Справа № 477/1008/14-к
Провадження № 1-о/477/1/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 червня 2015 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
під час розгляду в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Жовтневого районного суду Миколаївської області заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000327, в якому
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бондурівка Чечельницького району Вінницької області, із неповною середньою освітою, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця СВТ «Вітамін» Жовтневого району Миколаївської області (поблизу с. Зайчівське), раніше судимого Жовтневим районним судом Миколаївської області 15 квітня 2013 року за ч. 1 і ч. 3 ст. 185 КК України до 3- років позбавлення волі, звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,
засудженого вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосування ст. 71 цього ж Кодексу до остаточного покараня у виді трьох років і шести місяців позбавлення волі,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:

Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 12 травня 2014 року ОСОБА_3 був засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі. За положеннями ст. 71 КК України до цього покарання, шляхом часткового складання покарання, визначеного йому вироком цього ж суду від 15 квітня 2013 року, йому було призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і шість місяців.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду Миколаївської області від 11 серпня 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_3 на вирок суду першої інстанції була залишена без задоволення, а вирок без змін.
Тобто вирок відносно нього набрав законної сили 11 серпня 20014 року.
19 травня 2015 року засуджений подав до суду заяву про перегляд вироку відносно нього за нововиявленими обставинами.
В ній вказував, що з дитинства мав психічні розлади, і під час постановлення відносно нього вироку цей стан погіршився, про що ні він, ні суд не були обізнані.
Після погіршення психічного стану здоров`я він звернувся за медичною допомогою до комунального закладу Київської обласної ради «Обласне психіатрично-неврологічне медичне об`єднання», де пройшов лікування, а також відносно нього було проведено експертне дослідження (№62 ц. від 18 лютого 2015 року), яким було підтверджено, що під час скоєння інкримінованих діянь та на даний час він виявляв та виявляє ознаки психічного розладу (олігофренії у ступеню помірно враженої дебільності із емоційно-вольовими розладами), який не дозволяв та не дозволяє йому в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Тому вважав за необхідне про застосування віднсоно нього заходів медичного характеру.
В судовому засіданні захисник засудженого заявив клопотання про проведення повторної судової психіатричної експертизи.
Прокурор заперечував проти цього, потерпілий погодився із захисником, вважаючи, що для зняття сумнівів необхідно провести ще одну психіатричну експертизу.
Суд, заслухавши думку учасників провадження щодо заявленого захисником клопотання, перевіривши матеріали провадження прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.
Частиною 2 ціє ж статті визначено, що висновок експерта є обов`язковим при визначенні психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.
Під час досудового слідства у справі відносно ОСОБА_3 була проведена судово-психіатрична експертиза (акт № 174 а.с. 39-43), яка встановила, що він страждає і страждав раніше стійким психічним розладом легкою розумовою відсталістю. В періоду часу, до якого відноситься інкримуєме діяння, у нього не відмічалися ознаки тимчасового хворобливого стану, він міг віддавати значення своїм діям та керувати ними. В теперішній час (на час дослідження) він може віддавати значення своїм діям та керувати ними. Застосування заходів медичного характеру не потребує.
В той же час, із показів, наданих ним під час перегляду вироку за нововиявленими обставинами він повідомив, що після постановлення вироку його постійно переслідували співробітники міліції та знущалися над ним, тому він вимушений був поїхати до своєї родички у Київську область. Там, через погіршення психічного стану та прояв надмірної агресії до оточуючих, він потрапив у місцеву психіатричну лікарню, де потім проходив лікування від психічних розладів.
На підтвердження цьому ним представлено експертне дослідження № 62 ц від 18 лютого 2015 року комунального закладу Київської обласної ради Обласне психіатрично-наркологічне медичне об`єднання, складене та проведене судово-психіатричним експертом цієї установи ОСОБА_7 , який також займає посаду голови амбулаторної судово-психіатричної експертної комісії.
Відповідно до цього висновку у час, коли були скоєні інкриміновані ОСОБА_3 дії, та у даний час він виявляв та виявляє ознаки психічного розладу (олігофренії у ступеню помірно вираженої дебільності із емоційно-вольовими розладами), який не дозволяв та не дозволяє йому в повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Це захворювання є медичною підставою для визнання ОСОБА_3 обмежено осудним та застосування до нього примусових заходів медичного характеру амбулаторного примусового лікування у психіатра.
Захисник вважав, що виходячи з цього висновку засуджений потребує застосування до нього заходів медичного характеру, але для підтвердження цьому просив призначити та провести повторну судово-психіатричну експертизу.
За такого, для перевірки стану обмеженої осудності засудженого ОСОБА_3 , та підстав застосування до нього заходів медичного характеру необхідно провести судово-психіатричну експертизу,
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 242, 243 КПК України,
У Х В А Л И В:
Призначити стаціонарну судово - психіатричну експертизу відносно ОСОБА_3 1979 року народження, проведення якої доручити експертам - психіатрам Херсонської обласної психіатричної лікарні
Направити засудженого ОСОБА_3 до Херсонської психіатричної лікарні для проведення стаціонарної психіатричної експертизи на строк, який не може перевищувати двох місяців з моменту його доставки до закладу охорони здоров`я.
На вирішення експертів вказаного медичного закладу поставити наступні питання:
- чи страждав ОСОБА_3 будь-якою душевною хворобою на момент вчинення кримінального правопорушення, якщо так, то якою саме?

- чи міг ОСОБА_3 давати звіт своїм діям та керувати ними на час вчинення кримінального правопорушення?

- чи страждає ОСОБА_3 будь-якою душевною хворобою на даний час, якщо так, то якою саме?

- чи є його душевна хвороба тимчасовою і чи може він давати звіт своїм діям та керувати ними у теперішній час?

- чи потребує він застосування примусових заходів медичного характеру, якщо так, то яких саме?

Роз`яснити ОСОБА_3 необхідність прибути до психіатричної лікарні для проведення експертизи.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в не підлягає.

Суддя ОСОБА_1