Справа № 587/1166/15-к

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2015 року Сумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, працюючого на посаді молодшого інспектора СПГЗ БМО УДСО при УМВС України в Сумській області, зареєстрованого та мешканця: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
31 жовтня 2014 року ОСОБА_6 умисно завдав середньої тяжкості тілесні ушкодження ОСОБА_5 за наступних обставин.
Зазначеної дати близько 17 год. 30 хв., ОСОБА_6 , знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_2 , побачив, що його сусід ОСОБА_5 разом з ОСОБА_7 , у присутності ОСОБА_8 , встановлювали паркан із шиферу між домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . Обурившись з приводу його встановлення, ОСОБА_6 почав бити паркан ногами, таким чином руйнуючи шифер, уламки якого падали на землю.
З метою припинення дій ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ухопився руками за паркан зі свого боку, не даючи змоги повалити його, внаслідок чого між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_6 , перейшов на територію домоволодіння ОСОБА_5 , ухопив останнього за сорочку та штовхнув на землю. ОСОБА_5 , не втримавши рівноваги, упав на землю, на якій знаходились уламки шиферу та цегли, обличчям вниз, при цьому вдарившись ліктем лівої руки. Скориставшись тим, що ОСОБА_5 лежить на землі, ОСОБА_6 сів на нього зверху, притиснувши ОСОБА_5 колінами до землі, завів ліву руку ОСОБА_5 йому за голову, та почав наносити удари лівим ліктем та коліном по лівій частині тулубу потерпілого, завдавши загалом не менше 3 ударів.
Під час побиття ОСОБА_5 поряд знаходились ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які намагалися припинити побиття потерпілого, але їм це не вдалось, а ОСОБА_6 повернувся до ОСОБА_5 та наніс ще 4-5 ударів лівою рукою з лівого боку по тулубу потерпілого, після чого самостійно припинив свої дії.
В результаті застосування ОСОБА_6 фізичної сили до потерпілого ОСОБА_5 , останньому були спричинені ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, забій грудної клітини зліва з вираженим больовим синдромом, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з тривалим розладом здоров`я; тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівого стегна, забою лівого колінного суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а тілесні ушкодження у вигляді садна на зовнішній поверхні верхньої третини та на внутрішній поверхні нижньої третини правого передпліччя до легких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні не визнав свою вину, заперечував проти цивільного позову, та пояснив, що 31 жовтня 2014 року перебував у с. Радьківка за адресою проживання його матері. Перебуваючи на своїй межі подвір`я, він побачив, що сусід ОСОБА_5 будує на їхній межі паркан, розлютився через це, і почав розхитувати огорожу і бити її ногами. В зв`язку з цим, ОСОБА_5 замахнувся на нього і вдарив рукою з мастерком. Потім ОСОБА_5 знову замахнувся і взяв його за руку та затягнув на територію свого подвір`я і він впав на ОСОБА_5 , котрий впав на спину де знаходились будівельні матеріали. Після цього він підвівся не опираючись на ОСОБА_5 . Всупереч пояснень ОСОБА_6 , його винуватість у вчиненні злочину підтверджується наступними доказами.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 30 жовтня 2014 року він установлював шиферний паркан та знаходився по межі свого домоволодіння. До нього вийшла ОСОБА_9 матір обвинуваченого, яка почала на нього кричати, зателефонувала ОСОБА_6 , який через півгодини приїхав і почав розхитувати та бити шифер паркану, а він почав утримувати паркан, щоб той не впав. Потім, ОСОБА_6 підбіг до нього, штовхнув, і він впав обличчям вниз, а ОСОБА_6 сів на нього, завернув його ліву руку за спину та почав наносити удари по спині, по ребрам з лівого боку. ОСОБА_8 хотіла завадити ОСОБА_6 , але той продовжив побиття, а потім самостійно його припинив та пішов від нього. Внаслідок побиття ОСОБА_6 , він спочатку лікувався стаціонарно в лікарні, а потім продовжував лікування амбулаторно.
Свідок ОСОБА_8 пояснила, що 30 жовтня 2014 року після 17 години, почувши крик і тріскіт, підбігла до ОСОБА_5 та побачила, як ОСОБА_6 сидів зверху на ОСОБА_5 , який лежав обличчям донизу, і бив його руками та топтався ногами. Після припинення побиття, у ОСОБА_5 було забруднене обличчя та порвана сорочка.
