Справа № 192/1865/15-к
Провадження № 1-в/192/518/15
Ухвала
"17" грудня 2015 р.смт.Солоне
СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
представника СВК-21 ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 (приймає участь у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду заяву засудженого ОСОБА_6 , 1965 року народження, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 судимий Марганецьким міським судом Дніпропетровської області:

-14.11.2003 року за ч.2 ст.182, ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. Звільнився умовно-достроково на 1 рік 1 місяць 10 днів;

-18.09. 2007 року за ч. 3 ст.185, 75 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки з іспитовим строком 2 роки;

-02.02.2010 року за ч.2 ст.121, 71 КК України строком на 9 років.

ОСОБА_6 відбуває покарання у Солонянській виправній колонії №21 з 10 квітня 2011 року.

Строк відбування покарання закінчується 08 жовтня 2016 року.

08 жовтня 2013 року ОСОБА_6 відбув 2/3 частини строку покарання, 25 жовтня 2013 року адміністративною комісією Солонянської ВК-21 йому було відмовлено у підготовці матеріалів про умовно-дострокове звільнення.

12 листопада 2015 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на необґрунтованість відмови адміністрації установи у такому звільненні. Пояснив, що він є інвалідом ІІІ групи, працював у СЗЦ-3, отримав заохочення від начальника колонії. На даний час не працює за станом здоров`я.

Представник адміністрації Солонянської виправної колонії №21 заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого. Вказав, що засуджений характеризується посередньо, за власним бажанням не працює. Протипоказань до роботи не має. ОСОБА_6 не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу, в організації виховних заходів, в роботі самодіяльних організацій засуджених, не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня.
Прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_6 , оскільки поведінка останнього не свідчить про те, що він довів своє виправлення.
Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації СВК-21, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

Згідно положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої законослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після відбуття певної частини строку, зазначеної у ст.81 КК України, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

ОСОБА_7 відбуває покарання за сукупністю вироків, якими його засуджено за умисні тяжкі злочини. У місцях позбавлення волі ОСОБА_7 знаходиться з жовтня 2007 року. Згідно довідки про стягнення та заохочення, засуджений за час відбування покарання допустив 11 порушень режиму, і лише один раз був заохочений: 31.01.2015 року.

Згідно характеристики, засуджений в установі виконання покарань непрацевлаштований; участі у програмах диференційованого виховного впливу та роботі самодіяльних організацій не приймає, не бере особисту участь в організації виховних заходів, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, до виконання обов`язків, передбачених ст.107 та ст.118 КВК України, відноситься не завжди сумлінно.
Відповідно до положень ст.81 КК України, ставлення засудженого до праці є обов`язковою підставою для його умовно-дострокового звільнення.

Пояснення засудженого в тій частині, що він працював у колонії, за що був заохочений начальником колонії, спростовуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами. Як убачається з довідки про заохочення та стягнення засудженого, ОСОБА_6 отримав подяку від начальника колонії 31.01.2015 року за підсумками 4-го кварталу 2014 року. Згідно даних, що містяться в індивідуальній програмі соціально-виховної та психологічної роботи із засудженим (розділ ХІІ), останній працював у липні-серпні 2014 року, що передує 4-му кварталу 2014 року, а решту часу не працював.

Доводи засудженого про те, що він непрацездатний, спростовуються випискою з медичної карти ОСОБА_6 , де зазначено, що він з 2014 року групи інвалідності не має. Згідно медичного висновку він, хоча і був інвалідом, не визнаний непрацездатною особою, тобто, мав можливість працювати відповідно до лікарської рекомендації.

У своєму клопотанні засуджений не навів підстав для його умовно-дострокового звільнення і його пояснення у судовому засіданні щодо наявності підстав для умовно-дострокового звільнення об`єктивного підтвердження не знайшли.

Враховуючи викладене, суд уважає, що поведінка засудженого ОСОБА_6 не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених, а також не свідчить про його виправлення.

Із досліджених у судовому засіданні доказів не убачається, що засуджений сумлінно ставився до праці, та мав зразкову поведінку, тому немає і підстав вважати, що він довів своє виправлення, отже, заява ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а ОСОБА_6 у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий