Справа № 1-56/11 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/14/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілої адвоката ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

підсудного ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові кримінальну справу за апеляційними скаргами державного обвинувача прокурора прокуратури Залізничного району м.Львова ОСОБА_12 та потерпілої ОСОБА_8 на постанову Залізничного районного суду м.Львова від 09 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
Цією постановою кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Висоцько Бродівського району Львівської області, з вищою освітою, розлученого, непрацюючого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч.2 ст. 368 КК України направлено на додаткове розслідування.
Підсудний ОСОБА_14 органом досудового слідства обвинувачуються в тому, що, працюючи з 25 серпня 2009 року на посаді начальника сектору дізнання Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, згідно з наказу № 228 о/с від 21 серпня 2009 року, тобто будучи службовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади, в обов`язки якого входить відповідно до наказу МВС України № 422 від 02 вересня 2008 року «Про вдосконалення діяльності підрозділів дізнання органів внутрішніх справ України» вивчення кримінальних справ, що знаходяться в провадженні дізнавачів, перевірка фактичного виконання запланованих слідчих дій та оперативно-розшукових заходів, надання практичної допомоги працівникам структурних підрозділів органів внутрішніх справ під час розслідування кримінальних справ, вчинив дії, направлені на вимагання та одержання хабара при наступних обставинах.

Так, ОСОБА_14 з метою особистого збагачення, за сприяння в непритягненні гр. ОСОБА_15 до кримінальної відповідальності по кримінальній справі № 139-2434, порушеній 13 січня 2010 року по факту викрадення майна ТзОВ готель «Екран», за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, яка знаходилась в провадженні дізнавача сектору дізнання Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, штучно створюючи умови його причетності до вчинення злочину, вимагав у потерпілої ОСОБА_16 , яка є матір`ю ОСОБА_15 , грошові кошти в сумі 300 доларів США як хабар за вирішення питання щодо не притягнення її сина до кримінальної відповідальності. 25 лютого 2010 року біля опорного пункту міліції, що по вул. Антоненка-Давидовича, 9 у м.Львові, на вулиці одержав частину із зазначеної суми грошових коштів в сумі 100 доларів США як хабар, що станом на 25 лютого 2010 року згідно з офіційним курсом Національного банку України становить 799 грн. та домовився про час і місце отримання другої частини грошових коштів, а саме 02 березня 2010 року.

02 березня 2010 року ОСОБА_14 , продовжуючи свою злочинну діяльність, у приміщенні кафе по АДРЕСА_2 одержав від гр. ОСОБА_16 грошові кошти в сумі 200 доларів США, як хабар, що станом на 02 березня 2010 року згідно офіційного курсу Національного банку України становить 1.598 грн.

Після чого ОСОБА_14 був затриманий співробітниками 14-го ВВБ (у Львівській області) СВБ ГУБОЗ МВС України, а предмет хабара в розмірі 200 доларів США вилучений з його гаманця.

Таким чином, ОСОБА_14 , перебуваючи на посаді начальника сектору дізнання Сихівського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області, будучи службовою особою, з метою особистого збагачення, своїми умисними діями вчинив одержання хабара у потерпілої ОСОБА_16 за вирішення питання щодо непритягнення її сина ОСОБА_15 до кримінальної відповідальності в сумі 300 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України становить 2.397, поєднане з вимаганням хабара, тобто скоїв злочин, передбачений ч.2 ст. 368 КК України.