Свідок ОСОБА_7 пояснив, що 30 жовтня 2014 року він допомагав ОСОБА_5 ставити паркан. Потім після 17 години ОСОБА_6 та його матір ОСОБА_9 почали хитати паркан, а він з ОСОБА_5 підтримували паркан, щоб той не впав. Потім ОСОБА_6 почав розбивати шифер паркану, після чого підбіг до ОСОБА_5 , останній впав, а ОСОБА_6 сів на ОСОБА_5 , завернув тому руку та почав його бити рукою і колінами.
Свідок ОСОБА_10 пояснила, що 30 жовтня 2014 року, коли почула крики ОСОБА_9 , яка кричала «Рома бий», вона прийшла туди та побачила, як ОСОБА_5 лежав обличчям донизу, а на ньому сидів ОСОБА_6 та штовхав того. Коли ОСОБА_6 покинув ОСОБА_5 , вона бачила, що у потерпілого була розірвана сорочка та брудне обличчя.
Свідок ОСОБА_11 не був очевидцем вищевказаних подій, а тільки пояснив суду, що особисто опитував та записував пояснення всіх, хто був учасником даних подій, а тому, на думку суду, його пояснення нічого не підтверджують та не спростовують, і внаслідок цього не можуть бути покладенні в основу вироку.
Допитаний в судовому засіданні, в якості експерта, ОСОБА_12 пояснив, що по даному кримінальному провадженню, експертизи проводив він. Він проводив експертизу по відношенню до потерпілого ОСОБА_5 в листопаді 2014 року, потім була призначена повторна експертиза, а пізніше слідчим була призначена додаткова експертиза на підставі даних слідчого експерименту, відеозапис який йому надавався. Експерт пояснив, що до середньої тяжкості відносяться ушкодження грудної клітки зліва, які були виявлені у ОСОБА_5 , і такі ушкодження могли утворитися при падінні на виступаючі предмети.
До пояснень свідка ОСОБА_9 суд відноситься критично, так як будучи матір`ю обвинуваченого, вона заінтересовані у виправданні ОСОБА_6 , а тому суд не бере їх до уваги.
Пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , суд розцінює, як обраний ним спосіб захисту, і тому не може покласти їх в основу вироку.
Вина ОСОБА_6 також підтверджується висновками експертиз досліджених в судовому засіданні.
Відповідно до висновку експерта № 67 від 22.01.2015 року, при обстеженні гр. ОСОБА_5 , у нього були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, забій грудної клітини зліва з вираженим больовим синдромом, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з тривалим розладом здоров`я; тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівого стегна, забою лівого колінного суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; тілесні ушкодження у вигляді садна на зовнішній поверхні верхньої третини та на внутрішній поверхні нижньої третини правого передпліччя до легких тілесних ушкоджень (а.с. 64, 65). А також, експертизами № 1595 від 12.12.2014 року (а.с. 66, 67), № 405 від 24.04.2015 року (а.с. 61), № 406 від 24.04.2015 року (а.с. 62), № 407 від 24.04.2015 року (а.с. 63), № 439 від 24.04.2015 року (а.с. 60), відповідно до яких у ОСОБА_5 виявлені ряд тілесних ушкоджень різної локалізації та зазначено, що він знаходився на стаціонарному лікуванні в торакальному відділенні Сумської обласної клінічної лікарні з 31 жовтня по 12 листопада 2014 року, і в послідуючому на амбулаторному лікуванні у лікаря хірурга 4-тої міської поліклініки до 26 листопада 2014 року.
Аналізуючи в сукупності вивчені в судовому засіданні докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена повністю.
Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, які виразилися в умисному заподіянні потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
При визначенні виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його характеризуючі дані, та те, що на його утриманні перебуває неповнолітня донька. Все це визнається пом`якшуючими його відповідальність обставинами.
Обставин, що обтяжували б покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що для виховання обвинуваченого необхідно призначити йому покарання у вигляді обмеження волі.
Заявлений прокурором цивільний позов, про стягнення з ОСОБА_6 на користь Управління державного казначейства у Сумській області для перерахунку КЗ «Сумська обласна клінічна лікарня» грошових коштів у сумі 5854 грн. 80 коп. за лікування потерпілого, підлягає задоволенню.
Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь Управління державного казначейства у Сумській області для перерахунку КЗ «Сумська обласна клінічна лікарня» 5854 (п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири) гривні 80 копійок за лікування потерпілого.
Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Сумської області через Сумський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1