Справа № 153/248/14
Провадження №11-кп/772/570/2014
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
про залишення апеляційної скарги без руху

17 липня 2014 р. місто Вінниця

Суддя Апеляційного суду Вінницької області ОСОБА_1 , розглянувши апеляційні скарги прокурора ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 05 червня 2014 року, яким
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
раніше судимого 03.10.2013 року
Ямпільським районним судом
за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років
позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК
України з іспитовим строком 1 рік, -
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано частково невідбуте покарання за вироком Ямпільського районного суду від 03.10.2013 року та остаточно визначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі,

в с т а н о в и в :
Не погодившись із таким судовим рішенням, прокурор ОСОБА_2 , адвокат ОСОБА_3 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_4 подали апеляційні скарги, які не відповідають вимогам ст. 396 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі повинні бути зазначені вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.
Разом з тим, прокурор, стверджуючи, що призначене вироком покарання є невиправдано м`яким, не навів будь-яких аргументів, що саме покарання у виді 5 років і 2 місяців позбавлення волі, на якому він наполягає, тобто всього на один місяць більше, ніж призначив суд, є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_5 .
Незрозумілим є і твердження апеляційної скарги прокурора про «ігнорування судом питання щодо призначення чи не призначення неповнолітньому ОСОБА_5 додаткового покарання у виді конфіскації майна» з огляду на те, що абзацом вище автор апеляційної скарги сам собі роз`яснює, що відповідно до ст. 98 КК України конфіскація майна, як додаткове покарання, щодо неповнолітнього не застосовується.
Зазначивши в мотивувальній частині апеляційної скарги, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини засудженого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не оспорюється, в резолютивній частині прокурор просить скасувати вирок за ч. 2 ст. 289 КК України та визнати ОСОБА_5 винним за ч. 3 ст. 185 КК України. Така вимога нічим не вмотивована.
Крім того, через неякісний друк третьої сторінки апеляційної скарги прокурора (в усіх наданих примірниках) вона не читається, а тому не може бути направлена апеляційним судом іншим учасникам кримінального провадження.
Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_4 містять вимогу про скасування вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції, проте автори цих скарг не зазначили жодної з підстав, визначених ст. 415 КПК України, яка б дала змогу суду апеляційної інстанції прийняти таке рішення.
Враховуючи, що зазначені обставини перешкоджають відкриттю провадження за апеляційними скаргами прокурора ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , їх слід залишити без руху, надавши зазначеним учасникам кримінального провадження строк для усунення недоліків протягом трьох діб з дня отримання ними копії ухвали.
На підставі наведеного, керуючись ч. 1 ст. 399 КПК України,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_2 , апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3 , апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 на вирок Ямпільського районного суду від 05 червня 2014 року щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 289 КК України залишити без руху, надавши три доби для усунення недоліків з моменту отримання копії даної ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:
Згідно з оригіналом: