07.10.2015 Справа № 367/7922/14-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2015 року Ірпінський міський суд Київської області у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирне, Тельманівського району, Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 22.05.2006 Тельманівським міським судом Донецької області за скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України, на підставі ст. 46 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності,

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в:
До Ірпінського міського суду Київської області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні № 0001663 по обвинуваченню ОСОБА_11 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до обвинувального акту досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що у травні 2014 року у мешканця Тельманівського району Донецької області, громадянина України ОСОБА_11 , у зв`язку із проведеними на території Луганської та Донецької областей масових публічних акцій, які супроводжувалися насильством, захопленням органів державної влади та установ, вчиненням інших посягань на життя і здоров`я людей, виник злочинний умисел на участь у діяльності терористичної організації. Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що у травні 2014 року, ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на участь у суспільно небезпечній діяльності, що полягає у свідомому, цілеспрямованому сприянні застосування насильства, шляхом убивств, підпалів, тортур, залякування населення та органів влади, та вчинення інших посягань на життя і здоров`я ні в чому не винних людей, попередньо домовившись із невстановленою досудовим розслідуванням особою, прибув до незаконно захопленого, членами терористичної організації самопроголошеної організації "Донецька Народна Республіка", приміщення Управління СБ України в Донецькій області, що знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Щорса, 62. Прибувши на місце, ОСОБА_11 зустрівся із невстановленою досудовим розслідуванням особою, який є керівником військової розвідки вказаної терористичної організації та має позивний "Іскандер", який запропонував йому прийняти участь у діяльності терористичної організації самопроголошеної організації "Донецька Народна Республіка". На вказану пропозицію ОСОБА_11 відповів згодою. При цьому, останній, усвідомлюючи, що самопроголошена організація "Донецька Народна Республіка" є терористичною організацією, метою діяльності якої є вчинення актів тероризму, застосування зброї, вчинення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, з метою залякування населення, провокації воєнного конфлікту, а також з метою впливу на прийняття рішень органами державної влади, та, маючи на меті прийняти участь в діяльності вказаної терористичної організації, шляхом інформаційного сприяння та залякування населення, за домовленістю із невстановленою досудовим розслідуванням особою із позивним " ОСОБА_12 ", використовуючи власний позивний " ОСОБА_13 ", погодився виконувати функції інформатора в одному із незаконних військових формувань, вказаної терористичної організації. Для реалізації свого злочинного плану, направленого на участь у діяльності терористичної організації самопроголошеної організації "Донецька Народна Республіка", ОСОБА_11 , на виконання власного злочинного умислу та вказівок, згаданої вище, невстановленої досудовим розслідуванням особи із позивним " ОСОБА_12 ", в період з травня по вересень 2014 року, здійснював виїзди по території Донецького регіону (схематичне зображення додаток до протоколу огляду від 10.10.2014), з метою збору інформації про місцезнаходження блокпостів і укріплень, а також про переміщення осіб та військової техніки, які приймали участь у проведенні Антитерористичної операції. За результатами проведення негласних розшукових заходів, відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва, було здобуто аудіо записи телефонних розмов ОСОБА_11 та встановлено, що останній використовуючи позивний " ОСОБА_13 " та номер мобільного терміналу НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку ПрАТ "Київстар Дж.Ес.Ем.", здійснював обмін інформації зазначеного характеру з невстановленими досудовим розслідуванням членами вказаної терористичної організації, а саме: особи із позивними " ОСОБА_12 " (він же " ОСОБА_14 "), "РЕМ", " ОСОБА_15 "; особи з наступними іменами: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та іншими, чим вчинив інформаційне сприяння діяльності терористичної організації "Донецька Народна Республіка". Вказані аудіозаписи було записано на оптичний диск DVD-R марки "Philips", реєстр. № 2118 (20.09.2014 розсекречено відповідно акту № 2/1/6-38025). Згідно з висновком судово-фоноскопічної експертизи Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз від 11.11.2014 № 130/4 встановлено, що усне мовлення особи у розмовах зафіксованих у аудіо записах, що містяться на оптичному диску DVD-R марки "Philips", реєстр. № 2118, належить ОСОБА_21 . При цьому, ОСОБА_22 , протягом травня-вересня 2014 року, перебуваючи на території Донецької області та приймаючи активну участь в діяльності терористичної організації самопроголошеної організації "Донецька Народна Республіка", маючи на меті залякати мирне населення та підвищити авторитет вказаної терористичної організації, неодноразово проходив вулицями міст та селищ Донецької області у цивільному одязі спорядженим армійською екіпіровкою, маючи при собі автомат Калашникова, чим здійснив сприяння діяльності терористичної організації самопроголошеної організації "Донецька Народна Республіка". Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 22.07.2014 № 1596-VII, самопроголошену організацію "Донецька Народна Республіка" визнано терористичною організацією. Таким чином, стороною обвинувачення ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, тобто участь в терористичній організації та сприяння діяльності терористичної організації.