На дану постанову державний обвинувач прокурор прокуратури Залізничного району м.Львова ОСОБА_17 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду.
В апеляційній скарзі зазначає, що постанова є незаконною і необґрунтованою. Під час судового розгляду кримінальної справи судом не було встановлено порядку дослідження доказів, не було досліджено жодної обставини вчинення злочину, не допитано свідків, потерпілу та самого підсудного щодо пред`явленого йому обвинувачення, а лише з`ясовано в останнього чи зрозуміла йому суть обвинувачення. Суд, не дослідивши належним чином жодного доказу у судовому засіданні, задоволив клопотання захисника підсудного та скерував кримінальну справу на додаткове розслідування, не вживши всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи.
Потерпіла ОСОБА_16 подала апеляційну скаргу на постанову суду про направлення кримінальної справи прокурору для проведення додаткового розслідування, просить таку скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд в тому ж складі суду.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною та передчасною. Суд повернув справу на додаткове розслідування без обґрунтування підстав, передбачених нормами КПК України 1960 року. Державному обвинувачу та потерпілій не було надано можливості допитати свідків, не було встановлено всіх обставин вчинення злочину. Суд не дослідив належним чином всіх доказів у судовому засіданні, задоволивши клопотання захисника, скерував справу на додаткове розслідування, не вживши таким чином всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи.
У запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник ОСОБА_18 в інтересах підсудного ОСОБА_14 просить залишити постанову суду без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, посилаючись на необґрунтованість такої. В судовому засіданні прокурор оголосив обвинувальний висновок в редакції від 09 вересня 2010 року, що затверджений прокурором Залізничного району м.Львова 14 вересня 2010 року, незважаючи на вимоги ухвали Апеляційного суду Львівської області від 17 липня 2014 року щодо неконкретності обвинувачення у вчиненні злочину та у разі необхідності доповнення чи зміни пред`явленого обвинувачення. У судовому засіданні прокурор відмовився змінювати обвинувачення ОСОБА_14 , що позбавило можливість суд продовжувати судове слідство відповідно до вимог КПК України та з дотриманням принципів верховенства права.
У запереченні на апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_16 підсудний ОСОБА_14 просить залишити постанову суду без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_16 - без задоволення, оскільки неможливо усунути недоліки досудового слідства при розгляді справи судом.
Заслухавши доповідача, прокурора та потерпілу на підтримання поданих ними апеляційних скарг, підсудного та його захисника про залишення таких без задоволення, а постанови суду без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_16 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 22 КПК України (в редакції 1960 року), прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Суд, прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, не вправі перекладати обов`язок доказування на обвинуваченого.

Cудом першої інстанції зазначається, що орган досудового слідства всупереч нормам ст. 64 та ч.2 ст. 223 КПК України 1960 року, у повній мірі не виконав і, описуючи обставини справи як їх встановлено на досудовому слідстві, зокрема місце, час, способи, мотиви і наслідки злочину, вказав, що ОСОБА_14 отримав хабар в сумі 300 доларів США, поєднаний з вимаганням, штучно створюючи умови причетності ОСОБА_15 до вчинення злочину. Орган досудового розслідування не вказав при цьому в обвинувальному висновку, якими своїми діями і в якій формі ОСОБА_14 штучно створював умови причетності ОСОБА_15 до вчинення злочину.

Так, зокрема, ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 17 липня 2014 року, яка набрала законної сили, за наведених обставин, встановлено, що органом досудового розслідування допущено неповноту досудового розслідування, а відтак ОСОБА_14 пред`явлено неконкретне обвинувачення.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що, незважаючи на зазначені висновки суду апеляційної інстанції щодо неповноти досудового розслідування і пред`явлення ОСОБА_14 неконкретного обвинувачення, а також інші порушення, допущені в ході розслідування даної кримінальної справи, прокурор протягом тривалого часу з дня винесення ухвали від 17 липня 2014 року не змінив пред`явлене ОСОБА_14 обвинувачення у судовому засіданні, оголосив в повному обсязі обвинувальний висновок, складений 09 вересня та затверджений прокурором 14 вересня 2010 року.

Враховуючи, що вказану неповноту досудового слідства суд першої інстанції не міг усунути під час судового розгляду справи, колегія суддів, приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано направив справу на додаткове розслідування із зазначених в ухвалі підстав.

При проведенні додаткового розслідування слід виконати вказівки суду першої інстанції та провести інші необхідні слідчі дії направлені на повне, об`єктивне і всебічне дослідження обставин справи.

А тому, доводи апелянтів про незаконність постанови не приймаються до уваги. Постанова суду обґрунтована та відповідає вимогам чинного законодавства.

Що стосується доводів апеляції прокурора про те, що судом з 17 липня 2014 року не досліджувався та не перевірявся жоден доказ по даній кримінальній справі,а тому судом не було вжито всіх передбачених законом заходів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, а також потерпілої ОСОБА_16 про можливість усунення неповноти досудового слідства шляхом дачі окремого доручення, не може прийматись до уваги колегії суддів, оскільки на суд покладається функція розгляду справи, та є недопустимим покладення на нього функцій, які властиві слідчим органам, зокрема, зміни обвинувального висновку.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, підстав для її скасування та задоволення апеляцій прокурора та потерпілої ОСОБА_16 не вбачається.

Керуючись ст. ст. 362, 366, 377, 379 КПК України 1960 року, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги державного обвинувача прокурора прокуратури Залізничного району м.Львова ОСОБА_12 та потерпілої ОСОБА_19 залишити без задоволення, а постанову Залізничного районного суду м.Львова від 09 грудня 2015 року про направлення кримінальної справи відносно ОСОБА_13 для проведення додаткового розслідування - без змін.

С У Д Д І :
ОСОБА_3 ОСОБА_20 ОСОБА_21