Справа № 730/714/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/796/2015
Категорія - ст. 185 ч.3 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06 травня 2015 року за № 0000164 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2015 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого 11 липня 2014 року вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області за ч.2 ст.389 КК України до 2-х місяців 3-х днів арешту; 10 червня 2015 року вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області за ч.2 ст.185 КК України до 3-х місяців арешту,-

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 10 червня 2015 року остаточно призначено обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 02 травня 2015 року близько 15-00 години, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, з метою крадіжки чужого майна прибув до господарства мешканки АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 , де через вхідні двері проник всередину будинку, звідки таємно, повторно, викрав гроші в сумі 350 грн., чим завдав ОСОБА_8 матеріальну шкоду у вказаному розмірі.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викрадені чужого майна з урахуванням ознак повторності та проникнення у житло, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України.

На вирок суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду від 31 липня 2015 року та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Свої вимоги мотивує несправедливістю судового рішення з точки зору суворості. Вважає, що суд мав врахувати його постійне місце проживання, задовільні характеристики, повне визнання вини та щире каяття у вчиненому злочині, з`явлення на виклики слідчого та суду, що, на думку обвинуваченого, свідчить про відсутність суспільної небезпеки, а його ізоляція від суспільства є недоцільною.

В своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить залишити вирок місцевого суду без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення. Вважає, що судом враховані всі обставини справи,а той факт, що ОСОБА_7 раніше був судимий за вчинення злочинів проти власності, більше того, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України обвинувачений засуджений вироком Борзнянського районного суду 10 червня 2015 року, що вказує про відсутність намірів ставати на шлях виправлення, тому повинен понести покарання, лише таке, яке пов`язане з ізоляцією останнього від суспільства.

В судове засідання апеляційного суду обвинувачений не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду його кримінального провадження, про причини неявки суду не повідомив.

Потерпіла в своїй заяві адресованій апеляційному суду зазначила про відсутність заперечень щодо зміни вироку суду в частині призначеного покарання та не заперечувала щодо призначення альтернативного покарання обвинуваченому.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав вирок суду обґрунтованим і законним, просив залишити його без змін, дослідивши позицію потерпілої, що викладена письмово, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду матеріалів провадження судом першої інстанції ОСОБА_7 повністю визнав свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення та щиро розкаявся.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які ретельно досліджені і перевірені у судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна з урахуванням ознак повторності та проникнення у житло.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України виходив не тільки з наслідків та категорії тяжкості кримінального правопорушення, а враховував також обставину, що пом`якшу покарання, а саме: щире каяття, обставини, що обтяжують покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів, а також особу винного, який за місцем свого проживання характеризується задовільно, є особою працездатного віку, але офіційно не працює, перебуває на обліку в наркологічному кабінеті з приводу хронічного алкоголізму, раніше неодноразово судимий, збитків потерпілій не відшкодував.

Крім того, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.185 КК України, суд вірно врахував рецидив злочинів, як обтяжуючу покарання обставину, чим дотримався вимог ст.34 КК України, в якій зазначено, що рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.

Враховуючи зазначені обставини, суд призначив покарання обвинуваченому в межах, передбачених санкцією інкримінованої особі статті Кримінального кодексу України.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, при призначенні покарання судом враховані, тому призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, а доводи про надмірну суворість покарання, колегія суддів вважає безпідставними.

Судом першої інстанції при винесенні вироку обґрунтовано прийнято до уваги те, що обвинувачений після вчинення умисного злочину, не став на шлях виправлення та знову вчинив умисний тяжкий злочин, що свідчить про його вперте небажання стати на шлях виправлення.

Поряд з цим що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про наявність хворої матері, яка потребує догляду і допомоги, то колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції не було надано доказів які підтверджують наявність хвороб у матері обвинуваченого та необхідності здійснення догляду за нею. Крім того, сам ОСОБА_7 свідомо вчиняючи зазначене кримінальне правопорушення, не враховував обставини на які посилається.

Із врахуванням відомостей про особу винного, враховуючи, що нове кримінальне правопорушення вчинене ним у короткий проміжок з часу вчинення попереднього правопорушення, приймаючи до уваги, що потерпіла не заперечує проти призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, суд правильно дійшов висновку про необхідність та достатність призначити покарання, з урахуванням положень ч.4 ст. 70 КК України, у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Крім того, достатніх підстав для пом`якшення вироку обвинуваченим не зазначено в апеляційній скарзі та не надано в судове засідання.

Вирок суду є законним, обґрунтованим і справедливим, а тому скасуванню чи зміні він не підлягає.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 418, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 31 липня 2015 року по кримінальному провадженню, щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили і підлягає виконанню з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4