що це небезпечно, відчув погрозу для свого життя. Стріляти почав з метою захисту. Між тим, як ОСОБА_8 передав йому телефон і до того, як кинувся на нього, це відбулося, майже, миттєво, пройшла одна або півтори секунди. Він не встиг покласти телефон у карман. Він брав телефон правою рукою, ОСОБА_8 зробив до нього крок, правою рукою схватив за ліве плече, ближче до шиї. Телефон випав, він почав діставати пістолет. Пістолет дістав і почав нажимати на курок, на відстані витягнутої руки приблизно 0,5 метра або 1 метр. Свідомо він пістолет не направляв. Коли ОСОБА_8 схватив його, телефон був у нього в руці і від того телефон впав на землю. Коли ОСОБА_8 кинувся на нього, то щось виказував, але він точно не пам`ятає. Вважає, що коли ОСОБА_8 кинувся на нього, то погроза була. Погрозу від потерпілого він сприймав реально, оскільки ОСОБА_8 кинувся на нього, схватив його недалеко від шиї. Після того, як ОСОБА_8 піднявся з землі, він його бачив ще секунд п`ять, ОСОБА_8 пішов в сторону свідків і ніяких тілесних ушкоджень він у ОСОБА_8 не бачив. Про те, що заподіяв ОСОБА_8 тілесні ушкодження, дізнався від робітників міліції, коли його затримали 16 лютого 2015 року. При його допиті та проведенні слідчої дії - слідчого експерименту його законного представника не було. Вперше побачив законного представника свою бабусю в суді, коли брали під варту.
Він згоден, що тілесні ушкодження утворилися у ОСОБА_8 від його протиправних дій. Якби ОСОБА_8 віддав йому за куртку гроші, то він повернув би телефон. Наміру вчиняти розбійний напад в нього не було. Він повністю визнає позовні вимоги прокурора, заявлені в інтересах лікарні про відшкодування матеріальної шкоди за лікування потерпілого, також цілком визнає позовні вимоги потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди. Однак, не визнає позовні вимоги ОСОБА_8 в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки сума занадто велика, він також не обізнаний про стан здоров`я потерпілого, про його самопочуття. Йому невідомо чи взагалі переніс потерпілий моральні страждання чи ні.
Аналізуючи показання обвинуваченого ОСОБА_11 в тій частині, що він не мав наміру 08 лютого 2015 року вчиняти розбійний напад на ОСОБА_8 з метою заволодіння майном потерпілого - мобільним телефоном, що ОСОБА_8 сам добровільно передав йому приналежний мобільний телефон, а також в тій частині, що він не мав наміру спричиняти ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, а почав стріляти з пістолета з метою захисту, у відповідь на неправомірні дії відносно нього самого потерпілого, і його постріли не були прицільними у сукупності з іншими по справі доказами, суд розцінює такі показання ОСОБА_11 , як спосіб захисту, які дані з метою уникнути відповідальності за вчинене, оскільки ці його ствердження повністю спростовуються зібраними по справі доказами.
Також суд критично ставиться і до стверджень обвинуваченого в тій частині, що в період проведення досудового слідства до нього застосовувалися недозволені методи ведення слідства, оскільки стверджуючи це, обвинувачений не приводить суду будь-яких фактичних даних, які б дійсно свідчили про порушення його прав під час проведення досудового слідства. Він на досудовому слідстві нікому не казав про застосування до нього недозволених методів ведення слідства, з заявами та скаргами він та його законний представник, а також захисник, у передбачений законом спосіб до правоохоронних органів з цього приводу до теперішнього часу не зверталися. Окрім того, при розгляді справи у суді обвинувачений не посилається на наявність у потерпілого причин для його оговорення, не наводить переконливих доказів, які б свідчили про наявність у потерпілого таких причин.
Потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що знайомий з обвинуваченим більше року, відносини були дружніми. Ще до квітня 2014 року він, перебуваючи за місцем мешкання ОСОБА_11 , взяв у нього куртку, так як приїхав на велосипеді і було холодно повертатися додому. Куртка знаходилася у нього вдома і коли похолодало, ОСОБА_11 попросив повернути йому куртку. Але він у себе вдома куртки не знайшов. Між ним та ОСОБА_11 восени 2014 року відбулася розмова і вони вирішили, що він повинен повернути ОСОБА_11 за куртку 200 гривень, але коли буде така можливість. ОСОБА_11 неодноразово телефонував йому, але в нього не було не куртки не грошей, щоб повернути обвинуваченому. Чотири місяці тому назад між ними відбулася розмова, в якій він пообіцяв обвинуваченому повернути гроші, але по можливості. Він шукав куртку, грошей у нього не було. 08 лютого 2015 року був день народження у його молодшої сестри і вдома він випив коньяку. До нього на телефон прийшло повідомлення, в якому його запросили на озеро Лиман. Потім йому зателефонували друзі і повідомили, що його шукає ОСОБА_11 . Коли він вийшов на вулицю та у дворі будинку по вул. Свердлова став чекати свого товариша - ОСОБА_19 , з ним разом стояли хлопці - Іл`я та ОСОБА_20 . Коли прийшов ОСОБА_19 , то вони разом, а також хлопці, яким було з ними по дорозі, пішли по вулиці Свердлова. Зустріли ОСОБА_11 , який запропонував йому відійти та поговорити. Вони відійшли в сторону від хлопців і він побачив у ОСОБА_11 пістолет, який вистрелив, але перший постріл в нього не влучив. Він став просити ОСОБА_11 , щоб він не стріляв, намагався вибити у нього з рук пістолет: кинувся на ОСОБА_11 , намагався вдарити долонею руки, але ОСОБА_11 почав прицільно стріляти. Він чув в вухах тільки дзвін. Потім він впав на землю і постріли припинилися. Він лежав на землі животом униз, на правому боці і обличчя було закрито лівою рукою. До нього підійшов ОСОБА_11 , взяв за голову, підняв, приставив до горла ніж і сказав, що поріже горло. Хлопці почали його заспокоювати і ОСОБА_11 відійшов від нього та почав кричати, щоб він віддав йому телефон і попросив покласти його на землю. Він поклав телефон на землю і разом з ОСОБА_19 пішов до нього додому. Знаходячись у дворі, де мешкає ОСОБА_19 , він почав дзвонити матері. Приїхала його мама, а потім «Швидка допомога» і вони поїхали до травмпункту в лікарню ім. Леніна. Йому зробили операцію - вилучили дві кулі з руки, в голові кулі не було, тільки рана. Вранці мама забрала його в лікарню, яка розташована на залізничному вокзалі. Він знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні залізничної лікарні більше двох тижнів, а потім більше двох тижнів в неврології.
