Кузнецовський міський суд Рівненської області
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2010 року. Кузнецовський міський суд Рівненської області

під головуванням судді НЕЗНАМОВОЇ І.М.

при секретарі НАФЄЄВІЙ Н.В.

з участю прокурора БРЯЩЕЯ Р.І.

захисника - адвоката ОСОБА_1

потерпілого - цивільного позивача ОСОБА_2

представника цивільного позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кузнецовську справу про обвинувачення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не військовозобовязаного, раніше не судимого, не працюючого, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4/2 АДРЕСА_1,

-за ч.2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2009 року в 19 год. 10 хвилин в м.Кузнецовську Рівненської області, на майданчику, призначеного для розвороту транспортних засобів, що розміщений у дворі буд. 32/2 по м-ну Будівельників, підсудний ОСОБА_4, керуючи мікроавтобусом марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER» державний номер НОМЕР_1, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, а саме:

п.1.5., який вказує, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа яка створила такі умови, зобовязана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху;

п.1.7., який вказує, що водії, пішоходи та пасажири зобовязані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності;

п.2.3., який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.10.1., який вказує, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 10.9., який вказує, що під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху, підсудний ОСОБА_4, створивши небезпеку дітям, які в цей час гралися мячем поблизу мікроавтобуса безпосередньо на проїзній частині майданчика, розпочав рух заднім ходом в напрямку виїзду із двору. Проїхавши відстань біля 5-ти метрів, керований підсудним ОСОБА_4 транспортний засіб, завантажений продуктами, здійснив наїзд заднім правим та переднім правим колесами на малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, який в цей час гуляв з мячиком, безпосередньо на проїзній частині майданчика для розвороту транспортних засобів, позаду мікроавтобуса. Внаслідок наїзду малолітній потерпілий ОСОБА_5 отримав тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя, в момент їх заподіяння, у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, перелому склепіння та основи черепа, забою головного мозку, крововиливу під мяку мозкову оболонку, забійно-рваних ран голови, закритого перелому кісток лівої гомілки, саден голови та тулубу, внаслідок яких помер на місці дорожньо-транспортної пригоди.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 вину в скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю та показав, що 01 квітня 2009 року біля 18 год. 30 хв. на власному автомобілі «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номер НОМЕР_1 підїхав в двір буд. 32/2 по м-ну Будівельників і, залишивши свій транспортний засіб на тимчасову зупинку на майданчику для розвороту транспорту проти 4-го підїзду, пішов до квартири щоб пообідати. В цей час, як показав підсудний, на даному майданчику розміщались ще два легкових автомобіля. В 19 год. 10 хв. він вийшов з 4-го підїзду і підійшов до мікроавтобуса позаду, звернувши увагу, що на площадці для сушіння одягу, яка знаходиться поруч гралися двоє дівчаток з мячиком. При цьому, як показав підсудний, інших дітей на проїзній частині та вказаному майданчику він не бачив. Запустивши двигун та оглянувши в дзеркала заднього виду територію проїзної частини, він увімкнув задню передачу та розпочав рух заднім ходом, щоб виїхати з двору буд. 32/2, рухаючись зі швидкістю не більше 10 км/год. Відїхавши від стоянки приблизно 5-6 м., він почув крик жінки і зупинився. Жінка кричала, що він наїхав на дитину. Вийшовши із автомобіля та оглянувшись навкруги, помітив маленького хлопчика, який лежав на бетонному покритті проїзної частини без ознак життя, попереду мікроавтобуса. Після побаченого, зателефонував по мобільному телефону на швидку допомогу і відійшов в бік, оскільки почував себе не добре.

Додатково підсудний ОСОБА_4 показав, що малолітнього пішохода, до початку руху автомобіля заднім ходом, він не бачив, але помітив кількох неповнолітніх дітей на майданчику поруч. Перед початком руху звукового сигналу не подавав. Окрім цього ОСОБА_4 вважає, що малолітній міг підлізти під автомобіль, щоб дістати мячик.

Цивільний позов про стягнення матеріальних збитків визнає повністю, про стягнення моральної шкоди визнає частково, вважаючи, що сума моральної шкоди у розмірі 200 000 грн. є завищеною і погоджується із сумою у 70 000 грн.

Потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що його малолітній син ОСОБА_5 народився 24 березня 2005 року у м.Херсон. Оскільки у них з дружиною були тимчасові труднощі по сімейному устрою житла, то вони відвезли сина до бабусі ОСОБА_6, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6. Саме ОСОБА_6 останнім часом доглядала малолітнього ОСОБА_5 і він відвідував дитячий садок № 4. Вони з дружиною, по мірі можливості, відвідували сина і тримали постійний зв'язок із ним. 01 квітня 2009 року біля 19.00 годин його дружина зателефонувала в м.Кузнецовськ і дізналась від ОСОБА_6, що ОСОБА_5 загинув внаслідок автотранспортної пригоди в дворі буд. 32/2, після чого вони негайно виїхали до м.Кузнецовська.

Окрім цього, як показав потерпілий, його син ОСОБА_7 був дуже обережний до транспортних засобів і у випадку, коли автомобіль розпочинав рух, то він обовязково відбігав в бік, тобто дуже боявся працюючого двигуна транспортного засобу.

Цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди на суму 9890 грн. та моральної шкоди на суму 200 000 грн. підтримує повністю і просить стягнути вказані суми шкоди із підсудного.

Представник цивільного позивача ОСОБА_3 повністю підтримав позовні вимоги потерпілого і просить цивільний позов ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі.

Неповнолітній свідок ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_7, суду показала, що 01 квітня 2009 року вона із іншими дівчатами гралися у дворі мячиком. Поряд із ними також грався із мячиком і малолітній ОСОБА_5. ОСОБА_7 грався на проїзній частині площадки позаду мікроавтобуса, приблизно на відстані біля одного метра від нього, а вона з подружками гралися з мячиком на майданчику для сушіння одягу. Як показала ОСОБА_8, вона була захоплена грою, а тому, почувши, що мікроавтобус розпочав рух, в його бік не дивилась і лише коли почула крик ОСОБА_9, то відразу звернула увагу на автомобіль. Тоді вона помітила під переднім колесом ОСОБА_5. Яким чином автомобіль наїхав на ОСОБА_5 вона не бачила, т.я. стояла спиною до мікроавтобуса. Неповнолітня ОСОБА_8 також підтвердила, що перед початком руху заднім ходом водій мікроавтобуса звукового сигналу не подавав.

Неповнолітня свідок ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_8, суду показала, що 01 квітня 2009 року вона із подружками гралися мячиком у дворі буд.32/2 по м-ну Будівельників, а саме на майданчику для сушіння білизни. ОСОБА_11, в цей час, також грався мячиком, однак він грався на проїзній частині площадки позаду мікроавтобуса на невеликій відстані. Як показала свідок ОСОБА_10, граючись з мячиком, вона знаходилась спиною до мікроавтобуса, а тому, коли автомобіль розпочав рух заднім ходом вона не бачила і де саме, в цей час, знаходився ОСОБА_11 також не бачила. Лише звернула увагу на автомобіль, коли закричала ОСОБА_9, окликнувши ОСОБА_11. Тоді вона помітила ОСОБА_11 лежачого між переднім та заднім колесами мікроавтобуса, головою до бордюру. На місце події почали збиратися люди, а вона, на прохання батька, пішла додому.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що 01 квітня 2009 року близько 19 год 15 хв. він перебував у власній квартирі, яка знаходиться на першому поверсі в буд. 32/1 по м-ну Будівельників. Як показав свідок, він був зайнятий дітьми, а його дружина ОСОБА_13 перебувала на кухні, вікно якої виходить у двір буд. 32/2. Саме в цей час, він почув крик дружини і з гостинної кімнати побіг на кухню, де дружина звернула його увагу на мікроавтобус, який стояв на проїзній частині підїзної дороги до буд. 32/2, а перед автомобілем, на бетонній площадці, лежав хлопчик. Після побаченого, він вискочив через вікно у двір буд. 32/2 та підбіг до постраждалого, який лежав на бетоні обличчям до низу. Помірявши пульс, він переконався, що дитина знаходиться практично без ознак життя. Було видно, що мікроавтобус переїхав хлопчика, оскільки на його одязі зверху було видно налипання піску від шин автомобіля. Саме в цей час, як показав свідок, водій мікроавтобуса вийшов із салону і побачивши дану картину, відійшов до стіни будинку, де присів. По його вигляду було зрозуміло, що водій знаходився в сильному стресі. Через деякий час на місце пригоди приїхали «швидка допомога» та працівники міліції.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 показала, що малолітній син її дочки ОСОБА_7 тимчасово проживав з нею в м.Кузнецовську, оскільки в сімї ОСОБА_2 були тимчасові труднощі з влаштуванням житла в м.Херсон. 26 січня 2009 року вона влаштувала ОСОБА_11 в дитячий садок № 4 та особисто відводила його та забирала звідти. 01 квітня 2009 року біля 18 години вона пішла в садочок, забрала ОСОБА_11 і, погулявши з ним по місту, біля 19 години, підійшла до буд. 32/2, де проживає. Залишивши малолітнього онука на вулиця погратися з іншими дітьми, вона пішла до квартири, яка розміщена на першому поверсі, щоб приготувати вечерю. Через кілька хвилин, як показала свідок, ОСОБА_11 забіг в квартиру і попросив у неї мячик, щоб погуляти у дворі і, взявши його, знову побіг на вулицю. Через вікно спальної кімнати вона виглянула в двір будинку, щоб подивитись за дитиною і бачила, що ОСОБА_11 гуляв з мячиком поблизу майданчика для сушіння одягу, де також гралися малі дівчатка. В цей час в дворі на площадці, як показала ОСОБА_6, ближче до майданчика для сушіння одягу, розміщався мікроавтобус, а ближче до підїзду ще кілька легкових автомобілів. Подивившись за поведінкою онука кілька хвилин, вона знову пішла на кухню, а через 7-10 хв. повернулась в спальну кімнату і у вікно помітила, що на проїзній частині майданчика, перед мікроавтобусом лежав ОСОБА_11 без ознак життя, а мікроавтобус стояв за кілька метрів позаду від нього. Побачивши таку жахливу картину, вона відразу ж побігла на вулицю, де вже зібралось багато людей і прибула «швидка допомога». Що було далі вона не памятає, т.я. перебувала у сильному стресі. При яких саме обставинах трапилась дорожньо-транспортна пригода і де саме знаходився онук ОСОБА_11 під час руху мікроавтобуса вона не бачила.

