УХВАЛА

Іменем України

14.08.2013 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира Корицька В.О.,

при секретарі Зоренко Т.О.,

з участю підозрюваного ОСОБА_1, слідчого Тарасюка О.А.,

прокурора прокуратури м. Житомира ОСОБА_2,

розглянувши клопотання слідчого відділу Богунського РВ УМВС України в Житомирській області по матеріалам кримінального провадження № 0000876, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.05.2013 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу Богунського РВ УМВС України в Житомирській області звернувся до слідчого судді з клопотанням про заміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_1.

В обґрунтування даного клопотання зазначає, що 11.12.2012 року близько 00 години ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходилися неподалік приміщення кафе Феміна, що по вул. Щорса, 50 в м. Житомирі, де побачили раніше незнайомого їм ОСОБА_4, який рухався в напрямку вул. Щорса в м. Житомирі, утримуючи під своєю лівою рукою барсетку.

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_3 разом з ним відкрито викрасти барсетку з речами, що належать ОСОБА_4 На дану пропозицію ОСОБА_3 погодився і таким чином вступив в попередню злочинну змову з ОСОБА_1 Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом та діючи узгоджено, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1 наздогнав ОСОБА_4, після чого ОСОБА_1 штовхнув останнього в спину, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_4 не втримався на ногах та впав на землю. Продовжуючи свої спільні злочинні дії, ОСОБА_1 шляхом ривка, вирвав барсетку у гр. ОСОБА_4 та разом з ОСОБА_3, утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння злочину зникли і в подальшому розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3, за попередньою змовою з ОСОБА_1, відкрито викрав чуже майно, що належить ОСОБА_4, а саме: барсетку, вартістю 162 грн. 50 коп., в якій знаходилися паспорт громадянина України, серії ВМ№297160, виданий на імя ОСОБА_4, та інші документи, що матеріальної цінності для потерпілого не представляють, чим спричинили потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 162 грн. 50 коп.

ОСОБА_1 того, 12.12.2012 року близько 01 год. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходилися поблизу будинку 4, по вул. Сікорського в м. Житомирі, де побачили раніше незнайомого їм гр. ОСОБА_5

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите, повторне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_1 разом з ним відкрито викрасти будь-які цінні речі, що належать гр. ОСОБА_5 На дану пропозицію ОСОБА_1 погодився і таким чином вступив в попередню злочинну змову з ОСОБА_3 Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на відкрите, повторне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом та розподілив злочинні ролі, згідно яких ОСОБА_3 мав утримувати потерпілого ОСОБА_5 таким чином, щоб останній не міг вирватися, а ОСОБА_1 в свою чергу, мав перевірити вміст кишень потерпілого, звідки забрати все цінне майно, діючи згідно розподілених ролей, підійшовши до ОСОБА_5 зі спини, ОСОБА_3 своєю рукою наніс потерпілому удар в область потилиці, внаслідок чого ОСОБА_5 не втримався на ногах та впав на землю. Не припиняючи своїх злочинних дій, направлених на відкрите викрадення чужого майна, застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1 наніс декілька ударів ОСОБА_5 по різним частинам тіла, тим самим зламавши його волю до супротиву. Після чого, ОСОБА_3 утримував потерпілого на землі, в той час як ОСОБА_1, дійстав з кишені потерпілого мобільний телефон торгової марки Соні ЕріксонW810 І, ІМЕІ: 38786, вартістю 600 грн. 00 коп., в якому знаходилася сім карта мобільного оператора Київстар № НОМЕР_1, вартістю 25 грн., на рахунку грошових коштів для розмов не було, гроші в сумі 8 грн., паспорт громадянина України виданий на імя ОСОБА_5, що матеріальної цінності для потерпілого не представляє, ідентифікаційний код, виданий на імя ОСОБА_5, що матеріальної цінності для потерпілого не представляє, чим спричинили останньому матеріальної шкоди на загальну суму 633 грн. 00 коп., після чого разом з ОСОБА_3, утримуючи викрадене майно при собі, з місця скоєння злочину зникли і в подальшому розпорядились викраденим майном на власний розсуд.

12.12.2012 року за заявою ОСОБА_5 в ЄРДР зареєстровано провадження та розпочато досудове розслідування за ст. 186 ч.2 КК України.

12.12.2012 року за заявою ОСОБА_4 в ЄРДР зареєстровано провадження та розпочато досудове розслідування за ст. 186 ч.2 КК України.

27.06.2013 року ОСОБА_1, оголошено про підозру у вчиненні правопорушень передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.

У клопотанні слідчий зазначив докази, які свідчать про причетність підозрюваного ОСОБА_1 до вчинення даних кримінальних правопорушень.

Під час кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, військовозобовязаний, не одружений, не працюючий, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючий в ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше судимий:

- 15.10.2012 року Чуднівським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 309 КК України 2001 р. до 50 годин громадських робіт;

- 27.03.2013 року Богунським районним судом м. Житомира за ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України 2001 р. до 120 годин громадських робіт.

Ухвалою слідчого судді від 09.08.2013 р. до підозрюваного ОСОБА_1 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Разом з тим, підозрюваний у визначеному ухвалою судді місці не знаходиться, на дзвінки на мобільний телефон не відповідає.

Враховуючи викладене, слідчий просить змінити відносно підозрюваного запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою, мотивуючи це тим, що ОСОБА_1 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Зазначені обставини, зазначає слідчий, свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали заявлене клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що дійсно вчиняв інкриміновані йому правопорушення та зазначив, що мобільний телефон він віддав другу, а за адресою його реєстрації: в АДРЕСА_1, проживає його бабуся із рідними, з якою у нього погані стосунки.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши думку слідчого, прокурора, підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. (п. 1).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо буде доведено, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов'язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м'яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Під час розгляду клопотання, з урахуванням досліджених матеріалів кримінального провадження та пояснень підозрюваного, стороною обвинувачення доведені обставини вчинення ОСОБА_1 злочину, передбаченого ст. 186 КК України та можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

У відповідності із ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов'язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров'я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв'язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв'язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Проаналізувавши у сукупності матеріали та пояснення сторін кримінального провадження, враховуючи, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_1 ніде офіційно не працює, не навчається, раніше судимий, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого в стані алкогольного спяніння, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, що під час дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не дотримувався вимог ухвали слідчого судді від 09.08.2013 р.

У відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, у зв'язку з підозрою ОСОБА_1 у вчиненні злочину із застосуванням насильства.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання слідчого відділу Богунського РВ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Змінити застосований ухвалою слідчого судді від 09.08.2013 р. запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосувати до підозрюваного ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали слідчого судді від 14 серпня 2013 року про тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_1 не може перевищувати шістдесяти днів, який обчислювати з моменту затримання підозрюваного, тобто з 17 год. 30 хв. 14 серпня 2013 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області протягом пяти днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Слідчий суддя В.О.Корицька