Ухвала

іменем україни

30 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_4,

суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

при секретарі ОСОБА_7,

за участю прокурора ОСОБА_8,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_1 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 16 грудня 2014 року.

Вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, уродженку смт Летичів Хмельницької області, яка мешкає на АДРЕСА_1, таку, що не має судимості,

засуджено

за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців;

за ч. 2 ст. 342 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців;

за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_1 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки та на неї покладені обов'язки згідно з пунктами 2, 3 ст. 76 КК України.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, уродженця смт. Деражня Хмельницької області, який мешкає на АДРЕСА_2,

засуджено

за ч. 2 ст. 342 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців;

за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 4 роки.

За сукупністю злочинів на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_2 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та на нього покладені обов'язки згідно з пунктами 2, 3 ст. 76 КК України.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 16 грудня 2014 року вирок суду щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 змінено.

ОСОБА_1 призначено інше покарання: за ч. 1 ст. 296 КК України - 8500 грн штрафу; за ч. 2 ст. 342 КК України - 2000 грн штрафу.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_1 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

В порядку ст. 404 КПК України виключено з мотивувальної та резолютивної частин вироку рішення суду про звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку 2 роки та встановленням ряду вимог до його поведінки, передбачених пунктами 2, 3 ст. 76 КК України.

В решті цей вирок залишено без зміни.

Згідно вироку ОСОБА_1 визнана винною в тому, що вона та ОСОБА_2 07 липня 2013 року близько о 00.10 год. за обставин, встановлених судом і детально викладених у вироку, обидва у стані алкогольного сп'яніння, біля автозаправочної станції «ОККО» на вул. Б. Хмельницького, 21 у м. Летичеві, вчинили опір працівникам міліції, відмовились виконати законні вимоги і у активно протидіяли виконанню працівниками міліції службових обов'язків й пошкодили форменний одяг міліціонера ОСОБА_3, а також заподіяли йому легких тілесних ушкоджень.

Крім того, будучи доставленою до Летичівської центральної районної лікарні для проведення медичного огляду на стан сп'яніння, ОСОБА_1, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, поводила себе агресивно й зухвало по відношенню до чергового лікаря ЦРЛ, інших медпрацівників та осіб, які знаходились у приймальному відділенні, нецензурно висловлювалась, погрожувала лікарям та співробітникам міліції. Така її поведінка завадила нормальному функціонуванню відділення.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_1 просить скасувати вирок та ухвалу, а провадження щодо неї закрити у зв'язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Стверджує, що жодного насильства стосовно працівників міліції не вчиняла, опору їх діяльності не чинила, діяла в межах закону, що в її діях відсутній склад кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, заперечення прокурора, який просив судові рішення стосовно ОСОБА_1 залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 433 КПК України до компетенції касаційного суду не відноситься перевірка обставин, зазначених у статтях 410, 411 КПК України щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи. У зв'язку з наведеним доводи засудженої в цій частині не підлягають перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до ст. 94 КПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, який постановив вирок, і їх судом першої інстанції дотримано у повному обсязі, а обставини, встановлені районним судом, у колегії суддів сумнівів не викликають, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні зазначених у вироку злочинів підтверджується сукупністю достатніх, допустимих та узгоджених між собою доказів, зібраних у встановленому законом порядку, належно досліджених та оцінених судом.

Суд з урахуванням вимог ст. 91 КПК України встановив усі обставини вчинення ОСОБА_1 злочинів і правильно кваліфікував її дії за ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345, ч. 1ст. 296 КК України.

Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам статей 370, 374 КПК України.

Апеляційним судом переглянув цей вирок, у тому числі за аналогічними доводами засудженої ОСОБА_1, які після ретельної перевірки не знайшли свого підтвердження, а тому у задоволенні її апеляційної скарги було відмовлено.

Разом із тим, за апеляційною скагою прокурора вирок суду в частині призначеного засудженій покарання за статтями 342, 345 КК України було приведено у відповідність із вимогами закону.

Своє рішення суд апеляційної інстанції вмотивував належним чином і постановив ухвалу, яка відповідає вимогам ст.419 КПКУкраїни.

Покарання засудженій призначено згідно з положеннями статей 65-67 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених нею злочинів, даних про її особу, обставин, що пом'якшують і обтяжують покарання. Воно є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_1 й попередження вчинення нею нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою безумовне скасування постановлених щодо ОСОБА_1 судових рішень та закриття провадження, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 434- 436 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 24 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 16 грудня 2014 року щодо неї - без зміни.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_10 ОСОБА_9