Неповнолітній свідок ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_9, суду показала, що 01 квітня 2009 року, у вечірню пору, вона з подружками гралися на майданчику для сушіння одягу, а малолітній ОСОБА_11 весь час грався з мячиком на проїзній частині площадки позаду мікроавтобуса, яка розміщена поруч. Особисто вона розміщалась на майданчику задом до мікроавтобуса і в той час, коли водій запустив двигун автомобіля звернула увагу, що ОСОБА_11 почав підходити до мікроавтобуса позаду, оскільки його мячик покотився в бік автомобіля. Коли транспорт почав рух і як автомобіль переїхав ОСОБА_11 вона не бачила. Помітила лише як її мама ОСОБА_15 почала бігти на зустріч мікроавтобусу, голосно вимагаючи водія зупинитись, т.я. той переїхав ОСОБА_11. Коли водій почув крик, то відразу ж зупинився. Потім вона із мамою пішли додому.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 показала, що 01 квітня 2009 року після 19 години, коли на вулиці було ще зовсім світло, вона пішла в двір буд. 32/2, щоб забрати свою дочку ОСОБА_16, яка гралася з іншими дівчатками на майданчику для сушіння одягу. Як тільки вона вийшла з другого підїзду будинку, то звернула увагу, що під задньою частиною мікроавтобуса, який тільки розпочинав рух заднім ходом з місця стоянки, знаходиться хлопчик. Саме в цей час, як показала свідок, ноги хлопчика знаходились під мікроавтобусом і він намагався вилізти з-під автомобіля та, спираючись на руки, повз в напрямку правого бордюру, а від нього котився мячик. При цьому мікроавтобус продовжував рух. Побачивши дану ситуацію, вона почала кричати в адрес водія і бігти на зустріч автомобілю, вимагаючи зупинитись. Однак, перед її очима мікроавтобус переїхав малолітнього хлопчика заднім та переднім колесами з правого боку. Коли вона підбігла до мікроавтобуса та постукала у вікно, то лише в цей час автомобіль зупинився і водій помітив, що переїхав малолітнього хлопчика. Після цього водій вийшов із транспорту, було видно, що він перебуває у шоковому стані, сів на бордюр і почав комусь телефонувати, а вона з дочкою пішла додому. Окрім цього, свідок ОСОБА_15 показала, що перед рухом автомобіля заднім ходом, звукового сигналу вона не чула.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що 01 квітня 2009 року після 19 години вона перебувала на кухні власної квартири, яка знаходиться на першому поверсі і готувала вечерю. Через вікно, яке виходить в двір буд. 32/2 вона бачила мікроавтобус, що розміщався на площадці проти четвертого підїзду буд. 32/2 по м-ну Будівельників, який щоденно займає дане місце. В цей час вона почула, що запрацював двигун мікроавтобуса і підійшовши до вікна побачила, що автомобіль повільно почав рухатися заднім ходом, виїжджаючи з площадки. Коли мікроавтобус проїхав деяку відстань, то вона почула крик жінки, яка знаходилася проти 3-го підїзду будинку та бігла назустріч автомобілю, показуючи водію, що той переїхав дитину. Саме в цей час вона помітила, що з-під мікроавтобуса, який продовжував рух, появилась постать дитини, яка лежала на проїзній частині горизонтально по відношенню до автомобіля, обличчям донизу. Побачивши дану картину, вона почала кричати. На крик у кухню прибіг її чоловік, який знаходився у гостинній кімнаті, вискочив через вікно у двір будинку 32/2 і побіг до місця події, а вона почала викликати «швидку допомогу». При яких обставинах мікроавтобус переїхав дитину вона не бачила.

