Справа №: 398/501/15-к
ВИРОК
Іменем України
"14" грудня 2015 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в місті П`ятихатки, Дніпропетровської області, який неодружений, не працюючий, проживає у кв. АДРЕСА_1 , раніше судимого: 01.10.2014 року Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп., у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2014 року, близько 18 годин 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні торгівельного кіоску «Скарбничка» за адресою Кіровоградська область місто Олександрія вулиця 6-го Грудня біля будинку №137-А, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи умисно, з корисливих спонукань, скориставшись відсутністю уваги з боку продавця магазину ОСОБА_6 та впевнившись в тому, що його дії ніким не будуть помічені, шляхом вільного доступу, з прилавку повторно таємно викрав ручний блендер «А-плюс», вартістю 160 грн. 00 коп. належний ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_5 з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричини потерпілому матеріальні збитки на суму 160 грн. 00 коп.

Дії ОСОБА_5 , кваліфіковано як, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Також, 01 січня 2015 року, близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_5 прибув до магазину «АТБ» №200, будівля якого знаходиться за адресою Кіровоградська область місто Олександрія вул. Гагаріна, 12. Перебуваючи у зазначеному приміщенні, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_8 з якою не був знайомий, та продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілої ОСОБА_8 та впевнившись в тому, що його дії ніким не будуть помічені, шляхом вільного доступу, з правої кишені куртки робочого одягу повторно таємно заволодів мобільним телефоном «Nokia 1661-2» вартістю 160 грн. 00 коп., що належить ОСОБА_8 . ОСОБА_5 з викраденим майном з місця події зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду у розмірі 160 грн. 00 коп.

Дії ОСОБА_5 , кваліфіковано як, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, 04 січня 2015 року, близько 18 години 45 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи у кафе «Чудо Піч» за адресою: Кіровоградська область, місто Олександрія, проспект Леніна, буд. 91, діючи умисно та з корисливих спонукань, скориставшись відсутністю уваги з боку ОСОБА_9 та впевнившись в тому, що його дії ніким не будуть помічені, шляхом вільного доступу, повторно, викрав мобільний телефон «Samsung GT C 3520», вартістю 425 грн. 00 коп., який належить ОСОБА_9 . ОСОБА_5 з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальні збитки у розмірі 425 грн. 00 коп.

Дії ОСОБА_5 , кваліфіковано як, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою провину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень визнав повністю, погодився з кваліфікацією вчинених ним трьох епізодів та пояснив, що 16.10.2014 року дійсно був у кіоску «Скарбничка» та діяв умисно, шляхом вільного доступу, таємно викрав ручний блендер. Також, 01.01.2015 року, був у магазині «АТБ», де у незнайомої жінки, з її кишені таємно викрав мобільним телефоном. Та, 04.01.2015 року був у кафе «Чудо Піч» та впевнившись в тому, що його дії ніким не будуть помічені, повторно, викрав мобільний телефон зі столу. У скоєному щиро розкаявся.

Допитаний судом ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованих злочинах, заявивши, що не оспорює ті фактичні обставини справи, визнає їх за правдиві і достовірні.

У зв`язку з цим, у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, за згодою учасників процесу, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися, і визнав можливим обмежити обсяг доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особистості обвинуваченого.

Також обвинуваченому судом було роз`яснено, що в разі розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

Суд, вислухавши обвинуваченого, який свою провину визнав в повному обсязі, прокурора, в виду того, що обвинувачений дав згоду на розгляд справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає що - вина обвинуваченого, в скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185 КК України - доведена належними та допустимими доказами, які були підтвердженні самим підсудним, у зв`язку із чим суд вважає, що вина ОСОБА_5 в інкримінованих йому злочинах доведена повністю і його дії слід кваліфікувати: за епізодом від 16.10.2014 року за ч. 2 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; 01.01.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; 04.01.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

У судове засідання потерпілі не з`явилися, але надали письмові заяви в яких просять розглянути справу у їх відсутність, не заперечують щодо застосування ст. 349 КПК України, Міру покарання призначити на розсуд суду. Потерпіла ОСОБА_9 просила розглянути позов без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задоволити.

Згідно із ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує, суспільну небезпеку вчиненого ним, його особистість: раніше судимий, характеризується посередньо за місцем проживання.

Також обставини, передбачені ст. ст. 66, 67 КК України, які обтяжують та пом`якшують покарання, вчиненого ним.

Обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, визнання провини, сприяння розкриттю злочину, складний матеріальний стан, тяжкий стан здоров`я.

Обставини, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

Таким чином, необхідно призначити покарання у виді арешту та зарахувати строк тримання під вартою.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Цивільний позов підлягає задоволенню про стягнення з обвинуваченого матеріальних збитків у розмірі 425 грн. 00 коп., оскільки обвинувачений визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Долю речових доказів, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Змінити ОСОБА_5 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 366- 371, 373-374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання строком п`ять місяців чотири дні арешту.

Зарахувати з 10 липня 2015 року тримання під вартою ОСОБА_5 у строк відбуття покарання.

Змінити ОСОБА_5 міру запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили, звільнивши його з під варти негайно.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 матеріальні збитки у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн. 00 коп.

Речові докази: мобільний телефон «Nokia 1661-2», який передано ОСОБА_8 залишити їй в користуванні; ручний блендер «А-плюс», який передано ОСОБА_10 залишити їй в користуванні.

Матеріали кримінального провадження залишити при обвинувальних актах з подальшим зберіганням з обвинувальними актами.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області, через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_11 НЕРОДА