8 лютого 2015 року ОСОБА_11 дзвонив йому з іншого телефону, він припускає, що з телефону бабусі. Перший постріл, який здійснив ОСОБА_11 , в нього не влучив. Він схватив ОСОБА_11 , щоб вибити у нього пістолет, намагався його вдарити. ОСОБА_11 , коли дістав пістолет, почав вимагати телефон.
На теперішній час у нього незадовільне самопочуття: йому сняться ночами ті події, які відбулися, кістка черепа давить на мозок, писати він не може. Йому призначили процедури для поновлення роботи руки.
В той день, 08 лютого 2015 року він випив три чарки коньяку по 35 грамів. В травматологічному відділенні лікарні ім. Леніна йому робили рентген голови і лівої руки. В лікарні в нього не з`ясовували чому в нього гостра алкогольна інтоксикація. Його стан здоров`я дозволяв все пам`ятати і розуміти. Коли ОСОБА_11 підняв його голову, він відчув на шиї щось холодне і зробив висновок, що це був ніж.
Вважає, що вимоги ОСОБА_11 про повернення грошей за куртку є правомірними.
Після першого пострілу він кинувся на ОСОБА_11 , щоб вибити у нього пістолет. Втекти від ОСОБА_11 не намагався, бо злякався і вирішив кинутися на ОСОБА_11 , після цього вже були наступні постріли.
В місті Харкові йому робили МРТ, це вже було після його виписки з неврологічного відділення, коли він поїхав на навчання у м. Харків 25 березня 2015 року. При проведенні експертизи був оглянутий експертом, на експертизу результати МРТ не надавали. Експерт зробив експертизу на підставі медичних документів з залізничної лікарні.
Всі показання, які давав на досудовому слідстві, він підтверджує. Слідчий його допитував через 3-4 дня після подій і він не казав слідчому, що погано себе почуває.
Він та ОСОБА_11 знаходилися від хлопців на відстані 5-7 метрів.
Якби він віддав ОСОБА_11 гроші або куртку, то конфлікту між ними не було б. Вони завжди знаходили з ОСОБА_11 спільну мову, але ОСОБА_11 був дуже емоційним.
Покарати обвинуваченого просить на розсуд суду.
Аналізуючи показання потерпілого ОСОБА_8 , суд находить ці показання потерпілого правдивими, такими, що відповідають об`єктивній дійсності, оскільки ці показання потерпілого підтверджуються показаннями інших свідків очевидців вчиненого кримінального правопорушення та узгоджуються з письмовими доказами.
Так, свідок ОСОБА_19 пояснив, що з обвинуваченим знайомий не був, з потерпілим знайомий, стосунки дружні. 08 лютого 2015 року він йшов додому, подзвонив ОСОБА_8 , щоб йти додому разом. З ОСОБА_8 зустрілися біля будинку по провулку, трохи постояли та пішли вдвох. Біля під`їзду будинку була ще група хлопців, яких він знає в обличчя, їх було двоє чи троє. Він та ОСОБА_8 йшли, говорили, попереду та поряд них нікого не було. Хто йшов позаду, не знає. Назустріч їм йшли два хлопці, одного звати ОСОБА_18 , а з другим він знайомий не був. Потім дізнався, що це був ОСОБА_11 . Вони привіталися і хотіли йти додому. Коли вони зустрілися, в руках ОСОБА_8 телефону не було. Біля паркана будинку ОСОБА_11 та ОСОБА_8 розмовляли про те, що хтось заборгував. ОСОБА_11 сказав ОСОБА_8 , щоб віддав йому телефон, оскільки той йому заборгував. Він знаходився від них на відстані два метри. Коли вони залишилися вдвох, то не знає про що вони розмовляли. Коли вони почали розмовляти, він пішов уперед, на відстань два метри, а ОСОБА_11 та ОСОБА_8 зупинилися, що там було і про що вони розмовляли, він не знає. Він чув якусь розмову про борг, але не знає хто саме про це говорив. ОСОБА_11 дістав пістолет і вистрелив в сторону ОСОБА_8 . Він перебував від ОСОБА_8 на відстані п`яти метрів, як туди потрапив ОСОБА_8 він не знає. ОСОБА_11 знаходився поряд з ОСОБА_8 . На вимоги ОСОБА_11 . ОСОБА_8 телефон йому не передав, оскільки не сприймав ці вимоги серйозно. ОСОБА_8 казав, що не віддасть телефон, а хоче йти додому. Після першого пострілу, через 5-7 секунд ОСОБА_11 почав стріляти ОСОБА_8 в обличчя. Він відвернувся, розмовляв з ОСОБА_18 , а коли повернувся то побачив, що ОСОБА_21 зробив ще 5 пострілів. ОСОБА_8 впав на землю, а ОСОБА_11 нагнувся над ним, приставив до горла ніж і вимагав телефон. Він не бачив забрав ОСОБА_11 телефон у ОСОБА_8 з рук чи з землі. Телефон марки «Айфон» залишився в руках у обвинуваченого. ОСОБА_11 намагався розібрати телефон, щоб віддати сім-картку ОСОБА_8 . Він не бачив, як ОСОБА_11 узяв телефон, побачив коли вже держав його у руках. Телефон в руках ОСОБА_11 побачив, коли ОСОБА_8 лежав на землі. Бачив, як ОСОБА_11 брав телефон з землі, але як телефон потрапив на землю, не бачив. Він розумів, що цей телефон належить ОСОБА_8 . Але в той день, коли вони зустрілися з ОСОБА_11 і потім, телефону в руках у ОСОБА_8 не бачив. Коли були постріли, бачив, що стріляли з пістолета, але положення рук ОСОБА_11 при стрільбі не пам`ятає. Положення ОСОБА_11 та ОСОБА_8 в момент пострілів змінювалось. Коли ОСОБА_8 впав, то лежав на правому боці, обличчям до нього. Телефон в той час лежав перед ОСОБА_8 . Коли ОСОБА_8 впав, ОСОБА_11 нагнувся, дістав ніж і почав вимагати у ОСОБА_8 телефон, погрожуючи, що вб`є або заріже. Як потрапив телефон на землю, не знає. Всі ці події відбувалися на відстані 150 метрів від його будинку і він після подій повів ОСОБА_8 до себе додому. У ОСОБА_8 була в крові голова, обличчя, руки. Коли ОСОБА_11 стріляв, ОСОБА_8 знаходився від нього на відстані десь півтора метри. Стрільба була беспорядною, серія пострілів, ОСОБА_11 особливо не цілився. Коли стріляв ОСОБА_11 , то пістолет утримував на рівні голови потерпілого. Криків не було, все було спокійно і монотонно. З боку потерпілого не було нічого такого, щоб роздратувало обвинуваченого. З місця події вони побігли тому, що бажали скоріше викликати лікаря. Він дзвонив батькам ОСОБА_8 , в міліцію та в «Швидку допомогу».
