АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 182/6710/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/78/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 04 лютого 2016 року апеляційну скаргу прокурора за кримінальним провадженням №0002298 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя Дніпропетровської області, громадянина України, освіта базова середня, не одруженого, працює без оформлення, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, який визнаний винним та засуджений:

- за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 2 роки.
Відповідно до ст.75, п.2, 3 ст.76 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом 2 років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. А саме: не буде виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлятиме кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи.
Стягнуто з засудженого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у сумі 982 гривні 08 копійок.
Питання з речовими доказами вирішено.
Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

потерпіла ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року відносно ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року ОСОБА_6 був визнаний винним та засуджений за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України за наступних обставин.

12 липня 2015 року близько 05 години 15 хвилин, водій ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем "Мерседес Спринтер", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Г.Чорнобиля в м. Нікополі Дніпропетровської області, зі сторони вул. Шевченка у напрямку вул. К.Лібкнехта зі швидкістю приблизно 100 км/год.
Під час руху, в районі будинку №38 по вул. Г.Чорнобиля, водій ОСОБА_6 , не проявивши належної уваги та обережності, не вживши заходів до своєчасного зниження швидкості, не маючи ніяких перешкод технічного характеру, втратив контроль над керуванням транспортним засобом автомобілем "Мерседес Спринтер", виїхав за межі проїжджої частини вліво та допустив зіткнення з деревом. Таким чином, водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п.1.3, 12.1 Правил дорожнього руху України, а саме:
п.1.3: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими».
п.12.1: «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».
Порушення п.12.1 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходиться в причинному зв`язку з настанням події даної дорожньотранспортної пригоди. При виконанні п.12.1 правил дорожнього руху ОСОБА_6 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді та будь-яких перешкод технічного характеру для водія ОСОБА_6 не було.
Невиконання вищезгаданих пунктів Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, у результаті якої неповнолітній пасажир автомобіля "Мерседес Спринтер" ОСОБА_9 одержав тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множинних саден обличчя, закритого перелому правого стегна у середній третині, двох рваних ран правої стопи, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (строк зростання кісткової тканини більше 21 доби), а пасажирці цього ж автомобіля ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множинних саден лобу, тім`яної області, закритої травми живота з розривом правої частки печінки, внутрішньочеревної кровотечі, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор, не оскаржуючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК Українипосилається на ті обставини, що вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів. Також, судом не в достатній мірі враховано суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення. При застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст.75 КК України, судом не дотримано принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, судом при призначенні покарання не враховано ту обставину, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Наведене свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення та невідповідність призначеного покарання характеристиці ОСОБА_6 .

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор просив апеляційну скаргу прокурора задовольнити в повному обсязі, вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження просила вирок залишити у силі, не позбавляти волі обвинуваченого, вказуючи на те , що стан здоров`я як у неї так і у її сина задовільний , обвинувачений молода людина , відшкодовує шкоду .

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, учасників судового провадження ,перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, відповідають обставинам справи та ґрунтуються на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

Судом в повній мірі досліджені зібрані в справі докази. У вироку суду міститься формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, зазначено місце, час, спосіб вчинення та мотив злочину, наведено докази на яких ґрунтується висновок суду про винуватість ОСОБА_6 . Суд дав правильну юридичну оцінку зібраним в справі доказам.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції було правильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність з урахуванням положень ст.. 50 КК України ,загальних засад призначення покарання та ст.65 КК України.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення , вважає , що судом першої інстанції всі положення на які посилається прокурор у апеляційній скарзі як на такі, що є безумовною підставою для призначення покарання тільки у виді позбавлення волі судом першої інстанції повністю враховано

Згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При призначенні покарання необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ці вимоги закону суд першої інстанції виконав і обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про вид і розмір покарання належним чином, призначивши покарання у вигляді позбавлення волі, передбачене санкцією частини 2 статті 286 КК України, вірно застосувавши ст.75,76 КК України

Так судом першої інстанції при винесенні рішення в частині призначення покарання при визначенні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , враховано ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, враховано його наслідки а саме завдання тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 ,та тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я потерпілому ОСОБА_9 , враховано задовільний стан здоров`я потерпілих на момент винесення вироку, що підтверджено потерпілою на час розгляду справи у апеляційному суді. Судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, але суд взяв до уваги і врахував також і ту обставину, що правопорушення вчинене ОСОБА_6 з необережності. Призначаючи покарання суд також врахував те , що обвинувачений вперше притягається до відповідальності, має постійне місце проживання , позитивно характеризується за місцем постійного проживання, має молодий вік (а.кп 97-102 т.1)
Судом враховано не тільки клопотання потерпілих про те, щоб не позбавляти обвинуваченого волі, але й те, що пасажир його автомобіля потерпіла ОСОБА_8 спільно з ним вживала спиртні напої та перебувала у стані алкогольного сп`яніння на момент ДТП.
Судом враховано і те , що потерпілі претензій матеріального характеру до обвинуваченого не мають.
Крім того у апеляційному суді потерпіла вказала , що обвинувачений відшкодовує шкоду добровільно.
Судом враховано обставину яка обтяжує покарання, а саме , що керував транспортним засобом у нетверезому стані, тоб-то вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння .
Обвинуваченому призначене судом додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Крім того як у суді першої інстанції так і в ході апеляційного розгляду кримінального провадження обвинувачений повністю визнав вину у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України, заявив про своє щире каяття, активне сприяв в розкриті злочину.
Приймаючи до уваги всі обставини справи, враховуючи повністю при призначенні покарання ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання. особу винного, який на час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, беручи до уваги з`ясоване у сукупності та думку потерпілих, суд обґрунтовано і вірно прийшов до висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства,призначив покарання я к основне так і додаткове у межах санкції ч.2 ст. 286 КК України , враховуючи можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання в місцях позбавлення волі , на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного основного покарання обвинуваченого було звільнено з випробуванням та покладанням обов`язків передбачених п. 2,3 ч.1 ст.76 КК України .
Виходячи з положень ст.ст.75, 76 КК України суд на законних підставах застосував ці положення

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом враховано всі аргументи на які посилається прокурор у апеляційній скарзі, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання є законним обґрунтованим і таким, що не підлягає скасуванню, т.я. при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції не порушив загальних засад призначення покарання, передбачених Кримінальним кодексом України, дотримався принципу індивідуалізації покарання та призначив покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора не підлягають задоволенню, а вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року не підлягає скасуванню .

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування судового рішення, не виявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора- залишити без задоволення.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України - залишити без змін.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 - не обирався.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3