Справа № 1-307/11
Провадження № 1/1015/5343/11
ПОСТАНОВА

іменем України

18.07.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Комендат М.Р., Калиновській Н.В.

за участю прокурора Юркової Ю.В., Будніка І.А.

захисника ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, що має професійно-технічну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

встановив:

18 липня 2010 року близько 15 години 15 хвилин, ОСОБА_3, перебуваючи на прибережній зоні річки Ірпінь в с. Княжичі Києво-Святошинського району Київської області, вході сварки, яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_4, необережно наніс удар кулаком правої руки в область щелепи ОСОБА_4, внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи в межах правого кута, який згідно висновку експерта №314/Д від 20.09.2010 року відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для його загоєння необхідний термін більше 21 дня.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, не визнав не оскаржував обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4, проте наполягав, що він наніс його з необережності, та суду пояснив, що 18.07.2010 року близько 15 години 10 хвилин він із своїм товаришем ОСОБА_5 прийшли на прибережну зону річки Ірпінь в с. Княжичі Києво-Святошинського району Київської області та відпочивали там. На відстані 1,5- 2 метри від них ОСОБА_4 та ОСОБА_6 привязали собаку бійцівської породи до огорожі шлюзу та дражнили її, від чого та постійно гавкала. З ОСОБА_5 вони попросили хлопців зупинитися і не дражнити собаку, але ті не відреагували на їх прохання. Тоді вони попередили, що якщо ті не припинять, то вони відпустять собаку з ошийника. Оскільки хлопці і надалі продовжували дражнити собаку, то він встав та відвязав собаку. ОСОБА_4 почав прискіпуватися, навіщо він відпустив собаку. Під час цієї розмови про собаку до них раптово підбіг ОСОБА_7, який разом із сімєю та іншими незнайомими йому людьми відпочивав неподалік, схопив його обома руками за очі, намагаючись повалити на землю. Він намагався звільнитися від захвату рук ОСОБА_7, тому руки були напружені та стиснуті у кулаки. В цей час ОСОБА_4 підійшов до нього ближче, таким чином він кулаком правої руки відштовхнув його від себе, а корпусом тіла відштовхнув від себе ОСОБА_7 Удар його правої руки прийшовся ОСОБА_4 в обличчя, а саме у нижню щелепу з правої сторони. Проте, умислу на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 у нього не було, удар йому він наніс випадково, з необережності. Після удару ОСОБА_4 відійшов, а він з ОСОБА_5 пересіли в інше місце, подалі від ОСОБА_4 Вже від співробітників міліції він дізнався, що ОСОБА_4 звернувся до Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області із заявою з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень.

У тому, що необережно наніс потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження підсудний ОСОБА_3 щиро розкаявся, запевняв, що подібної протиправної поведінки в подальшому не допустить, просив кримінальну справу відносно нього закрити у звязку зі зміною обстановкою .

Окрім визнання підсудним вини, його вина у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України підтверджується іншими доказами, дослідженими по справі, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_4, який суду пояснив, що 18.07.2010 року близько 15 години він прийшов на берег річки Ірпінь в с. Княжичі Києво-Святошинського району Київської області зі своєю собакою бійцівської породи, яку привязав до огородження шлюзу та почав дражнячи з нею гратися. Там зустрів товариша ОСОБА_6 Поряд відпочивали ОСОБА_3 з ОСОБА_5 та ОСОБА_7Ю з сімєю та іншими незнайомими йому людьми. ОСОБА_3 з ОСОБА_5 просили його припинити дражнити собаку, але він не відреагував на їх прохання. На що ОСОБА_3 підійшов і відвязав собаку. Він почав з ОСОБА_3 розмову з приводу того, навіщо той відвязав собаку, адже вона бійцівської породи, без намордника, а навкруги багато людей. Раптово до них підбіг ОСОБА_7, схопив ОСОБА_3 обома руками за очі, намагаючись повалити на землю. Від несподіванки він зробив крок у сторону ОСОБА_3, а той, відбиваючись від захвату рук ОСОБА_7, кулаком правої руки відштовхнув мене від себе. Удар прийшовся йому в обличчя, а саме у нижню щелепу з правої сторони. Він відійшов від них, а ОСОБА_3 з ОСОБА_5 зібрали свої речі і пересіли в інше місце. ОСОБА_7 також повернувся у свою компанію. Відчувши різку біль у щелепі, він забрав собаку та пішов додому, так як сильний біль у щелепі не проходив, він того ж дня звернувся до Боярської ЦРЛ, а 19.07.2010 року до відділення щелепно-лицевої хірургії КОКЛ. Там йому встановили діагноз перелом нижньої щелепи в ділянці кута справа та провели операцію з даного приводу. 21.07.2010 року його виписали з лікарні. В подальшому, 23.07.2010 року він звернувся до Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області із письмовою заявою з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_3 Від предявлення цивільного позову потерпілий відмовився;