Свідок ОСОБА_17 суду показав, що 01 квітня 2009 року він після 19 год. підїхав до буд.32/2 по м-ну Будівельників. Біля вказаного будинку знаходилися працівники міліції. Там же він побачив, що на проїзній частині лежить тіло маленького хлопчика, а поряд, на відстані одного метра, стоїть мікроавтобус. Експерт Кузнецовського МВ ОСОБА_18 запросила його та ОСОБА_12 бути понятими при огляді місця події, на що вони погодилися. На прохання експерта ОСОБА_18, він разом із ОСОБА_12 робили заміри, де вона вказувала і повідомляли розміри замірів, які відразу ж вносились експертом у протокол огляду місця події. Протокол огляду місця події та схема до вказаного протоколу були складені на місці ДТП. Він разом із ОСОБА_12 ознайомилися із даними документами і засвідчили їх підписами. Пояснює, що підсудний ОСОБА_4 також був присутній на огляді місця події, ніяких зауважень не висловлював і засвідчив своїм підписом складені на місці ДТП документи.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показала, що в квітні місяці 2009 року вона, на прохання працівників міліції, була присутня в якості понятої на відтворенні обстановки і обставин події ДТП, яка мала місце 01 квітня 2009 року. На відтворенні також був присутній і підсудний. Їй було запропоновано сісти на місце водія у мікроавтобус, позаду якого, на певній відстані, був поставлений маленький хлопчик, подивитися у дзеркала правого, лівого та заднього виду і відповісти на запитання, чи проглядався у вказаних дзеркалах даний хлопчик. Виконуючи прохання слідчого, вона у жодному із дзеркал повністю дитини не побачила, про що і повідомила учасників відтворення. Слідчим там же був складений протокол, який вона уважно прочитала і засвідчила своїм підписом.

Свідок ОСОБА_20 дала суду показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_19 При цьому вказавши, що маленький хлопчик був поставлений позаду мікроавтобуса на відстані біля одного метра. Також підтвердила, що протокол нею був прочитаний і засвідчений її підписом.

Свідок ОСОБА_21 суду показав, що ним як начальником СВ Кузнецовського МВ 03 квітня 2009 року була порушена кримінальна справа стосовно ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України. В ході досудового слідства ним, на ряду із іншими процесуальними діями, було двічі проведено відтворення обстановки і обставин події. Один раз в присутності підсудного, понятих та спеціаліста, другий раз у присутності підсудного, його захисника, понятих. В обох відтвореннях підсудному була надана можливість встановити автомобіль в таке положення, в якому він перебував 01 квітня 2009 року біля 19 год. перед початком руху. Також в обох відтвореннях приймав участь хлопчик, який підбирався по віку і статурі близької до загиблого. Дитина виставлялась на місці наїзду. Статист на місці наїзду фіксувався на повний зріст і навприсядки. Видимість статиста спостерігалася всіма учасниками відтворення як при виході із підїзду будинку, так і з місця водія, коли той знаходився у вертикальному положенні. Коли статист знаходився навприсядки, то із місця водія він проглядався лише у дзеркало правого виду. В обох випадках ним були на місці відтворення складені протоколи, в яких відображені всі дії, що проводилися під час відтворення. Протоколи на місці ним зачитувалися і підписувалися всіма учасники. Від жодного із учасників ніяких зауважень не надійшло. Стверджує, що під час відтворення обстановки і обставин події чітко було встановлено, що водій у будь-якому разі міг бачити потерпілого хлопчика.

