Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/294/2015 Справа №641/4759/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2015 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

При секретарі - ОСОБА_2

З участю сторін кримінального провадження

Прокурора - ОСОБА_3

Захисника - ОСОБА_4

Потерпілої - ОСОБА_5

Обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комінтернівського районного суду м. Харкова кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0004137 від 25 грудня 2013 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Дергачівського району Харківської області, росіянина, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та мешкаючого: АДРЕСА_1

У вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 звинувачується у тому, що 22 листопада 2013 року близько 08.00 год., на площадці, що біля входу до кв. АДРЕСА_2 , в ході сварки з своєю дружиною ОСОБА_5 , яка виникла на грунті особистих неприязних відносин, схопив обома руками воріт одягу ОСОБА_5 в області шиї з переду, та зі значною силою штовхнув останню спиною до стіни, від чого ОСОБА_5 вдарилася спиною об стіну та відчула фізичний біль. Після чого, ОСОБА_6 наніс один удар правою долонею по лівій частині обличчя ОСОБА_5 , а потім наніс лівою долонею ще один удар по правій частині обличчя останньої, спричинивши їй фізичний біль. Далі, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_6 схопив правою рукою за волосся ОСОБА_5 та силою потягнув до приміщення квартири, де він мешкає. Знаходячись у коридорі квартири, ОСОБА_6 відштовхнув ОСОБА_5 від себе, від чого вона вдарилась правим боком о стіну, відчувши фізичний біль. Потім, ОСОБА_6 взяв знову свою дружину правою рукою за волосся на голові та заштовхнув її до житлової кімнати, яка знаходиться при вході до квартири направо, де наніс обома руками не менше двох ударів в області голови та грудної клітини ОСОБА_5 , чим спричинив їй синці на вказаних частинах тіла. Далі, ОСОБА_6 штовхнув руками свою дружину на диван та стоячи над нею зверху схопив обома руками за шию та почав утримувати, чим спричинив ОСОБА_5 синці на шиї. Через незначний час ОСОБА_6 відпустив ОСОБА_5 , остання підскочила до вікна та почала звати через відчинену кватирку на допомогу, на що ОСОБА_6 знову схопив ОСОБА_5 рукою за волосся та штовхнув її на підлогу, а коли ОСОБА_5 впала на підлогу, наніс їй не менше двох ударів обома ногами по верхнім та нижнім кінцівкам, чим спричинив на вказаних частинах тіла синці. Всі вищевказані тілесні ушкодження, які були спричинені ОСОБА_5 . ОСОБА_6 відносятся до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 звинувачується о спричиненні ОСОБА_5 умисного легкого тілесного ушкодження.

В судовому засіданні прокурором долучені висновок судово-медичної експертизи № 2522-ая від 14 серпня 2014 року та висновок судово-медичної експертизи № 283-КЕ від 12 грудня 2014 року, згідно яких експерти провівши експертизи зробили висновок щодо пояснень ОСОБА_6 щодо суперечності його пояснень даним в частині механізму нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

В судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування проведено судово-медичну експертизу № 2522-ая від 14 серпня 2014 року та судово-медичну експертизу № 283-КЕ/2014 від 12 грудня 2014 року. Під час проведення даних експертиз експертом було досліджено матеріали кримінального провадження, в тому числі протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 10 січня 2014 року, протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_6 як свідка від 10 липня 2014 року.

У судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про визнання висновку судово-медичної експертизи № 2522-ая/14 від 14 серпня 2014 року та висновку судово-медичної експертизу № 283-КЕ/2014 від 12 грудня 2014 року недопустимими доказами та надання доручення СВ Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області провести слідчий експеримент по кримінальному провадженню № 0004137 за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , а також за участю спеціаліста судово-медичного експерта на місці кримінального правопорушення із застосуванням технічних засобів фіксації відеокамери та доручення прокурору Комінтернівського району м. Харкова у відповідності до вимог ч. 6 ст. 333 КПК України про надання доступу до матеріалів, отриманих внаслідок проведення слідчого експерименту учасникам судового провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, та надати їх суду.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов до наступного.

Статтею 20 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника. У випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, підозрюваному, обвинуваченому правова допомога надається безоплатно за рахунок держави.

У відповідності до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

Недопустимими є також докази, що були отримані: з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду.