- показами свідка ОСОБА_5, який дав суду зазначив, що удар ОСОБА_3 наніс ОСОБА_4 дійсно випадково, адже розмахував руками наосліп, намагаючись звільнитися від захвату рук ОСОБА_7;

- показами свідка ОСОБА_6, який суду показав, що удар ОСОБА_3 наніс ОСОБА_4 скоріш за все дійсно випадково, адже розмахував руками, намагаючись звільнитися від ОСОБА_7;

- рапортом чергового Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 23.07.2010 року щодо встановлення факту надання медичної допомоги в Боярській ЦРЛ 18.07.2010 року ОСОБА_4 з приводу перелому нижньої щелепи в ділянці кута справа, згідно даних якого в лікарні ОСОБА_4 пояснив, що тілесні ушкодження отримав на озері в с. Княжичі під час купання із власної необережності (а.с. 9);

- протоколом огляду місця події від 23.07.2010 року, яким було оглянуто прибережну зону річки Ірпінь в с. Княжичі Києво-Святошинського району Київської області (а.с. 10);

- заявою ОСОБА_4 від 23.07.2010 року на імя начальника Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області, в якій він просить прийняти міри до ОСОБА_3, який в с. Княжичі наніс йому тілесні ушкодження (а.с. 15);

- висновком експерта №314/Д від 01.10.2010 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 мався перелом нижньої щелепи в межах правого кута; описане тілесне ушкодження утворилося від дії тупого предмету, яким міг бути кулак, можливо в термін 18.07.2010 року, та відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, оскільки для його загоєння необхідний термін більше 21 дня (а.с. 43);

- постановою про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ст. 296 КК України (а.с. 74-76);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 18.02.2011 року, проведеного за участю ОСОБА_3 (а.с. 89-90);

- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 18.02.2011 року, проведеного за участю ОСОБА_4 (а.с. 91-92);

- постановою про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ст. 296 КК України (а.с. 98-101);

- висновком експерта №47/Д від 25.02.2011 року, відповідно до якого у ОСОБА_4 мався перелом нижньої щелепи в межах правого кута; утворення описаного перелому від удару долонею виключається (а.с. 104);

- протоколом очної ставки між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 25.02.2011 року, під час якої обидва підтвердили покази, дані ними раніше, ОСОБА_3 вибачився перед ОСОБА_4 за свої дії (а.с. 115-117).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що підсудний, потерпілий, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_5 дали суду правдиві покази, які відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи та спростовують предявлене ОСОБА_3 обвинувачення у нанесенні потерпілому ОСОБА_4 умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження. Дії підсудного ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 128 КК України як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Проте, приймаючи до уваги доводи клопотання захисника, вислухавши думку учасників судового розгляду, зважаючи на відсутність негативних характеристик підсудного, враховуючи те, що він не має попередніх судимостей, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, суд вважає, що ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальна справа закриттю у звязку зі зміною обстановки, оскільки злочин за ст. 128 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, на час розгляду справи в суді вчинене ОСОБА_3 діяння втратило свою суспільну небезпечність, так як потерпілий не має до підсудного жодних претензій, та сам ОСОБА_3 перестав бути суспільно-небезпечним, оскільки щиро покаявся у вчиненому, зробив належні висновки зі своєї поведінки.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 48 КК України, ст. ст. 7, 282 КПК України, суд -

постановив:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, звільнити від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України, закрити провадження по кримінальній справі на підставі ст. 48 КК України у звязку зі зміною обстановки.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_3 у вигляді підписки про невиїзд, - скасувати.

Постанова може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя Омельченко М.М.