Винність підсудного ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, крім повного визнання вини, підтверджується показаннями свідків, які були допитані в судовому засіданні, конкретними обставинами по справі та матеріалами справи.

Так в процесі огляду місця події від 01 квітня 2009 року ( а.с.3-9 т.1) встановлено, що, на час огляду, автомобіль НОМЕР_2 знаходиться навпроти вхідних дверей підїзду №3 буд.32/2 по м-ну Будівельників м.Кузнецовська. Автомобіль розташований кермом в бік буд.32/1 по м-ну Будівельників. На асфальті, перед автомобілем на дорозі, обличчям до низу, лежить тіло дитини, розміщене поперек дороги, головою у бік дитячого майданчика, ногами до вхідних дверей підїзду №4 буд.32/2. На дорозі, що оглядається, відсутні дорожні знаки, дорожня розмітка. Слідів гальмування не виявлено. Тобто, даною процесуальною дією, чітко визначено розміщення транспортного засобу на місці події та дорожню обстановку, а також визначено місце наїзду на потерпілого.

В процесі відтворення обстановки і обставин події від 14 квітня 2009 року (а.с.75-83 т.1) встановлено, що на позначеному місці наїзду на малолітнього пішохода був встановлений статист малолітній хлопчик зростом 129 см. (зріст загиблого ОСОБА_5 116 см.). Статисту було запропоновано присісти до рівня 116 см. Після цього із робочого місця водія мікроавтобуса, поняті та учасники оглянули видимість обєкта небезпеки, тобто пішохода, у дзеркала заднього виду. Встановлено, що видимість пішохода зростом 116 см. в стоячому стані, за допомогою внутрішнього дзеркала, проглядається лише голова. З дзеркала заднього виду праворуч видно руку та праве плече пішохода, а за допомогою лівого дзеркала взагалі пішохода не видно. Тобто, даною процесуальною дією, чітко визначено видимість малолітнього пішохода з робочого місця водія мікроавтобуса.

Із висновку судово-медичної експертизи № 82-Є від 06 квітня 2009 року (а.с.86-87 т.1) вбачається, що малолітній ОСОБА_5, внаслідок даного ДТП, отримав тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння, у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння та основи черепа, забою головного мозку крововилив під мяку мозкову оболонку, закритого перелому кіток лівої гомілки та садна голови і тулубу. Враховуючи характер тілесних ушкоджень, вони виникли внаслідок переїзду колесом транспортного засобу.

У висновку експертизи технічного стану транспортного засобу за № 118 від 22 квітня 2009 року (а.с.94-98 т.1) зазначено, що перед даною дорожньо-транспортною пригодою, гальмівна система, рульова система та три дзеркала заднього виду мікроавтобуса «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номер НОМЕР_1, знаходились в працездатному стані та могли виконувати функції, передбачені конструкцією.

Висновком судової автотехнічної експертизи № 137 від 22 квітня 2009 року (а.с.106-108 т.1) встановлено, що в даній дорожній обстановці водій автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був діяти згідно до вимог:

п.1.5. загальних положень Правил руху, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа яка створила такі умови, зобовязана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.

п.1.7. загальних положень Правил дорожнього руху, водії, пішоходи та пасажири зобовязані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності.

п.2.3. Правил дорожнього руху, згідно якому для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

п.10.1. Правил дорожнього руху, згідно якому перед початком руху, перестроюванням та іншою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

п.10.9. Правил дорожнього руху, згідно якому під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Небезпека для руху в даній дорожній обстановці (а.с. 107 вказаної експертизи), яка склалася при вищезазначених обставинах, виникала для водія ОСОБА_4 в той момент, коли водій виявив (міг реально виявити) на проїзній частині або близько від неї:

- дитину дошкільного віку без супроводу дорослих, незалежно від її поведінки (стоїть, йде, дивиться на транспортний засіб або ні і т.д.);

- дитину, яка вийшла на проїзну частину і не дивиться в бік транспортного засобу, який наближається;

- дитину (дітей) захоплених грою.