Аналізуючи показання свідка ОСОБА_19 , суд находить ці показання правдивими, такими, що відповідають об`єктивній дійсності, оскільки даний свідок є очевидцем вчиненого кримінального правопорушення, його показання цілком узгоджуються з показаннями потерпілого, він є особою, яка не зацікавлена в результатах розгляду справи. Окрім того, його показання узгоджуються з показаннями інших свідків, а також підтверджені матеріалами даної справи.
Свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що з обвинуваченим він спілкується, стосунки в них дружні. З потерпілим знайомі близько одного року і також між ними нормальні стосунки. 08 лютого 2015 року вони йшли разом з ОСОБА_8 в районі провулка ОСОБА_16 , де зустріли ОСОБА_11 та ще одного хлопця. ОСОБА_11 запропонував ОСОБА_8 відійти та побалакати. Вони разом відійшли приблизно на п`ять метрів від нього. Він залишився с хлопцем на ім`я ОСОБА_20 .
Він чув, як ОСОБА_11 сказав ОСОБА_8 віддати йому гроші, ОСОБА_8 відмовив і запропонував йти до нього додому, де він віддасть гроші і вони все вирішать. ОСОБА_11 відмовився і сказав ОСОБА_8 , щоб той віддав телефон, а коли він поверне йому гроші, то ОСОБА_11 поверне телефон. Потім ОСОБА_8 віддав свій телефон ОСОБА_11 і після того, як передав телефон, ОСОБА_8 замахнувся на ОСОБА_11 кулаком. Він бачив передачу телефону. Після цього ОСОБА_11 почав стріляти в повітря, в землю, але не прицільно. Він не бачив куди саме ОСОБА_21 стріляв, скільки саме було пострілів не пам`ятає . Вони з ОСОБА_20 стояли поряд і він бачив, як ОСОБА_8 передав свій телефон ОСОБА_11 , а стріляти ОСОБА_11 почав вже після того, як ОСОБА_8 передав йому телефон. Він бачив телефон ОСОБА_8 в руках у ОСОБА_11 в час цих подій. ОСОБА_8 впав на землю від пострілів в голову, в плече, груди. ОСОБА_19 знаходився поряд з ними, на відстані 2-3 метри вправо і приблизно на відстані 5-7 метрів від того місця, де знаходилися ОСОБА_11 та ОСОБА_8 . Потім ОСОБА_19 підняв ОСОБА_8 с землі і вони побігли, після цього всі розійшлися. ОСОБА_11 пішов в іншу сторону. Ніяких погроз ОСОБА_8 та ОСОБА_11 один одному він не чув. Не бачив звідкіля саме ОСОБА_11 взяв пістолет. Стріляти ОСОБА_11 почав тому, що ОСОБА_8 на нього замахнувся.
Свідок ОСОБА_23 пояснив, що з обвинуваченим і потерпілим він знайомий, відносини нормальні. 08 лютого 2015 року був присутній при зустрічі ОСОБА_11 з ОСОБА_8 . Він разом з ОСОБА_24 йшли по вулиці Свердлова і зустріли ОСОБА_8 , який був разом з хлопцем на ім`я ОСОБА_25 . Це було в районі будинку АДРЕСА_2 . Вони зайшли у двір, спілкувалися. Потім вийшли і пішли в сторону провулка ОСОБА_16 , де біля будинку, в якому він живе, зустріли ОСОБА_11 , який був з незнайомим йому хлопцем. ОСОБА_11 сказав ОСОБА_8 , що той йому заборгував гроші і вимагав їх повернути. ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_11 йти до нього додому, щоб віддати вдома йому гроші, однак ОСОБА_11 відмовився. ОСОБА_11 сказав, щоб ОСОБА_8 віддав йому свій телефон, але коли ОСОБА_8 поверне гроші, то ОСОБА_11 поверне телефон. ОСОБА_8 передав ОСОБА_11 мобільний телефон, який був білого кольору. Телефон в темряві мерехтів і тому він бачив, що це саме мобільний телефон. Більше в той день він того телефону не бачив. Потім ОСОБА_8 наблизився до ОСОБА_11 , кинувся на нього і хотів його вдарити, він бачив рух руки ОСОБА_8 , яка була біля обличчя ОСОБА_11 , а потім ОСОБА_8 схватив ОСОБА_11 за плече, ближче до шиї. Між ними почалася потасовка. ОСОБА_8 не погрожував ОСОБА_11 , але намагався його вдарити, схватив за плече і держав. Стрільба почалася саме в період потасовки. На момент потасовки між потерпілим та обвинуваченим, а потім стрільби, телефон уже був ОСОБА_8 переданий ОСОБА_11 . Стріляв ОСОБА_11 , він особисто знаходився від того місця на відстані 5-6 метрів. Бачив пістолет в руці ОСОБА_11 в правій руці. ОСОБА_11 один раз стріляв у повітря, потім було два неприцільних постріли, а потім цілився в ОСОБА_8 . При стрільбі ОСОБА_11 стояв рівно, між ним та ОСОБА_8 була відстань приблизно один метр. Пістолет ОСОБА_11 утримував на рівні грудей. Він бачив, як ОСОБА_8 впав на землю і потім всі розійшлися. ОСОБА_11 і хлопець, який був разом з ним пішли. ОСОБА_8 з землі встав самостійно і разом з ОСОБА_26 пішли, ОСОБА_25 підтримував ОСОБА_8 . Всі ці події відбулися дуже швидко.
Аналізуючи пояснення свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , суд вважає, що ці свідки підтвердили той факт, що 08 лютого 2015 року, саме на вимогу обвинуваченого, а не добровільно, потерпілий ОСОБА_8 змушений був передати ОСОБА_11 приналежне йому майно мобільний телефон. Крім того, як вказав свідок ОСОБА_23 , при стрільбі ОСОБА_11 , здійснивши декілька неприцільних пострілів, потім цілився у ОСОБА_8 . Вказані показання свідків, на думку суду, повністю підтверджують показання потерпілого ОСОБА_8 про події вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.
Але суд не може погодитися з твердженнями свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_23 в тій частині, що після передачі мобільного телефону обвинуваченому, потерпілий ОСОБА_8 кинувся на ОСОБА_11 , хотів вдарити, схватив за плече і держав, оскільки ці показання свідків спростовуються іншими, наданими до суду доказами, а також не відповідають об`єктивній дійсності.
