УХВАЛА

іменем України

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_14,
суддів: при секретаріОСОБА_15 ОСОБА_16, ОСОБА_17,
за участю прокурора потерпілої захисника засудженого ОСОБА_18, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 6 жовтня 2015 року кримінальне провадження № 0002755

встановила:

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 5 вересня 2014 року

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 20800 грн. матеріальної шкоди та 200000 грн. моральної шкоди.

У вироку вирішено питання речових доказів по справі.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він 19.10.2013 року, приблизно о 04 год. 30 хв., знаходячись у подвір'ї будинку по вул. Доківській в смт. Коцюбинському Київської області, в ході конфлікту, який виник між ним ОСОБА_9 та ОСОБА_10, який у подальшому переріс у бійку, наніс - ОСОБА_9 один удар ножем в область черева, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження в результаті чого останній помер в приміщенні Київської обласної лікарні.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 11 березня 2015 року вирок місцевого суду змінено, перекваліфіковано дії ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України . Призначено ОСОБА_8 покарання за ст. 124 КК України - 2 роки обмеження волі.

Зменшено суму стягнення моральної шкоди, стягнувши з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 100 000 грн. моральної шкоди.

В решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_8 у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що суд необгрунтовано перекваліфікував дії засудженого з ч. 2 ст. 121 КК України на ч. 1 ст. 124 КК України, не мотивував своє рішення і неправильно встановив фактичні обставини справи. Також зазначає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України та просить її скасувати, та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

За змістом касаційної скарги захисник ОСОБА_7, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати судові рішення та закрити провадження по справі. Вказує, що дії ОСОБА_8 підпадають під необхідну оборону.

У письмових запереченнях засуджений просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без зміни. Касаційну скаргу захисника не підтримав.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, який підтримав свою касаційну скаргу та заперечував проти задоволення скарги прокурора і просив скасувати судові рішення, а справу провадженням закрити, оскільки дії підзахисного, на його думку, підпадають під необхідну оборону, пояснення засудженого, який просив рішення апеляційного суду залишити без зміни, касаційну скаргу прокурора - без задоволення, а скаргу захисника вирішити на розсуд суду, пояснення потерпілої, яка підтримала касаційну скаргу прокурора та заперечила проти доводів скарги захисника, пояснення прокурора, який касаційні скарги не підтримав, судове рішення апеляційного суду вважає правильним, законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд апеляційної інстанції, зазначивши підстави, через які він визнав неправильним вирок районного суду в частині кваліфікації дій засудженого за ч. 2 ст. 121 КК України, дійшов правильного висновку про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_8 на ст. 124 КК України.

Зокрема, такий висновок апеляційного суду ґрунтується на послідовних та незмінних показаннях засудженого ОСОБА_8, який пояснив, що для захисту себе і своєї дружини вимушений був під час бійки застосувати ножа щодо потерпілого, оскільки на його умовляння заспокоїтись та припинити протиправні дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не реагували, а навпаки, використовуючи палки та інші предмети, вели себе агресивно, нападали на нього та дружину, наносячи тілесні ушкодження.

Такі показання узгоджуються зі свідченнями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13; даним протоколам огляду місця події; висновкам судово - медичних експертиз, відповідно до яких тілесні ушкодження, характерні для бійки, маються як у потерпілого так і засудженого; висновкам судово-медичної експертизи, відповідно до яких смерть ОСОБА_9 настала внаслідок проникаючого колото-різаного поранення живота з ушкодженням крупних магістральних судин, масивної кровотечі та недокрів'я внутрішніх органів; та іншим, зазначеним в ухвалі доказам.

З врахуванням зазначеного апеляційний суд дійшов правильного висновку про невідповідність показань ОСОБА_10, що не під час бійки між засудженим та потерпілим останньому були спричинені ножем тілесні ушкодження та вмотивовано відхилив його свідчення.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_8, наносячи удар ножем ОСОБА_9, захищав себе та свою дружину від наявного, протиправного і суспільно небезпечного посягання з боку ОСОБА_9 і ОСОБА_10 та не мав іншої реальної можливості припинити протиправне посягання останніх тобто перебував у стані необхідної оборони, але перевищив її межі, оскільки вжиті ним заходи явно не відповідали характеру і небезпечності посягання.

Свій висновок суд апеляційної інстанції переконливо мотивував в ухвалі і вважати його необґрунтованим чи сумнівним підстав немає. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України .

За таких обставин, твердження прокурора у касаційній скарзі про безпідставну перекваліфікацію дій ОСОБА_8 із ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України , як і твердження захисника про наявність у діях засудженого необхідної оборони, є необґрунтованими.

Отже, кваліфікація дій ОСОБА_8 за ст. 124 КК України є правильною.

При призначенні ОСОБА_8 покарання апеляційний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого, який раніше не судимий, працює, позитивно характеризується, на утриманні має малолітню дитину, відсутність обставин, які б обтяжували покарання. Призначене покарання засудженому є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли б вплинути на правильність та обґрунтованість судового рішення, чи неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 11 березня 2015 року щодо вироку Ірпінського міського суду Київської обл. від 5 вересня 2014 року стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни, касаційні скарги захисника та прокурора - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16