Технічна можливість уникнути наїзду на малолітнього ОСОБА_5, який знаходився позаду автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номер НОМЕР_1 (а.с.108 вказаної експертизи), заключалась у виконанні водієм даного автомобіля вимог п.10.9 Правил дорожнього руху. Вимога цього пункту означає, що перед початком руху заднім ходом водій повинен впевнитися, що позаду немає пішохода або будь-яких перешкод. В умовах обмеженої або недостатньої видимості слід виявляти особливу обережність, а за необхідності і скористатися допомогою інших осіб.

Порушення водієм мікроавтобуса «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4, вищеперерахованих Правил дорожнього руху в комплексі, являється прямим причинним звязком з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та наставшими наслідками.

Із висновку транспортно-трасологічної експертизи за № 119 від 22 квітня 2009 року (а.с.114-115т.1) вбачається, що місце наїзду мікроавтобуса «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номер НОМЕР_1 на малолітнього пішохода ОСОБА_5 знаходиться в місці розташування плями червоного кольору, яке зафіксоване під час огляду місця події.

Відповідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи за №92/10 від 18 березня 2010 року, підсудний ОСОБА_4 на момент вчинення інкримінованого йому діяння будь-яким психічним захворюванням не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; даних за перебування в тимчасовому хворобливому стані не вбачається. На даний час ОСОБА_4 ознак будь-якого психічного захворювання, яке позбавляло б його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, не виявляє, проведення стаціонарної експертизи та застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, винність підсудного ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, в ході судового слідства, повністю доведена і його дії вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, що спричинили смерть потерпілого.

При обранні міри покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу підсудного та конкретні обставини по справі.

На підставі ст. 66 КК України, обставинами, що пом'якшують відповідальність ОСОБА_4 є визнання вини, часткове погашення матеріальної шкоди.

На підставі ст. 67 КК України, обставинами, що обтяжують відповідальність ОСОБА_4 є тяжкі наслідки, завдані злочином та вчинення злочину щодо малолітнього.

Разом із тим суд враховує те, що ОСОБА_4 частково добровільно відшкодував завдані збитки, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, позитивно характеризується по місцю проживання, є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Однак, приймаючи до уваги те, що порушення ОСОБА_4 п.п.1.5, 1.7, 2.3, 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху перебувають у причинному звязку з наслідками, які настали, а саме спричинили смерть малолітнього ОСОБА_5, суд вважає, що виправлення і перевиховання підсудного ОСОБА_4 можливе лише в ізоляції від суспільства, з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 9890 грн. та моральної шкоди в сумі 200 000 грн. підлягає задоволенню частково.

Підставою для такого висновку суду є слідуюче.

Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

В судовому засіданні доведено винність підсудного ОСОБА_4 у спричиненні смерті малолітнього ОСОБА_5 У звязку із цим потерпілий ОСОБА_2 поніс витрати на встановлення памятника в розмірі 9890 грн., що підтверджується наданими в судове засідання документами, а саме: накладною №126 від 17 липня 2009 року.

Таким чином із підсудного слід стягнути на користь потерпілого ОСОБА_2 9890 грн. матеріальної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_2 у своїй позовній заяві також просить стягнути 200 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди вказано, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Враховуючи, що ОСОБА_2 втратив сина, що призвело до тривалих моральних та фізичних страждань потерпілого та посилаючись на практику розгляду у кримінальному судочинстві позовів про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, суд вважає за можливе стягнути із ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Вирішуючи питання із речовими доказами по справі, суд вважає, що їх слід повернути підсудному ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд , -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначити покарання у вигляді пяти років позбавлення волі з поміщенням до кримінально виконавчої установи, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу стосовно засудженого ОСОБА_4 залишити попередній утримання під вартою.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати із 24 листопада 2009 року.

Стягнути із засудженого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 9890 (девять тисяч вісімсот девяносто) грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000 ( сто тисяч) грн., а всього 109 890 (сто девять тисяч вісімсот девяносто) грн.

Речові докази по справі мікроавтобус «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», державний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ВКС №014417, посвідчення водія серії РВА №053779 від 27 липня 1999 року повернути засудженому ОСОБА_4

На вирок суду може бути подана апеляція. Апеляція подається до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд протягом пятнадцяти діб із дня проголошення вироку.

Головуючий