Свідок ОСОБА_27 суду пояснила, що вона є матір`ю потерпілого. З обвинуваченим стосунків ніяких. 08 лютого 2015 року в 21 годину 20 хвилин вона перебувала за своїм місцем мешкання. Їй зателефонував її син і сказав, що в нього стріляли. Вона приїхала, забрала сина і повезла в лікарню ім. Леніна. У сина було все обличчя в крові, на голові рана, ушкоджена рука, а також були пошкоджені речі. З голови йшла кров, обличчя не було видно. Сину зробили рентген голови та плечового суглоба, де виявили кулі, які потім дістали в операційній. Після цього їх ніхто не телефонував і допомоги не пропонував. Приблизно через тиждень після цих подій їй зателефонувала бабуся обвинуваченого і намагалася вирішити це питання, але вона була не готова до розмови. Через місяць бабуся знову їй зателефонувала, але вона відповіла, що у її сина є адвокат і порадила вирішувати всі питання з ним. Їй не пропонували відшкодувати матеріальну шкоду, або будь-як допомогти в цій ситуації. Обвинувачений та її син були друзями, але вона ОСОБА_11 ніколи не бачила. В себе дома вона бачила куртку, яку дав ОСОБА_11 її сину. Куртка майже шість місяців була у них вдома і була нікому не потрібна. Потім хтось із знайомих одягнув цю куртку і не повернув її. За дві неділі до подій її син цікавився в неї, куди поділася куртка, але вона не знає. Спочатку вона не знала, що ОСОБА_11 хоче за куртку гроші, знала тільки, що вимагає у сина повернути куртку. Про те, що необхідно ОСОБА_11 віддати гроші вона дізналася тільки 08 лютого 2015 року. 08 лютого 2015 року у її молодшої доньки був день народження, син спиртні напої не вживав. Вона не бачила, щоб в той день син взагалі вживав спиртні напої. Коли син уходив з дому запаху алкоголю від нього не було. Взагалі її син не вживає спиртні напої, може іноді з друзями випити пива.
В лікарні син перебував більше місяця, спочатку в хірургічному відділенні, а потім - в неврологічному відділенні.
Аналізуючи показання вказаного свідка, суд приходить до переконання, що вказаний свідок підтвердила в судовому засіданні наявність 08 лютого 2015 року у її сина тілесних ушкоджень, ран. Локалізація тілесних ушкоджень у потерпілого, вказана даним свідком, цілком співпадає з наявними у справі медичними документами, в яких зафіксовано наявність у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, їх локалізація та механізм утворення, а також визначена ступінь їх тяжкості.
Свідок ОСОБА_28 пояснив, що він працює в магазині «Все для дому», який знаходиться в місті Костянтинівка.10 лютого 2015 року він знаходився на роботі і до нього звернувся молодий хлопець з проханням придбати у нього мобільний телефон марки «Айфон 4». Він намагався відмовитися, але хлопець запевнив його, що телефон належить особисто йому, він мешкає в м. Слов`янську і у нього немає грошей на проїзд. Хлопець показав йому свій паспорт, він зняв з нього копію, яка знаходиться зараз при ньому. Також хлопець сказав, що дуже потрібні гроші, а потім він приїде, привезе гроші і забере телефон. Але більше він цього хлопця не бачив. Це був ОСОБА_11 . Він віддав хлопцеві 1600 гривень за телефон. Потім приїхали працівники міліції разом з ОСОБА_11 , він відразу віддав телефон, але його повезли в м. Слов`янськ, де він передав придбаний телефон слідчому. Сим-картки в телефоні не було.
Крім часткового визнання своєї вини обвинуваченим, показань потерпілого, свідків провина обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:
Із Протоколу огляду місця події від 09 лютого 2015 року вбачається, що в травматичний пункт лікарні ім. Леніна міста Слов`янська, за адресою- м. Слов`янськ вул. Шевченко,40 08 лютого 2015 року приблизно о 23 годині до травмпункту було доставлено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою - АДРЕСА_3 з діагнозом: вогнестрільне поранення лівого плеча та голови тім`яної області зліва. В ході операції з голови та плеча було вилучено два гумових предмета, схожих на кулі. В ході огляду два гумових предмета вилучено та поміщено в пакет-файл.( том 1 а.с.117).
Із Протоколу огляду місця події від 08 лютого 2015 року вбачається, що об`єктом огляду є ділянка місцевості, розташована за адресою - м. Слов`янськ провулок Артема, а саме між будинками АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 . Дана земельна ділянка площею 3х3 метри заасфальтована. Під час огляду на даній ділянці місцевості виявлено 8 гільз, виконаних з металу жовтого кольору, які поміщені в пакет-файл та опечатані склейкою; -1 гумова кулька темного кольору, поміщена в пакет - файл та опечатана склейкою; - 1 гумовий предмет з накопиченням речовини бурого кольору, поміщені в пакет-файл та опечатані склейкою; -1 змив речовини бурого кольору, розміщений на ватному тампоні, поміщений в паперовий конверт, опечатаний склейкою. Вказані предмети вилучені під час огляду.( том 1а.с.118-125)
Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 лютого 2015 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії потерпілий ОСОБА_8 на одному з пред`явлених йому фотознімків впізнав ОСОБА_11 , як особу, який 08 лютого 2015 року скоїв на нього розбійний напад ( том 1 а.с. 125- 127)
Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 лютого 2015 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії потерпілий ОСОБА_8 на одному з пред`явлених йому фотознімків впізнав ОСОБА_29 , як особу, який 08 лютого 2015 року знаходився поруч з ОСОБА_11 ( том 1 а.с. 128-130)
Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 лютого 2015 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії свідок ОСОБА_19 на одному з пред`явлених йому фотознімків впізнав ОСОБА_29 , як особу, який 08 лютого 2015 року знаходився поруч з особою, яка скоїла розбійний напад на ОСОБА_8 ( том 1 а.с. 131-133)
Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 лютого 2015 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії свідок ОСОБА_19 на одному з пред`явлених йому фотознімків впізнав ОСОБА_11 , як особу, який 08 лютого 2015 року скоїв розбійний напад на ОСОБА_8 ( том 1 а.с. 134-136).
Із Висновку судової балістичної експертизи №283 від 23 лютого 2015 року вбачається, що «Сім гільз, з упаковки №1, вилучені в ході огляду 08 лютого 2015 року за фактом розбійного нападу на ОСОБА_8 є гільзами патронів 9 мм Р.А, промислового виготовлення, призначені для стрільби з самозарядних пістолетів калібру 9 мм Р.А.