Крім того, відповідно до обвинувального акту досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_22 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на участь в суспільно небезпечній діяльності терористичної організації самопроголошеної організації "Донецька Народна Республіка", не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, носіння, зберігання вибухових пристроїв, у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, незаконно придбав вибуховий пристрій, який незаконно переніс до місця свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 . Надалі, 19.09.2014, приблизно о 15.30 год. ОСОБА_22 , незаконно зберігаючи при собі, придбаний ним вибуховий пристрій, вийшов з місця свого проживання за вказаною вище адресою та направився на вихід із двору в сторону вулиці Центральної у м. Бучі Київської області, де був затриманий співробітниками ГУ СБ України у м. Києві та Київській області. Того ж дня, в ході огляду місця події поблизу будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_23 виявлено та вилучено предмет з маркуванням "УДЗ 334-4-86", та предмет з маркуванням "РГН 254-16-86". Згідно з висновком судової вибухово-технічної експертизи від 20.09.2014 № 111 надані на дослідження два предмети з маркуваннями "УДЗ 334-4-86" та "РГН 254-16-86" у своїй сукупності являються вибуховим пристроєм промислового виготовлення. Таким чином, стороною обвинувачення ОСОБА_11 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носіння, зберігання, придбання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 надав показання про те, що в травні 2014 року він приїхав з Африки. Він мав намір купити собі вантажний автомобіль та займатись вантажними перевезеннями. Він три роки працював в Африці, щоб заробити кошти. В Нігерії він працював машиністом. 14.05.2014 він з дружиною поїхав в м. Волноваху дивитись автомобіль. Після того, як подивились, поїхали до його дому, до його матері і брата, та були там до 16 числа. На 16 число вони купили квитки до м. Одеси, де також дивились декілька автомобілів, але не було нічого цікавого для нього. Потім він ще в Інтернеті дещо подивився. 20 числа в нього були квитки до м. Волновахи, де він і купив автомобіль. Він заїжджав в м. Донецьк за покришками до автомобіля. 26 числа він купив причеп до даного автомобіля. 05.06.2014 в нього був перший рейс в м. Маріуполь. Він возив пошту, звідти брав каміння. Коли він їхав з м. Дніпропетровська в м. Одесу в нього зламався автомобіль, це було першого серпня. Він там простояв 4-5 днів, там йому загрузили посуд. Потім він повинен був довантажитись в м. Одесі. Його цей рейс влаштовував бо він міг поставити автомобіль у матері у дворі, зняти турбіну і заказати нову. Він заказав турбіну в м. Хмельницькому, але довго чекав поки вона йшла з Америки. Потім в ОСОБА_24 почались бойові дії. Це за 100 км. від його дому. Він бачив постійно військову техніку. Його посилка так і не прийшла, як йому пояснили це у зв`язку з військовими діями. Він почав виясняти, де вона. Йому повідомили, що її переслати в м. Дніпропетровськ. Він, щоб не витрачати час, забрав дочку і поїхав, а посилку з турбіною попросив забрати свого друга. Він з дочкою приїхав до м. Києва, її влаштували в училище. А йому необхідно було забрати автомобіль поки не почались військові дії. Він купив квитки, сходив в поліклініку, а дружина зібрала сумку. Він взяв сумку вийшов з дому їхати на потяг, а потім нічого не пам`ятає, неначе вимкнули світло. Потім, коли він прийшов у свідомість в калюжі крові, він почув що люди, які стояли поруч казали так це він. Потім його посадили в автомобіль, повезли кудись. Сумки з ним не було. Потім його привезли назад до будинку, поставили, потім вийшла дружина, з`явились якісь поняті. Сумка була з ним коли він йшов на потяг, але коли він прийшов у свідомість в калюжі крові, то сумки він своєї вже не бачив до того часу, як його привезли до будинку. Щодо кількості сім-карт він може пояснити, що там велика кількість карток була нігерійських. Крім того, сім-картки Росії, ОСОБА_25 , Фінляндії, Польщі. Дані сім-карти знаходились у нього в портмоне. Гранати в тій сумці, яку йому зібрала дружина не було. Звідки там взялась граната він не знає. Поки його катали по м. Бучі, сумки з ним не було. Ніякої інформації ДНР чи ЛНР він не передавав. Він там виріс. В нього там багато друзів, родичі. Особа на ім`я ОСОБА_12 це його товариш. Вони з ним разом виросли, він житель села Гранітне, він греко-татар за національністю. Іскандер ніколи не пропонував йому вступити до ДНР і тим більше згоди своєї він на це не давав. Місце знаходження блокпостів він нікому не повідомляв. Він із знайомими зв`язувався по телефону коли був у дорозі, щоб з`ясувати де краще проїхати, яка обстановка, де тихо, а де не зовсім тихо. Він далекобійник, часто їздив. Його знайомі далекобійники, з ними вони розмовляли на предмет блокпостів, проте, щоб краще їх об`їхати. Маріуполь ніколи не був під впливом ДНР, тому як він міг розгулювати по вулиці з автоматом, як повідомляв свідок йому взагалі не зрозуміло. Він пам`ятає, як вийшов з під`їзду, зайшов за ріг будинку, повернув в прохід між будинками і все, далі він втратив свідомість. В нього була розбита губа, перенісся зламано, коліно спухло. Він не знає, як він отримав ці ушкодження, він був без свідомості.

Свідок ОСОБА_26 в судовому засіданні надав показання про те, що в ході здійснення оперативних заходів було встановлено, що ОСОБА_22 мав позивний " ОСОБА_13 " і з липня 2014 року є членом терористичної організації ДНР. Також ОСОБА_22 , за допомогою інформаторів з числа населення Донбасу, збирав розвіддані щодо розташування та дислокації Збройних Сил України, з метою подальшого нападу на вказані місця. Також, у травні 2014 року ОСОБА_22 приїхав з Африки. Чим ОСОБА_22 займався в Африці йому не відомо. На сторінці однокласників в Інтернеті ОСОБА_22 виклав свою світлину, де він зображений у військовій формі та тримав зброю у руках, разом з громадянином нігерійської раси. Йому відомо, що ОСОБА_22 користувався багатьма сім-картами, зокрема це "Київстар" з номером НОМЕР_1 , для підтримки зв`язків і спілкування з учасниками ДНР, а саме з позивними " ОСОБА_12 " (він же " ОСОБА_14 "), "РЕМ", " ОСОБА_15 "; особи з іменами: ОСОБА_16 , ОСОБА_19 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_27 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_28 приїхав із зони АТО до м. Бучі, де він проживав із своєю співмешканкою ОСОБА_29 за адресою: АДРЕСА_4 . 19 вересня 2014 року, ОСОБА_22 мав поїхати в Донецьку область для подальших своїх дій. 19 вересня 2014 року було здійснено затримання ОСОБА_30 . При затриманні ОСОБА_23 при ньому була дорожня сумка з речами. В ході огляду місця події, в сумці ОСОБА_23 серед речей було виявлено близько 9-ти сім-карт, серед яких були і картки не українських операторів, а оператори які надавали можливість спілкуватися майже по всьому світу, гранату РГН, одна тисяча доларів США та одна тисяча гривень. Вибуховий пристрій складався з двох частин, в результаті проведення експертизи було встановлено, що це ручна граната наступальна, яка являється вибуховим пристроєм. По даному факту Ірпінським МВ ГУ МВС України в Київській області було порушено кримінальне провадження за ст. 263 КК України, та обрано запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_23 строком на 60 днів. Також за оперативними даними ОСОБА_23 було подано членами терористичної організації на посаду коменданта Тельманівського району, оскільки ОСОБА_22 звідти. Відносно ОСОБА_23 проводились контр розвідувальні заходи, оперативно-технічні заходи, це також були прослухані розмови ОСОБА_23 з членами терористичної організації ДНР. Також проведена фоноскопічна експертиза, яка підтверджує належність голосу на записі ОСОБА_21 . Крім того, було здійснено ряд агентурно-оперативних заходів. Розвідувальні заходи проводились з метою перевірки причетності ОСОБА_23 до терористичних організацій. Завдяки цим заходам було встановлено, що саме із свого мобільного телефону ОСОБА_22 передавав інформації про дислокації Збройних Сил України