Статтею 89 КПК України передбачено, що у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Таким чином, на підставі протоколів допиту свідка ОСОБА_6 від 10 січня 2014 року, 10 липня 2014 року, слідчого експерименту від 10 липня 2014 року, проведеного також за участю свідка ОСОБА_6 було призначено та проведено судово-медичні експертизи № 2522-ая/14 від 14 серпня 2014 року та № 283-КЕ/2014 від 12 грудня 2014 року, що тягне визнання вказаних судово-медичних експертиз та даних, щодо показів ОСОБА_6 , які містяться в них також недопустимими доказами.

Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним судово-медичні експертизи № 2522-ая/14 від 14 серпня 2014 року та № 283-КЕ/2014 від 12 грудня 2014 року в частині пояснень ОСОБА_6 щодо суперечності його пояснень даним в частині механізму нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 визнати недопустими доказами.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_6 було надано пояснення з приводу можливості спричинення ним тілесних ушкоджень, а саме ОСОБА_6 повідомлено, що він міг спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_5 перед входом до квартири, захищаючи себе та свою співмешканку, в коридорі квартири, коли вони спільно впали на підлогу, в кімнаті квартири, коли він відштовхував ОСОБА_5 від себе, захищаючи себе, та остання могла спричинити собі ушкодження ударяючись о дерев`яні частини дивану, крім того, ОСОБА_6 відштовхував ОСОБА_5 від ОСОБА_7 , що мало місце в кімнаті, захищаючи її, в результаті чого ОСОБА_5 впала на підлогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 333 КПК України у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.

Ч. 5 ст. 333 КПК України передбачено, що слідчі дії, що проводяться на виконання доручення суду, здійснюються у порядку, передбаченому главами 20 та 21 КПК України.

Глава 20 КПК України передбачає таку слідчу дію, як проведення експертизи та залучення експерта.

На підставі викладеного, з метою вирішення питання про спосіб та механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , а також вирішення питань про те, чи могли утворитися тілесні ушкодження у ОСОБА_5 при тому способі та механізмі, на який посилається обвинувачений ОСОБА_6 , необхідно провести слідчий експеримент по кримінальному провадженню № 0004137 за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , а також за участю спеціаліста судово-медичного експерта на місці кримінального правопорушення із застосуванням технічних засобів фіксації відеокамери, після чого призначити та провести судово-медичну експертизу з урахуванням раніше проведених експертиз за виключенням даних отриманих з пояснень ОСОБА_6 під час допиту у якості свідка та даних слідчого експерименту з ОСОБА_6 ,. як зі свідком та надати у відповідності до вимог ч. 6 ст. 333 КПК України доступ до матеріалів, отриманих внаслідок проведення слідчого експерименту та судово-медичної експертизи учасникам судового провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, та надати їх суду.

Керуючись ст. ст. 20, 86, 87, 89, 333 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Висновки судово-медичної експертизи № 2522-ая/14 від 14 серпня 2014 року та висновки судово-медичної експертизи № 283-КЕ/2014 від 12 грудня 2014 року в частині пояснень ОСОБА_6 щодо суперечності його пояснень даним в частині механізму нанесення та утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 визнати недопустимими доказами.

Доручити СВ Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області провести слідчий експеримент по кримінальному провадженню № 0004137 за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , а також за участю спеціаліста судово-медичного експерта, на місці кримінального правопорушення із застосуванням технічних засобів фіксації відеокамери.

За результатами проведеного слідчого експерименту призначити та провести по справі судово-медичну експертизу з метою перевірки пояснень ОСОБА_6 щодо способу та механізму нанесення та утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 з урахуванням раніше проведених експертиз за виключенням даних отриманих з пояснень ОСОБА_6 під час допиту у якості свідка та даних слідчого експерименту з ОСОБА_6 ,. як зі свідком.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 333 КПК України надати доступ до матеріалів, отриманих внаслідок проведення слідчого експерименту та судово-медичної експертизи учасникам судового провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, та надати їх суду.

Визначити строк виконання ухвали в частині проведення слідчого експерименту, проведення експертизи та ознайомлення учасників з його результатами до 20 листопада 2015 року.

У розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_6 за ст. 125 ч.1 КК України оголосити перерву до 10.00 25 листопада 2015 року.

У розпорядження слідчому надати протокол слідчого експерименту з участю ОСОБА_5 , висновки судово-медичних експертиз: № 2522-ая/14 від 14 серпня 2014 року, № 283-КЕ/2014 від 12 грудня 2014 року, № 75-ая/14 від 11 січня 2014 року, № 2730-ая/14 від 12 вересня 2014 року у копіях.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя- ОСОБА_1