Гільзи, надані на дослідження могли бути стріляні з наступних зразків зброї: пістолетів «Форт -12Р», «Форт -6Р», «ПМР», «АЕ -790G», «Вій», «Ерма459Р» та інш., а також окремих модифікацій револьверів «Комбриг», «СКАТ-1Р» та «СКАТ-1РК». Також гільзи могли бути стріляні з вогнепальної зброї нелетальної дії виробництва інших вітчизняних чи іноземних виробників. Крім того, зазначені гільзи можуть використовуватись для стрільби з саморобної та переробленої вогнепальної зброї даного калібру.
Патрон з упаковки №1, вилучений в ході огляду 08 лютого 2015 року за фактом розбійного нападу на ОСОБА_8 є патроном несмертельної ( травматичної) дії, калібру 9 мм Р.А, споряджений гумовою кулею. До категорії боєприпасів не відноситься. Патрон для стрільби придатний.
Чотири кулі, з упаковки №2,3,4, вилучені в ході огляду 08 лютого 2015 року за фактом розбійного нападу на ОСОБА_8 є полімерними кулями промислового виготовлення, які є полімерними кулями складовими частинами патронів несмертельної ( травматичної) дії калібру 9 мм Р.А. До категорії боєприпасів не відносяться. ( том 1 а.с. 147- 151).
Із Протоколу огляду від 17 лютого 2015 року вбачається, що об`єктом огляду є мобільний телефон марки «Iphon 4S», імей НОМЕР_1 в корпусі білого кольору, збоку вставки металеві сірого кольору, який добровільно виданий ОСОБА_28 ( том 1 а.с. 152)
Із Протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 лютого 2015 року вбачається, що при проведенні вказаної слідчої дії свідок ОСОБА_30 на одному з пред`явлених йому фотознімків впізнав ОСОБА_11 , як особу, який залишив мобільний телефон марки «Iphon 4S» під заставу на грошові кошти в сумі 1600 гривень ( том 1 а.с. 161-163)
Із Висновку судової товарознавчої експертизи від 17 лютого 2015 року вбачається, що ринкова вартість майна, наданого на оцінку : мобільний телефон марки «Iphon 4S» білого кольору ( 2013 рік) на 08 лютого 2015 року складала 2722 грн. 23 коп ( том 1 а.с. 164- 175).
Із Протоколу пред`явлення речей для впізнання від 17 лютого 2015 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 серед пред`явлених йому для впізнання мобільних телефонів упізнав приналежний йому мобільний телефон марки «Iphon 4S», імей НОМЕР_1 в корпусі білого кольору, збоку вставки металеві сірого кольору ( том 1 а.с. 176-178)
Із Розписки потерпілого ОСОБА_8 від 17 лютого 2015 року вбачається, що ним отримано приналежний йому мобільний телефон марки «Iphon 4S», імей НОМЕР_1 в корпусі білого кольору, збоку вставки металеві сірого кольору ( том 1 а.с. 180)
Із Протоколу проведення слідчого експерименту від 24 лютого 2015 року вбачається, що при виконанні вказаної слідчої дії підозрюваний ОСОБА_11 у присутності двох понятих та захисника, докладно розповів та показав яким саме чином було скоєне ним 08 лютого 2015 року кримінальне правопорушення, що 08 лютого 2015 року, приблизно о 21.30 годині, він знаходився між будинками АДРЕСА_6 , де побачив свого знайомого ОСОБА_8 , з яким у нього склалися довгі неприязні стосунки. У вказаний час, у вказаному місці у нього виник протиправний умисел, спрямований на розбійний напад на ОСОБА_31 з метою заволодіння чужим майном. З цією метою, він знаходячись на дільниці місцевості, між будинками АДРЕСА_6 , дістав з-під ременя власних брюк, пістолет невстановленого зразка, та став висловлювати ОСОБА_32 вимоги передати йому належний останньому мобільний телефон «Iphon 4S», імей НОМЕР_1 . Після того, як ОСОБА_33 відмовився виконати його вимоги та з метою створити опір нападнику став наближатися до нього, він, діючи умисно, звівши затвор пістолету, з метою заподіяння насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, здійснив сім пострілів у ОСОБА_31 після чого з місця вчинення кримінального правопорушення втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд. В цей же день знаходячись біля озера «Лиман» розташованого на вул. Волжській м. Слов`янська, викинув в озеро вищезазначений пістолет.
Під час слідчого експерименту було сфотографовано « 5» знімків, які додаються до протоколу.
В ході проведення слідчої дії ні від кого з учасників зауважень і доповнень не надійшло. Протокол прочитаний слідчим вголос, записаний вірно.(том 1 а.с. 189- 194).
Як роз`яснив Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.4 Неповнолітньому підозрюваному ( обвинуваченому) має бути реально забезпечено його право на захист, у тому числі шляхом забезпечення обов`язкової участі захисника, як із моменту встановлення факту неповноліття, так і з часу виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою ( пункти 1-2 ч.2 ст. 52 КПК України). Докази, отримані внаслідок порушення права неповнолітнього на захист ( наприклад, під час здійснення слідчої ( розшукової) дії за участю неповнолітнього, але без захисника), є недопустимими, що тягне за собою згідно з ч.2 ст.89 КПК України неможливість їх дослідження або припинення дослідження таких доказів у судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочато.» ( Лист № 223-1134/0/4-13 від 18 липня 2013 року « Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх»)
У відповідності до вимог ст.94 КПК України, суд вважає, що слідча дія Слідчий експеримент, проведений 24 лютого 2015 року з участю підозрюваного ОСОБА_11 була проведена з додержанням вимог ст.223,240 КПК України, а саме - у присутності двох понятих та захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_34 .
Окрім того, у відповідності до ч.3 ст. 240 КПК України « До участі у слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник», але це не є обов`язковим.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до обгрунтованого переконання, що Протокол слідчого експерименту від 24 лютого 2015 року у розумінні вимог ст. 86 КПК України є допустимим доказом, оскільки він отриманий у порядку, встановленому КПК України і тому клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_13 про визнання вказаного доказу - Протоколу слідчого експерименту від 24 лютого 2015 року, недопустимим, оскільки вказана слідча дія була проведена без участі законного представника підозрюваного ОСОБА_11 ОСОБА_12 , що є порушенням права на захист обвинуваченого є безпідставним, так як при проведенні вказаної дії приймав участь захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_35 . Окрім того, як зафіксовано в Протоколі вищевказаної слідчої дії, ніяких зауважень і доповнень з боку учасників слідчої дії не надійшло.
