Справа №630/731/15-к Провадження №1-кп/630/71/15
В И Р О К

Іменем України

26 листопада 2015 року м. Люботин

Люботинський міський суд Харківської області

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Люботин Харківської області кримінальне провадження № 003624 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин, громадянина України, українця, що має середню освіту, розлученого, непрацюючого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 23 липня 2014 року за ч.2, 3 ст. 185, ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком два роки,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, тобто відкрите заволодіння чужим майном, вчинене повторно, за таких обставин.

ОСОБА_4 16 вересня 2015 року близько 16 год. 45 хв., діючи повторно, маючи прямий злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, підійшов до залишеного без нагляду власником ОСОБА_5 біля входу магазину ПП «Макаренко» по вул. Караванській,70а, велосипеду «Україна». Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном, таємно взяв велосипед та поїхав на ньому до перехрестя вул. Одеської та пров. Героїв Афганців в м. Люботин, але був помічений власником велосипеду та ОСОБА_8 , які раптово почали наздоганяти ОСОБА_4 , кричати з вимогою зупинитися та про повернення велосипеду. Але ОСОБА_4 , усвідомлюючи злочинність своїх дій продовжував свою злочинну діяльність, утримував велосипед, продовжуючи їхати на ньому. В подальшому він був зупинений свідком ОСОБА_9 та потерпілою ОСОБА_5 , які усвідомлювали вчинення ОСОБА_4 викрадення велосипеда ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 розпорядився велосипедом на свій розсуд, як своїм майном, здійснюючи поїздку на ньому.

Водночас ОСОБА_4 усвідомлював, що його дії помічені іншими особами ОСОБА_5 і ОСОБА_9 , але він ігнорував це.

Своїми діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій збитків на 640 грн., викравши велосипед, який був для потерпілої засобом пересування, який вона використовувала для вкрай необхідних поїздок через тяжку хворобу матері, яка мешкає окремо. В результаті злочинних дій ОСОБА_4 наступили суспільно небезпечні наслідки.

Органами досудового слідства, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, тобто відкрите заволодіння чужим майном, вчинене повторно .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що крім повного визнання своєї вини ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 186 КК України, його вина за викладеними вище обставинами пред`явленого обвинувачення повністю підтверджується сукупністю зібраних по справі під час досудового слідства доказів, досліджених в повному обсязі в судовому засіданні.

У судовому засіданні свої свідчення, дані на досудовому слідстві ОСОБА_4 підтвердив.

ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно заволодів велосипедом, який належав потерпілій ОСОБА_5 , оскільки йому терміново було їхати назустріч і він поспішав, проте дозволу взяти велосипед він ні в кого не просив, бо окрім продавця в магазині нікого не бачив. Вийшовши з магазину, він випив пива, подивився на годинник, зрозумів, що запізнюється і єдиним виходом є їхати на велосипеді, тому він сів на велосипед та поїхав по вул. Одеській в м. Люботин в напрямку вул. Героїв Афганців. Коли ОСОБА_4 їхав по вул. Одеській він чув, що жінка йому кричала «стій», тобто усвідомлював, що його незаконні дії були помічені іншими особами, проте зупинитися він не хотів, оскільки їхав поблизу двору знайомих і хотів проїхати далі, через короткий проміжок часу жінка його зупинила, нею виявилася ОСОБА_9 , потім підійшла ОСОБА_5 , вони разом повернулися до магазину, де ОСОБА_10 викликав міліцію.

Обвинувачений в судовому засіданні також зазначив, що вже коли він їхав у нього виник намір повернути велосипед, після того, як він вирішить свої справи, та якби він знав, що це велосипед ОСОБА_5 , він би його не крав.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила показання, дані раніше в ході досудового слідства.

