АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2016 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянула у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах адвоката ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та діючого в їх інтересах адвоката ОСОБА_10 , кримінальне провадження № 0000136 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18 листопада 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше судимого вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області за ч.1 ст. 395 КК України до двох місяців арешту та звільненого 11.05.2015 року по відбуттю терміну покарання, визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.125, ч.3 ст.135 КК України та призначено покарання:
-за ч. 2 ст.125 КК України у виді 1(одного) року обмеження волі;
-за ч.3 ст. 135 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишено обрану тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обчислено з моменту затримання, а саме, з 17.05.2015 року.
Провадження №11-кп/794/28/16 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_11
Категорія ч.2 ст.125, ч.3 ст. 135 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_12 .
Вирішено питання щодо цивільного позову, а також щодо долі речових доказів.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 245,52 гривні у відшкодування судових витрат на проведення експертизи.
Згідно вироку районного суду, 17.05.2015 року в період часу з 17:00 год. до 20:00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на території подвір`я домогосподарства, що розміщене по АДРЕСА_2 та під час конфлікту із ОСОБА_13 , який виник на ґрунті неприязних стосунків, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс останньому декілька ударів кулаками в область обличчя. Внаслідок нанесених ударів та послідуючого падіння потерпілого ОСОБА_13 , з прискоренням з висоти власного зросту на тверду поверхню асфальтного покриття подвір`я та ударянням потилицею об тверду нерівну поверхню, потерпілий ОСОБА_13 втратив свідомість, не зумівши та не маючи змоги вчинити будь-які дії з метою самозахисту, підвестись чи вчинити будь-які інші рухи, тобто потрапив у безпорадний стан.
Після чого ОСОБА_6 , продовжуючи свої протизаконні дії, усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_13 знепритомнів, тобто перебував у безпорадному стані та не може вчинити будь-яких дій з метою самозахисту чи самозбереження, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, продовжив побиття потерпілого, завдаючи при цьому йому численні удари ногами в ділянку голови та обличчя. Припинив ОСОБА_6 побиття потерпілого ОСОБА_13 лише після того, як із носа останнього було чути порушення дихання у вигляді хрипів, тобто з`явились ознаки різкого погіршення самопочуття потерпілого, які можуть нести загрозу його життю.
Внаслідок вищевказаних умисних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_13 були заподіяні легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
В подальшому ОСОБА_6 , з метою уникнення відповідальності за скоєння, з місця події зник, залишивши потерпілого в безпорадному та небезпечному стані.
В результаті цього, після отримання тілесних ушкоджень та обезрушення тіла потерпілого ОСОБА_13 (знечулення - втрати свідомості), не надання останньому вчасної, як кваліфікованої, так і медичної допомоги, від механічної асфіксії внаслідок аспірації рідкої крові від зовнішньої та внутрішньої кровотечі, внаслідок виникнення відкритого зламу кісток і ушкодження судин носа, потерпілий помер на місці.
На вказаний вирок районного суду надійшла апеляція обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій він просить скасувати вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18 листопада 2015 року, за ч. 3 ст. 135 КК України визнати його невинуватим за вказаною статтею і виправдати, із-за відсутності в його діях події і складу кримінального правопорушення.

При цьому апелянт посилається на те, що вирок районного суду є незаконним, необґрунтованим, оскільки під час судового розгляду не були досліджені докази та обставини матеріалів кримінального провадження, які мали істотне значення для винесення справедливого судового рішення.

Вважає, що обвинувачення та засудження його за ч. 3 ст. 135 КК України не ґрунтується на жодній доказовій базі, окрім сумнівів та припущень.

Також посилається і на те, що конфлікт обставин спровокував сам потерпілий ОСОБА_14 , який не контролював свою поведінку, а також те, що останнім було вжито смертельну дозу алкоголю.

Стверджує, що він не залишав потерпілого у безпорадному стані, оскільки після нанесення ним останнього удару, потерпілий з ним розмовляв, промовляючи при цьому погрози в його сторону.

Також вказував і на те, що під час судового розгляду, коли він говорив, що жалкує про залишення потерпілого в небезпеці, то він мав на увазі, що йому слід було покликати сусідів, щоб вони в подальшому могли засвідчити те, що потерпілий не перебував у безпорадному стані.

11.01.2016 року на вказану апеляційну скаргу обвинуваченого було подано заперечення адвоката ОСОБА_10 в інтересах потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , в якому вони просили вирок Заставнівського районного суду від 18.11.2015 року щодо засудженого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 125 КК України, за ч. 3 ст. 135 КК України залишити без змін, а апеляцію ОСОБА_6 без задоволення.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі та просили її задовольнити, думку прокурора, потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та діючого в їх інтересах адвоката ОСОБА_10 , які вважали, що вирок суду, слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого, як необґрунтовану без задоволення, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Колегією суддів при перевірці вироку суду І інстанції було встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і дії ОСОБА_6 вірно кваліфікував за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та за ч. 3 ст. 135 КК України, як залишення в небезпеці, кваліфікуючою ознакою якого є діяння, що спричинили смерть особи.
Висновок районного суду про доведеність винуватості останнього у скоєнні ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень, відповідає сукупності зібраних у матеріалах кримінального провадження доказам, яким дана правильна юридична оцінка, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи.

Разом з тим, повне заперечення ОСОБА_6 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 135 КК України у поданій ним апеляційній скарзі, а також у суді апеляційної інстанції є безпідставними, оскільки судова колегія розцінює їх, як обраний обвинуваченим спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Незважаючи на невизнання вини у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 135 КК України, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена сукупністю досліджених судом доказів.

