Апеляційний суд Рівненської області
___________________________________________________________
В И Р О К
Іменем України
24 листопада 2015 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000375 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, непрацюючого, раніше судимого, востаннє вироком Здолбунівського районного суду від 4 жовтня 2013 року за ч. 1 ст. 263, ст. 75 КК України на три роки обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком в два роки, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
01 травня 2014 року близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом зривання замка вхідних дверей, незаконно проник у підвальне приміщення буд. АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , звідки таємно викрав 0,5 л банку білих грибів, дві літрові банки опеньок, три банки маслюків ємністю 0,5 л, 0, 7 л та 1,5 л, одну трьохлітрову банку свинячого смальцю, три трьохлітрові банки сала, десять 0,5 л банок кабачкової ікри, чотири 1,5 л банки огірків, шість літрових банок овочевого асорті, вісім літрових банок варення з ягід малини, чорниці, суниці та абрикосів, шість трьохлітрових банок помідорів та шість 0,5 л банок аджики, заподіявши шкоду на суму 1937 грн.

13 травня 2014 року біля 14 год. 30 хв. ОСОБА_5 повторно проник до вищевказаного підвального приміщення, з якого таємно викрав 0, 5 л банку маслюків, одну літрову та одну трьохлітрові банки помідорів, дві півлітрові банки аджики та дві літрові банки полуничного і абрикосового варення, загальною вартістю 161 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , не заперечивши фактичних обставин справи, визнав свою вину в предявленому за ч. 3 ст. 185 КК України обвинуваченні і розкаявся у скоєному.

Вироком Здолбунівського районного суду від 17 серпня 2015 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до покарання, визначеного даним вироком, не відбутої частини покарання за вироком Здолбунівського районного суду від 04 жовтня 2013 року, остаточне покарання призначено - три роки і шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком в три роки та покладенням обовязків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання, роботи та періодично з`являтися для реєстрації.
Судом вирішено питання щодо речових доказів у справі.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі та доповненні до неї прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненому та правильності кваліфікації його дій, покликається на неповний обсяг відображення у мотивувальній частині вироку формулювання суті обвинувачення, визнаного судом доведеним, та безпідставність застосування щодо ОСОБА_5 положень ст. 75 КК України, оскільки, таке покарання, на його думку, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, у звязку з чим просить скасувати вирок суду першої інстанції і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, остаточне покарання призначити три роки і шість місяців позбавлення волі.
Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_10 , який просить залишити вирок без змін, підтриману захисником ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 в таємному викраденні чужого майна з проникненням у приміщення повторно за вказаних у вироку обставин підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, яким дана правильна юридична оцінка, що не заперечується ніким з учасників судового розгляду.

Вирішуючи питання про обрання ОСОБА_5 покарання за вчинення таємного викрадення чужого майна з проникненням в приміщення, суд, як видно з вироку, дотримався вимог закону щодо загальних засад призначення покарання, і врахував тяжкість скоєного злочину, особу винного та обставини, що помякшують покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив крадіжку майна ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в період іспитового строку, встановленого вироком суду від 4 жовтня 2013 року, суд першої інстанції також дійшов правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_5 остаточного покарання із застосуванням положень ч.1 ст.71 КК України.
Однак, при цьому, допустився помилки і прийняв рішення про повторне звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.

Між тим, згідно положень ст. 78 КК України та розяснень, що містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, виходячи із змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку будь - якого за ступенем тяжкості і формою вини нового злочину, суди мають розцінювати це, як найсуттєвіше порушення умов випробування ( ст. 75 КК України), і призначати остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України,яке має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж не відбута частина покарання за попереднім вироком.

У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим, про що правомірно йдеться у поданій прокурором апеляційній скарзі.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався і безпідставно звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, а тому вирок суду у відповідності з п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України підлягає скасуванню внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, з ухваленням нового вироку апеляційним судом.

На порушення вимог закону не зазначив суд в мотивувальній частині оскаржуваного вироку і повний обсяг формулювання суті обвинувачення, визнаного судом доведеним, оскільки у вироку не вказано, які ж дії 1 травня 2014 року вчинив ОСОБА_5 , проникнувши в підвальне приміщення потерпілих.

При призначенні ОСОБА_5 покарання колегія суддів виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети - кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, і враховує тяжкість вчиненого умисно злочину, особу ОСОБА_5 , який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі, за крадіжки чужого майна і стосовно якого застосовувалися положення ст. 75 КК України, обставини, що помякшують покарання щире розкаяння у вчиненому, відшкодування заподіяної шкоди, думку потерпілих, які у звязку з цим не мають претензій до обвинуваченого та його стан здоровя, і рахує за необхідне обрати ОСОБА_5 за скоєне мінімальне покарання, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, та остаточне покарання - за сукупністю вироків, у відповідності з положеннями ч. 1 ст. 71 КК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404-405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції задовольнити частково.
Вирок Здолбунівського районного суду від 17 серпня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати.

ОСОБА_5 засудити за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутої частини покарання за попереднім вироком Здолбунівського районного суду від 04 жовтня 2013 року, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання три роки і три місяці позбавлення волі.

Запобіжний захід - домашній арешт щодо ОСОБА_5 змінити на тримання під вартою.

Взяти обвинуваченого ОСОБА_5 під варту із залу суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 24 листопада 2015 року.

Речові докази - банки з консервацією, які знаходяться на зберіганні ОСОБА_9 повернути власнику - ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ засудженим протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3