Справа № 700/3538/15-к
Провадження № 1/700/20/15 1-70/10
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2010 р. Лисянський районний суд Черкаської області

в складі: головуючого-судді Борисенко П.І.

при секретарі Сіденко Н.П.

з участю прокурора Скрипника О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_3 по вул. Островського-17, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_4, тимчасово не працює, одруженої, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не судимої, звинуваченої за ст. 166 КК України,

встановив:

Підсудна ОСОБА_1 будучи матірю неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, протягом останніх років вихованням сина не займалась, на виклики до школи не зявлялася, у звязку з чим неодноразово розглядалась на засіданнях виконкому сільської Ради. Незважаючи на це, ОСОБА_1 належних висновків не зробила і в порушення вимог ст. 150 Сімейного Кодексу України, злісно не виконувала свої батьківські обовязки, зовсім не піклувалась здоровям дитини, її духовним та моральним розвитком, не займалась вихованням та навчанням сина, не здійснювала контроль за його поведінкою, не забезпечувала нормальними побутовими умовами, харчуванням та шкільним приладдям, місцем для навчання. Зловживаючи спиртними напоями підсудна разом із своїм співмешканцем ОСОБА_3 неодноразово допускала вчинення насильства ОСОБА_3 відносно сина, внаслідок чого син був змушений тікати з дому.

Не виконання підсудною своїх батьківських обовязків призвело до суттєвої відсталості у розумовому розвитку дитини, що є тяжким наслідком.

Допитана в судовому засіданні підсудна свою вину в предявленому їй звинуваченні визнала повністю і пояснила, що дійсно вчинила злочини, в якому її звинувачують при обставинах вказаних в звинуваченні.

Крім повного визнання вини самою підсудною, її вина в предявленому звинуваченні доведена зібраними по справі доказами, які суд перевірив в відповідності до ч. 3 ст. 299 КПК України.

Дії підсудної слід кваліфікувати за ст.166 КК України , як злісне невиконання батьками встановлених законом обовязків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

При призначенні покарання підсудній, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудної та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

В якості обставин, що обтяжують покарання підсудній суд враховує, що злочин нею вчинено щодо малолітнього.

В якості обставин, що помякшують покарання підсудній, суд враховує повне визнання вини, щире каяття, сприяння розслідуванню.

Враховуючи наведене, суд вважає, що виправлення підсудної можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначивши їй покарання у вигляді обмеження волі, суд вважає за можливе звільнити підсудну від відбування покарання з випробуванням керуючись ст.75 КК України.

Керуючись ст.323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні злочину передбаченого ст. 166 КК України та обрати їй покарання два роки обмеження волі.

Керуючись ст.75 КК України засуджену ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обовязки.

Іспитовий строк суд встановлює тривалістю в один рік.

Керуючись ст.76 КК України, суд зобовязує засуджену не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу засудженій до набрання вироком чинності залишити попередню-підписку про невиїзд.

На вирок може бути подано апеляцію на протязі пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий - ОСОБА_4