Аналізуючи пояснення підозрюваного ОСОБА_11 , дані ним про проведені вищевказаної слідчої дії, у сукупності з іншими, наявними у справі доказами, суд вважає ці пояснення ОСОБА_11 правдивими, такими, що відповідають об`єктивній дійсності, оскільки ці показання повністю узгоджуються з показаннями потерпілого, свідків очевидців вчинення кримінального правопорушення та матеріалами справи.
У відповідності до вимог п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30 травня 1997 року ( із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25 травня 1998 року) « У випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження».
Із Висновку судової-медичної експертизи № 136 від 17 березня 2015 року вбачається, що «Виявлені у ОСОБА_8 при судово-медичному дослідженні і зверненні за медичною допомогою вогнепальне сліпе кульове поранення лівої тім`яної області з вдавленим переломом лобної і тім`янної кісток, струс головного мозку відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя; вогнепальні сліпі кульові поранення лівої скулової області, лівої заушної області і лівого плеча відносяться до легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, які потребують для свого загоєння строк більше 6-ти, але не більше 21-го дня. Дані тілесні ушкодження утворилися від пробивної дії снарядів, випущених із вогнепальної зброї, можливо у вказаний строк (том 1 а.с. 195-196), тобто цим процесуальним документом зафіксовано наявність у потерпілого ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, їх локалізація та визначено ступінь тяжкості кожного тілесного ушкодження.
Із Висновку комісійної судово- медичної експертизи ( експертиза за матеріалами справи) № 184-КЕ/2015/пп від 01 липня 2015 року вбачається, що « Згідно даним медичної документації у ОСОБА_8 мали місце наступні тілесні ушкодження:
- вогнепальне кульове сліпе поранення тім`яної ділянки голови зліва; відкрита тяжка черепно-мозкова травма, забій головного мозку тяжкого ступеню із стисненням, відкритим вдавленим переломом луски тім`яної кістки та формуванням вогнища контузії лівої тім`яної долі головного мозку;
- вогнепальне кульове сліпе поранення м`яких тканин виличної ділянки голови зліва;
- вогнепальне кульове сліпе поранення м`яких тканин скроневої ( завушної) ділянки голови зліва;
- вогнепальне кульове сліпе поранення м`яких тканин передньої поверхні лівого плеча;
Ці ушкодження утворилися від прямих ударних дій поодиноких кінетичних снарядів гумових сферичних куль калібру 0,9 мм, що були вистріляні з каналу стволу вогнепальної зброї, та вилучені з ранових каналів при проведенні ОСОБА_8 хірургічного втручання 08 лютого 2015 року, Враховуючи морфологічні особливості поранень та їх клінічний перебіг, всі вони могли бути спричинені незадовго до первинного звернення потерпілого за медичною допомогою, можливо, і в час подій, які вказані у постанові.
Вогнепальне кульове сліпе поранення тім`яної ділянки голови зліва: відкрита тяжка черепно- мозкова травма, забій головного мозку тяжкого ступеню із стисненням, відкритим вдавленим переломом луски тім`яної кістки та вогнищем контузії лівої тім`яної долі головного мозку, тобто перелом кісток склепіння черепа, кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя ( згідно п.п. 2.1.1, «а», 2.1.3. «б», 4.6. «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).
Інші вогнепальні поранення м`яких тканин тіла при своєму подальшому клінічному перебігу зазвичай викликають такий розлад здоров`я, що перебільшує 6 днів, та не перебільшує 3 тижнів, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ( згідно п.п. 4.6, 2.3.2, «а» «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».)
Згідно даним спеціальної літератури, полімерні кулі, що були вилучені у ОСОБА_8 , є кулями промислового виготовлення складовими частинами патронів несмертельної ( травматичної) дії калібру 9 мм ( як вказано у судово балістичній експертизі; «Висновок експерта» № 283), звичайно мають незначні еластичні властивості. Але ці кулі, випущені при пострілах з каналу стволу вогнепальної зброї на близьких і наближених до них дистанціях, завдяки швидкості набирають таку кінетичну енергію, яка надає їм властивості твердих предметів, пробивна дія яких здатна заподіяти перелом склепіння черепу, наразі такий вдавлений перелом мозкового відділу черепа, що мав місце у ОСОБА_8 ( том 2 а.с. 26-30).
Але, встановлено в судовому засіданні при проведенні комісійної судово-медичної експертизи- Висновок № 184-КЕ/2015/пп від 01 липня 2015 року , в порушення вимог п.4.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року №6, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 року за № 255/791 з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень судово- медичним експертом не було здійснено медичного обстеження потерпілого ОСОБА_8 , тобто вона не була повною.
Із Висновку комісійної судово- медичної експертизи ( експертиза за матеріалами справи) № 285-КЕ/2015/пп від 06 жовтня 2015 року вбачається, що « Згідно даним медичної документації у ОСОБА_8 мали місце наступні тілесні ушкодження:
- вогнепальне кульове сліпе поранення тім`яної ділянки голови зліва; відкрита тяжка черепно-мозкова травма, забій головного мозку тяжкого ступеню із стисненням, відкритим вдавленим переломом луски тім`яної кістки та формуванням вогнища контузії лівої тім`яної долі головного мозку;
- вогнепальне кульове сліпе поранення м`яких тканин виличної ділянки голови зліва;
- вогнепальне кульове сліпе поранення м`яких тканин скроневої ( завушної) ділянки голови зліва;
- вогнепальне кульове сліпе поранення м`яких тканин передньої поверхні лівого плеча;
Ці ушкодження утворилися від прямих ударних дій поодиноких кінетичних снарядів гумових сферичних куль калібру 0,9 мм, що були вистріляні з каналу стволу вогнепальної зброї, та вилучені з ранових каналів при проведенні ОСОБА_8 хірургічного втручання 08 лютого 2015 року. Враховуючи морфологічні особливості поранень та їх клінічний перебіг, всі вони могли бути спричинені незадовго до первинного звернення потерпілого за медичною допомогою, можливо, і в час подій, які вказані у постанові.
Вогнепальне кульове сліпе поранення тім`яної ділянки голови зліва: відкрита тяжка черепно- мозкова травма, забій головного мозку тяжкого ступеню із стисненням, відкритим вдавленим переломом луски тім`яної кістки та вогнищем контузії лівої тім`яної долі головного мозку, тобто перелом кісток склепіння черепа, кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя ( згідно п.п. 2.1.1, «а», 2.1.3., «б», 4.6. «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).
Інші вогнепальні поранення м`яких тканин тіла при своєму подальшому клінічному перебігу зазвичай викликають такий розлад здоров`я, що перебільшує 6 днів, та не перебільшує 3 тижнів, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я ( згідно п.п. 4.6, 2.3.2, «а» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).
