АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/862/15 Справа № 711/6216/15-к Категорія: ст.539 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляцією засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.08.2015 р., про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі засудженого

ОСОБА_8

1983 року народження, уродженця м.Києва, громадянина України, з середньою освітою, судимого за вироком згідно якого відбуває покарання, -

в с т а н о в и л а :
01.02.2011 року Солом`янським районним судом м. Києва ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.187 КК України до позбавлення волі строком 7 років з конфіскацією всього особистого майна.

Початок строку покарання за даною справою - 31.03.2010 року.

Кінець строку відбуття покарання - 31.03.2017 року.

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, мотивуючи тим, що він став на шлях виправлення, працює як на виробництві так і в соціальній сфері, на виробництві має три заохочення та кілька подяк, не порушував правила внутрішнього трудового розпорядку, активно відвідує бібліотеку та спортивний майданчик, тому вважає, що під час відбування покарання довів своє виправлення.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.08.2015 р., відмовлено засудженому ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, з тих мотивів, що суд не вбачає підстав для звільнення від відбування покарання умовно-достроково засудженого ОСОБА_7 , оскільки не надано безперечних доказів того, що засуджений виправився раніше закінчення визначеного йому вироком суду строку покарання і до нього можливо застосувати інститут умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Також, під час відбування покарання поведінка засудженого ОСОБА_7 є нестабільною, раніше накладені стягнення, які в основному і погашені або зняті , характеризують особу, яка не довела свого виправлення раніше визначеного йому вироком суду строку.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, засуджений подав апеляцію, в якій порушується питання про скасування ухвали районного суду відносно нього. Мотивуючи тим, що ухвала суду 1 інстанції не законна і не обґрунтована оскільки у відповідно зі ст.81 КК України є всі підстави його звільнення, оскільки він працевлаштований на швейній фабриці, де за свої успіхи в роботі та хорошу поведінку йому були виписані три заохочення, що підтверджує його виправлення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечував проти апеляції засудженого, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, про те, що основною, вирішальною ознакою умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 є його виправлення, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. З характеристики засудженого ОСОБА_7 вбачається, що останній засуджений за тяжкий злочин за який призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 7 років із конфіскацією всього майна. Протягом відбування покарання допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що мав 12 стягнень. На заходи виховного впливу реагує, але належні висновки робить не завжди. У відношенні до представників адміністрації підступний, допускав випадки нетактовної поведінки. Від робіт з благоустрою установи та відділення відмовляється через особисте небажання, веде пристосовницький спосіб життя. Вину в скоєному злочині визнав частково.

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до вимог п.17 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.

Враховуючи вищевказане, і те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції дотримався вищевказаних вимог Пленуму та КК України та дійшов вірного висновку про те, що необхідно відмовити в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 .

Колегія суддів вважає, що доводи в апеляції засудженого про те, що судом 1 інстанції постановлено не законну та не обґрунтовану ухвалу, оскільки у відповідності зі ст.81 КК України є всі підстави його звільнення від відбування покарання умовно-достроково - є безпідставними, оскільки останній не став на шлях виправлення та не заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Крім того, у відповідності зі п.2 Постанови Пленуму ВСУ N 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою та підстав для скасуванню не знаходить, а тому апеляція засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 539 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.08.2015 р., про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі засудженого ЗВІРХОВСЬКОГО ОСОБА_9 - залишити без змін.

Головуючий :

Судді :