А саме:

- показаннями самого ОСОБА_6 , наданих ним у суді першої інстанції, в яких він з впевненістю зазначав, що жалкує про те, що залишив потерпілого ОСОБА_13 у небезпеці (т.3, а. с. 70 - компакт-диск № 1, серійний номер якого RED80MD 80982 80, судове засідання від 21.08.2015 року).

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 , викладені в апеляційній скарзі про те, що коли він у районному судді стверджував, що жалкує про залишення потерпілого в небезпеці, то він мав на увазі, що йому слід було покликати сусідів, щоб вони в подальшому могли засвідчити про не перебування потерпілого у безпорадному стані, колегія суддів оцінює критично і як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним.

Крім цього, показаннями свідка ОСОБА_15 (т.3, а. с. 70 - компакт-диск № 1, серійний номер якого RED80MD 80982 80, судове засідання від 11.08.2015 року) було підтверджено те, що під час виниклого конфлікту між потерпілим ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_6 вона бачила, як останній наносив ОСОБА_14 тілесні ушкодження і при намаганні їх розігнати та відтягнути обвинуваченого, ОСОБА_6 відігнав її у грубій формі. Також свідок ОСОБА_15 бачила, як обвинувачений завдавав ОСОБА_13 один удар в обличчя, розчавлюючи йому п`ятою ніс.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 114 від 15.05.2015-20.102015 р. р. (т.3, а. с. 24-33 ) було встановлено те, що при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_13 було виявлено ряд тілесних ушкоджень. Тілесне ушкодження у вигляді перелому кісток носа з ушкодженням кровоносних судин були нанесенні ОСОБА_6 і механізм їх утворення співпадає з показаннями свідка ОСОБА_15 ..

Також вказаним висновком було підтверджено і те, що смерть ОСОБА_13 настала від механічної асфіксії внаслідок аспірації рідкої крові від зовнішньої та внутрішньої кровотечі з ушкоджених внаслідок виникнення відкритого зламу кісток носа, судин носа, за умови обезрушення (знечулення втрата свідомості), як результату виникнення закритої внутрішньо-черепної травми у вигляді забою головного мозку легкого ступеня.

Причиною виникнення у ОСОБА_13 механічної асфіксії стала рідка кров, яка у великій кількості потрапляла у просвіт дихальних шляхів з ушкоджених судин носа.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 082 від 02.07.2015 року по 08.07.2015 р. р. (т.2, а. с. 88-97), наданого комісією експертів, вбачається, що приймаючи до уваги усі анатомо-морфологічні особливості нанесених ушкоджень потерпілому ОСОБА_13 , не виключається його виживання при наданні йому невідкладної спеціалізованої медичної допомоги і навіть елементарної немедичної допомоги у вигляді повертання тіла підекспертного на бік.

Таким чином, районний суд вірно поклав в основу висновки вказаних експертиз, проведених відповідними фахівцями.

Крім цього, показання свідка ОСОБА_15 також обґрунтовано покладені судом в основу вироку, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою, що свідчить про їх достовірність.
Тому колегія суддів не може погодитися з доводами апелянта щодо постановлення вироку на припущеннях та за відсутності сукупності доказів винуватості обвинуваченого у залишенні в небезпеці потерпілого.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 вказують саме на завідоме залишення без допомоги потерпілого ОСОБА_13 , як особи, яка перебуває у небезпечному стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану. Вказане і стало причиною смерті потерпілого.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 , будучи допитаним у суді першої інстанції, не відмовлявся від того, що він залишив потерпілого ОСОБА_13 у небезпеці.

Таким чином, в показаннях обвинуваченого ОСОБА_6 , наданих ним у районному суді, встановлено саме той факт залишення потерпілого у небезпеці.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин провадження, винуватості обвинуваченого, правильності кваліфікації його дій, передбачених ч.3 ст.135 КК України є правильними.
Що стосується призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.2 ст.125, ч.3 ст.135 КК України, колегія суддів вважає, що районний суд дійшов до правильного висновку про необхідність призначення йому покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2013 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 районний суд, дотримуючись вимог ст. 65 КК України, належним чином умотивував своє рішення з посиланням на встановлені обставини і дані, які характеризують обвинуваченого.

Суд вірно врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень обвинуваченим, які відносяться до категорії невеликої тяжкості та тяжкого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зокрема, районним судом вірно було враховано те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався кримінальної відповідальності, вчинив кримінальні правопорушення в період непогашеної судимості, що після попередніх засуджень належних висновків не зробив і не став на шлях виправлення, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які є умисними і закінченими.

Обставинами, які б пом`якшували покарання обвинуваченому судом не було встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого судом визнано вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння і рецидив злочинів.

Разом з тим, районним судом при призначенні ОСОБА_6 покарання було взято до уваги і неправомірну поведінку потерпілого ОСОБА_13 , який був ініціатором конфлікту, а також те, що обвинувачений свою вину у вчиненому визнав частково, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Таким чином, наведені у вироку суду обставини та дані про особу винного, на думку колегії суддів, свідчать про законність і обґрунтованість оскаржуваного вироку суду, а тому невизнання своєї винуватості в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_6 і його інші посилання на їх підтвердження є непереконливими і спростовуються наданими матеріалами кримінального провадження.
За таких обставин, підстав для скасування або зміни вироку суду колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,-
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 18 листопада 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.125, ч.3 ст.135 КК України залишити без змін.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з 17.05.2015 року по 16.02.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , який тримається під вартою, в той же строк з моменту отримання ним копії ухвали.
Головуючий ОСОБА_12
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2
Копія вірна: суддя