Згідно даним спеціальної літератури, полімерні кулі, що були вилучені у ОСОБА_8 , є кулями промислового виготовлення складовими частинами патронів несмертельної ( травматичної) дії калібру 9 мм ( як вказано у судово- балістичній експертизі;» Висновок експерта» № 283), звичайно мають незначні еластичні властивості. Але, ці кулі, випущені при пострілах з каналу стволу вогнепальної зброї на близьких і наближених до них дистанціях, завдяки швидкості набирають таку кінетичну енергію, яка надає їм властивості твердих предметів, пробивна дія яких здатна заподіяти перелом склепіння черепу, наразі такий вдавлений перелом мозкового відділу черепа, що мав місце у ОСОБА_8 .
На час додаткового огляду ОСОБА_8 , що був проведений 30 вересня 2015 року, його загальний стан був близький до задовільного; емоційно лабільний. У потерпілого має місце резідуальний період ( період одужання та залишкових явищ) відкритої тяжкої черепно- мозкової травми, забою головного мозку тяжкого ступеню з відсутністю вираженого неврологічного дефіциту.
Слідами вогнепальних поранень у ОСОБА_8 з`явилися: рубець із локальною ділянкою вдавлення у тім`яній ділянці голови зліва, рубець у скроневої ділянці зліва і такі ж рубці на лівій верхній кінцівці. ( том 2 а.с. 80-84).
У відповідності з п.п. 1.5, 2.5 2.10 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року №6, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 року за № 254/790 були залучені до проведення даної комісійної експертизи спеціалісти рентгенолог, травматолог, хірург, невропатолог, нейрохірург.
Також при проведенні вищевказаної комісійної експертизи у відповідності до вимог п.4.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року №6, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 26 липня 1995 року за № 255/791 з метою встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень судово- медичним експертом було здійснено медичне обстеження потерпілого ОСОБА_8 .
У відповідності до вимог п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30 травня 1997 року ( із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25 травня 1998 року) « При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має грунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності».
Суд вважає, що Висновок комісійної судово- медичної експертизи ( експертиза за матеріалами справи) № 285-КЕ/2015/пп від 06 жовтня 2015 року в частині механізму утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , а саме: «що тілесні ушкодження утворилися від прямих ударних дій поодиноких кінетичних снарядів гумових сферичних куль калібру 0,9 мм, що були вистріляні з каналу стволу вогнепальної зброї, та вилучені з ранових каналів при проведенні ОСОБА_8 хірургічного втручання 08 лютого 2015 року. Враховуючи морфологічні особливості поранень та їх клінічний перебіг, всі вони могли бути спричинені незадовго до первинного звернення потерпілого за медичною допомогою, можливо, і в час подій, які вказані у постанові» цілком узгоджуються з показаннями потерпілого, свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_23 , які вказали, що постріли ОСОБА_11 були цілеспрямованими на ОСОБА_8 , і повністю спростовують ствердження в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_11 в тій частині, що він ставить під сумнів наявність взагалі у потерпілого саме тяжких тілесних ушкоджень та категорично не згоден з тим, що тілесні ушкодження у потерпілого утворилися саме від його протиправних та цілеспрямованих дій.
У відповідності до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини про власності» « Розбій, як злочин проти власності це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Під нападом за статтею 187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні».
Розбій, поєднаний із заподіянням умисних тяжких тілесних ушкоджень, має місце при фактичному спричиненні з метою заволодіння чужим майном тілесних ушкоджень, передбачених ст. 121 КК України.
Тілесне ушкодження характеризується: 1) дією або бездіяльністю у вигляді посягання на здоров`я іншої людини; 2) наслідками у вигляді спричинення тілесних ушкоджень;3) причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками.
В судовому засіданні встановлено і не заперечується, як обвинуваченим так і потерпілим, що 08 лютого 2015 року обвинувачений неодноразово телефонував потерпілому, запрошував його на зустріч. Сам факт того, що передбачаючи зустріч з ОСОБА_8 ввечері 08 лютого 2015 року, ОСОБА_11 взяв з собою пістолет, дозволяє суду зробити безперечний висновок, що обвинувачений мав намір використати зброю при зустрічі з потерпілим, як захід для застосування насильства відносно потерпілого. Саме від умисних протиправних дій, вчинених 08 лютого 2015 року обвинуваченим ОСОБА_11 настали наслідки у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_8 тілесних, в тому числі і тяжких ушкоджень, тобто протиправні дії обвинуваченого - прицільні постріли з пістолету у бік потерпілого з метою заволодінням його майном мобільним телефоном знаходяться у причинному зв`язку з заподіянням потерпілому тілесних ушкоджень, в тому числі тяжких.
Суд не приймає до уваги ствердження обвинуваченого в тій частині, що він почав стріляти з метою запобігти протиправним діям ОСОБА_8 , який взяв його за плече, ближче до шиї, що сприймалося обвинуваченим, як погроза його здоров`ю, оскільки на думку суду ОСОБА_8 відмовляючись виконати протиправні дії обвинуваченого, діяв таким чином з метою створити опір нападнику.
Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провину обвинуваченого повністю доведено, а вчинене обвинуваченим ОСОБА_11 вірно кваліфіковано за ст. 187 ч.4 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном ( розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
Згідно роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
п.2 «Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом… менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини,неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо».
При визначенні міри покарання обвинуваченому у відповідності до ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченим, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до особливо тяжких злочинів, характер, ступінь його суспільної небезпеки , дані про особу обвинуваченого.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_11 відповідно до ст. 66 КК України- суд визнає вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 відповідно до ст. 67 КК України при судовому розгляді справи не встановлено.
У відповідності до п.10 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1134/0/4-13 від 18 липня 2013 року « Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх»
«Суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень Глави 29 КПК та розділу Х1 КК. Судам необхідно зважати, що при постановленні вироку щодо неповнолітньої особи вони повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обгрунтованості покарання. Суд має максимально індивідуалізувати покарання, призначаючи його конкретній неповнолітній особі за конкретне кримінальне правопорушення.
Індивідуалізація покарання є важливою вимогою принципового характеру, що передбачає персоніфікацію кримінальної відповідальності: вона настає лише щодо конкретної особи, яка вчинила злочин ( статті 2,18, 50 КК) Тому призначення покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи неповнолітнього та обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні неповнолітнього засудженого, його вихованні та соціальній реабілітації».
Суд, призначаючи ОСОБА_11 покарання, також враховує вимоги ч.2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, що відповідно до ч.2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з вимогами п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року « При призначенні покарання неповнолітньому підсудному відповідно до вимог ст. 103 КК України крім обставин, передбачених у статтях 65-67 КК України, необхідно брати до уваги умови життя й виховання неповнолітнього, вплив на нього дорослих, рівень розвитку та інші особливості його особи.»