Крім того, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 16 вересня 2015 року вона приїхала на своєму велосипеді «Україна» чорного кольору до магазину, розташованого на вул. Караванській, 70 а в м. Люботин, щоб придбати продукти, велосипед залишила поблизу магазину, не закріплений. В той час, коли вона знаходилася в магазині, туди заходив раніше знайомий їй ОСОБА_11 , який придбав пиво. Через деякий час до магазину під`їла на велосипеді ОСОБА_9 , вона зайшла до магазину і вони розмовляли. Потім, коли вони вийшли з магазину, то ОСОБА_9 побачила,що велосипеда ОСОБА_5 не має і вони побачили силует чоловіка, який їхав на велосипеді. ОСОБА_9 сіла на вій велосипед і почала наздоганяти його, при цьому кричала, щоб чоловік зупинився та повернув велосипед. Потерпіла ОСОБА_5 бігла слідом за ОСОБА_9 та чоловіком на велосипеді по вул. Одеській, потім вони звернули в провулок. Наздогнавши чоловіка, ОСОБА_9 зупинила його, слідом підійшла ОСОБА_5 і вони всі рази попрямували до магазину ПП «Макаренко», ОСОБА_4 вів велосипед, потерпіла йшла поряд. При повернені до магазину там вже стояв власник магазину ОСОБА_10 , який з`ясувавши, що трапилось, викликав працівників міліції.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила,що обвинувачений говорив їй,що якби він знав,що велосипед належить саме їй, то він би його не крав. Крім того, ОСОБА_5 зазначила, що велосипед є єдиним її засобом пересування, оскільки вона доглядає за хворою матір`ю.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти пояснень потерпілої ОСОБА_5 , визнав себе винним і перепросив потерпілу.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що 16 вересня 2015 року вона повертаючись із кладовища заїхала на своєму велосипеді до магазину ПП «Макаренко» на вул. Караванській,70- а в м. Люботин. Там вона побачила потерпілу ОСОБА_5 , вони розмовляли, в магазині ще була продавець, згодом зайшов ОСОБА_4 , з яким вона раніше була знайома, він придбавши цигарки і пиво, вийшов. Вийшовши на поріг магазину свідок ОСОБА_9 побачила, що велосипед ОСОБА_5 викрав чоловік, який видалявся на велосипеді від магазину, про що повідомила потерпілій. ОСОБА_9 , усвідомлюючи вчинення викрадення велосипеду, сіла на свій велосипед і почала наздоганяти чоловіка, який рухався по вул. Одеській в м. Люботин на велосипеді ОСОБА_5 чорного кольору. При цьому вона голосно кричала ОСОБА_4 «стій», чоловік на її крики обернувся, але продовжував рухатися і не зупинявся, розуміючи, що його дії помічені, але він ігнорував вимоги. Наздогнавши чоловіка на велосипеді, яким виявився обвинувачений, ОСОБА_9 зупинила його, слідом прибігла потерпіла ОСОБА_5 і вони всі разом пішли до магазину. Біля магазину вже був власник ОСОБА_10 , який викликав міліцію.

Крім того, вина ОСОБА_4 підтверджується наступним:

- змістом рапорту чергового Люботинського ВМ Харківського РА ГУМВС України в Харківській області про реєстрацію заяви про вчинення злочину від 16 вересня 2015 року (а.с.42),

- змістом протоколу про прийняття заяви про вчинення злочину від 16 вересня 2015 року (а.с.43),

- змістом протоколу огляду місця події з фототаблицями( а.с.44-48) ,

- змістом протоколу огляду предметів (а.с.49),

- змістом постанови про визначення речових доказів та передачу їх на зберігання потерпілій (а.с.50),

- зберігальною розпискою ОСОБА_5 про отримання велосипеду на зберігання (а.с.51),

- постановою про призначення товарознавчої експертизи (а.с.52),

- змістом висновку судово товарознавчої експертизи № 9114 (а.с.54-56),

- копією вироку Люботинського міського суду Харківської області від 23 липня 2014 року відносно ОСОБА_4 за ч.2, 3 ст. 185 КК України (а.с.61)

- характеристикою на ОСОБА_4 (а.с.63)

- вимогою про судимості ОСОБА_4 ( а.с.64)

Вивченням особистості ОСОБА_4 встановлено, що він має середню освіту, раніше судимий за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 23 липня 2014 року за ч.2,3 ст. 185, ст. 70 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття обвинуваченого та визнання вини.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , суд вбачає рецидив злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд відповідно до вимог ст.ст. 65-68 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який відноситься до категорій тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд вважає, що з урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, який в силу ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, для виправлення ОСОБА_4 йому необхідно обрати покарання, пов`язане з позбавленням волі, в межах санкції статті Кримінального кодексу України, за якою кваліфіковані його дії.

Крім того, суд враховує, що за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 23 липня 2014 року ОСОБА_4 визнаний винним за ч. 2, 3ст. 185 КК України та засуджено до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 не відбув покарання по вказаному вироку, вчинив злочини в період іспитового строку, при призначенні покарання ОСОБА_4 за даним вироком необхідно застосувати вимоги ст. 71 КК України, частково приєднавши до покарання не відбуте покарання за попереднім вироком.

Термін відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з 18 вересня 2015 року, тобто з моменту фактичного затримання.

Керуючись ст.ст.128,129, 368-371, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченому за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком ОСОБА_4 частково приєднати невідбуте ним покарання, призначене за вироком Люботинського міського суду Харківської області від 23 липня 2014 року за ч. 2,3 ст. 185 КК України, визначивши остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на чотири роки один місяць.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу, залишити раніше обраний - тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань УДПС України в Харківській області.

Термін відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 18 вересня 2015 року о 14.20 год.

Процесуальні витрати в сумі 246 (двісті сорок шість) гривень за виконання експертизи № 9114 від 18 вересня 2015 року стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Держави (Одержувач УДКС України в м. Люботин, Харківської області, Код 38008949, МФО 8511011, Банк ГУДКСУ в Харківській області, р/р 0018).

Речовий доказ, вказаний на а.с. 50-51 велосипед «Україна» чорного кольору вважати повернутим власнику ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Люботинський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку.

Суддя(підпис) ОСОБА_1