Суд приймає до уваги ті обставини, що ОСОБА_11 є осудним, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, задовільно характеризується за місцем мешкання та навчання, вчинив злочин будучи неповнолітнім, є дитиною, позбавленої батьківського піклування, суд враховує також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки які настали від його протиправних діянь пошкодження здоров`я потерпілого, особу винного, а також те, що потерпілий не наполягає на суворій мірі покарання для обвинуваченого, і тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення ОСОБА_11 покарання у вигляді позбавлення волі, однак, в мінімальних межах санкції інкримініруємої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка передбачає, що питання про обгрунтованість періоду тримання під вартою не можна розглядати абстрактно. Оцінювати, наскільки виправданим є подальше тримання обвинуваченого під вартою, в кожній справі потрібно з огляду на конкретні обставини. У тій чи іншій справі безперервне тримання під вартою можна виправдати лише у разі, якщо існують конкретні ознаки справжнього суспільного інтересу, який попри презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, викладений у статті 5 Конвенції. Конвенція гарантує основоположне право на свободу та недоторканість, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п.1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме: гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи.
Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ОСОБА_11 нових кримінальних правопорушень.
Судом при призначенні покарання ОСОБА_11 не може бути застосовано додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, передбачене ст. 187 ч.4 КК України, оскільки у відповідності до абз. 2 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року «Роз`яснити судам, що конфіскація майна як додаткове покарання відповідно до статті 98 КК України не може бути призначена особі, що вчинила злочин у віці до 18 років, навіть у тому разі, коли на час розгляду справи судом вона досягла повноліття».
Відповідно до вимог ч.3 ст. 118 КПК України витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.
Відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України «Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Згідно з вимогами ч.2 ст. 124, п.2 ч.4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, рішення про відшкодування процесуальних витрат у разі визнання особи винуватою зазначається у резолютивній частині вироку.
У відповідності до вимог ч.1 ст.1180 ЦК України «Шкода, завдана неповнолітньою особою після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних підставах».
Як вбачається з Паспорту громадянина України ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилося 18 років ( том 1 а.с.159), він набув повну цивільну дієздатність.
Цивільний позов Старшого прокурора Слов`янської міжрайонної прокуратури Донецької області, заявлений в інтересах Державної установи «Вузлова лікарня станції Слов`янськ» Державного підприємства «Донецька залізниця» про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_11 матеріальної шкоди, завданої злочином у розмірі 1994 грн. 68 коп за лікування потерпілого ОСОБА_8 в умовах стаціонару хірургічного та терапевтичному відділеннях Державної установи «Вузлова лікарня станції Слов`янськ» Державного підприємства «Донецька залізниця» підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки вказана матеріальна шкода спричинена внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_11 .
У відповідності до вимог п.29 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» «Вирішуючи цивільний позов у кримінальній справі про відшкодування матеріальної чи моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я потерпілого ( витрат на лікування, посилене харчування, протезування, сторонній догляд, поховання тощо), суди повинні керуватися відповідним цивільним законодавством і виходити з роз`яснень із цих питань, які містяться в постановах Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди» з наступними змінами.
Вирішуючи питання стосовно цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 в частині стягнення матеріальної шкоди, суд вважає, що він підлягає повному задоволенню виходячи з наступного.
У відповідності до ч.1 ст. 1166 ЦК України « Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала».
У відповідності до ст. 1166 ЦК України - Для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; Шкода полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється правом, а майнова шкода - у зменшенні майнової сфери потерпілого, що в свою чергу тягне за собою негативні майнові наслідки для правопорушника. б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, є обов`язковою підставою деліктної відповідальності. в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, є обов`язковою підставою деліктної відповідальності. г) вина.
В судовому засіданні встановлено, що 08 лютого 2015 року обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_8 , напад з метою заволодіння чужим майном ( розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні встановлено, що потерпілому ОСОБА_8 спричинено матеріальну шкоду, пов`язану з перебуванням у лікувальному закладі та придбанням необхідних для лікування медичних препаратів та ліків у розмірі 2075,00 грн, яка потерпілим документально підтверджена ( том 1 а.с. 32-41), а оскільки вказана матеріальна шкода знаходиться у прямому причинному зв`язку з протиправними діями обвинуваченого, то суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь потерпілого ОСОБА_8 слід стягнути у відшкодування матеріальної шкоди 2075,00 грн., задовольнивши його позовні вимоги в цій частині.
У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України « Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини…».
Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди зазначено, „ що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до діючого законодавства моральна шкода може полягати, зокрема:... в моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача та вина.
Обов`язкової підставою для деліктної відповідальності за завдання моральної шкоди є встановлення причинного зв`язку між шкодою і протиправною поведінкою особи.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру враховуються вимоги розумності і справедливості.
Оскільки 08 лютого 2015 року обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_8 - напад з метою заволодіння чужим майном ( розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, а у відповідності до ст. 3 Конституції України « Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, то суд вважає, що спричинення моральної шкоди потерпілому мало місце.
Вчинене ОСОБА_11 кримінальне правопорушення потягло за собою сильні переживання та страждання, потерпілий ОСОБА_8 відчув сильніший психологічний стрес, пов`язаний з нападом на нього та спричиненням йому тяжких тілесних ушкоджень, розладилася його нервова система, він знаходиться в постійному емоційному та психологічному напруженні, що негативно впливає на його душевну рівновагу. Він відчув і відчуває до теперішнього часу душевні хвилювання у зв`язку з втратою здоров`я в результаті злочинних дій обвинуваченого. Вчинене обвинуваченим заподіяло йому фізичний біль, страждання, які він відчув та продовжує відчувати у результаті пошкодження здоров`я. Теперішнього часу в нього порушено сон, навіть вночі він відчуває жах, працездатність його організму не поновлена, на реабілітацію та поновлення необхідно тривалий час, в процесі якого він змушений буде регулярно відвідувати медичні установи і проходити обстеження, вживати лікарські препарати.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, судова колегія -
З А С У Д И Л А:
Визнати ОСОБА_14 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.4 КК України і призначити йому покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді позбавлення волі на строк дев`ять років без конфіскації майна з відбуванням покарання у кримінально-виконавчий установі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_11 із заліком досудового ув`язнення обчислювати з 19 лютого 2015 року.
Захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_11 до набрання вироком чинності, залишити без змін - «тримання під вартою в Артемівській установі виконання покарань Управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області ( №6)».
Апеляційна скарга на вирок суду подається до судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_11 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.
Вирок постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.
Головуючий: суддя
Слов`янського міськрайонного суду ОСОБА_1 .
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3 .