представникам терористичних організацій. Спочатку було виявлено мобільний телефон, а вже потім було виявлено, що мобільний телефон належить ОСОБА_31 який з ними спілкувався. Також з роздруківки, що в матеріалах справи, підтверджується його спілкування і зв`язок з ДНР. Маслов із числа місцевого населення Донецької області мав інформаторів. Це відомо із матеріалів матеріально-технічний заходів. Спілкуючись, інформатори надавали ОСОБА_31 координати розташування блокпостів Збройних Сил України. При затриманні ОСОБА_23 були присутні поняті, вони були допитані в установленому законом порядку, їх показання заслуховувались під час судового розгляду, клопотання про застосування відносно ОСОБА_23 запобіжного заходу за фактом ст. 263 КК України. На даний час у суді інших кримінальних проваджень немає. Терористичну діяльність ОСОБА_22 здійснював із липня 2014 року до 19 вересня 2014 року на території Тельманівського району. На момент затримання ОСОБА_23 територія Тельманівського району була окупована ДНР. ОСОБА_22 сприяв терористичній діяльності шляхом надання координат місця знаходження українських блокпостів, а також дислокацію і місце розташування Збройних Сил України. Йому це відомо з матеріалів оперативно-розшукових заходів. Йому відомо, що ОСОБА_22 передавав координати блокпостів. Він не приймав участі у затриманні ОСОБА_23 , він був присутнім при затриманні. Прізвища працівників, які були при затриманні назвати не може, це були працівники слідчого відділу Головного Управління, працівники Ірпінського міського відділу, криміналісти, працівники СБУ і МВС, двоє понятих прізвища яких він не пам`ятає. Поняті були сторонні особи, одна з понятих поверталась з донькою, а інші також, здається, проживають неподалік.
Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні надала показання про те, що обвинувачений є її цивільний чоловік, підстав для оговору немає. Свідок пояснила, що вона і обвинувачений проживають разом 5 років. В останній час він сказав, що його дочка ОСОБА_32 буде жити у них, буде навчатися в училищі в м. Києві. У них була домовленість, що він привозить ОСОБА_33 до них на 1 вересня і вона буде жити з ними, навчатися. У чоловіка зламалася машина. Він приїхав з Африки і вони їздили купляти машину у м. Волноваху. Машину він знайшов по Інтернету, ще коли був в Африці. Він заробляв гроші, хотів працювати на себе. Він приїхав 8 числа, а 14 травня вони поїхали в м. Волноваху дивитися машину. Її чоловік вибрав дві машини, у ОСОБА_34 що вони купили, і автомобіль, що був в м. Одесі. Вони поїхали в м. Волноваху подивитись машину і він захотів ще подивитись машину ту, що була в Одесі. В м. Волновасі вони поїхали додому її чоловіка в с. Мирне, переночували, а потім, на наступний день поїхали в м. Маріуполь, купили білети на автобус і поїхали в м. Одесу. В м. Одесі побачили машину, вона була в жахливому стані і вони сіли на автобус і поїхали в м. Київ. В м. Києві її чоловік був десь три дні, а потім сказав, що мабуть поїде в м. Волноваху і візьме машину. 20 травня він взяв квиток на поїзд з м. Києва і поїхав в м. Волноваху. 21 травня він вже купив машину і 23 травня він поїхав додому. 24 травня, це був чи четвер, чи п`ятниця, він приїхав додому. А в неділю ввечері вони поїхали на машині в м. Рівне купляти причеп. В м. Рівному в понеділок, зранку вони купили причеп. Нотаріус зробив усі документи і вже 28 чи 29 числа вони були вдома. Чоловік зареєстрував машину і причеп, і першого числа він поїхав у рейс. Всі три місяці червень, липень, серпень він возив грузи. Вона збирала інформацію по всіх диспетчерах, які допомагали шукати грузи. Чоловік возив грузи по всій Україні. Деякі грузи він возив в м. Донецьк. Так як туди боялися возити грузи, були високі ставки по зарплаті. Чоловік ризикував возив туди грузи, возив цукерки, кетчуп, будматеріали та інше. Звідти із м. Дебальцевого, із кар`єру, він возив каміння в м. Бучу та в м. Київ. Коли він віз останні грузи, він віз вантаж із м. Дніпропетровська в м. Одесу і обламався під якимсь містом. Він заказував запчастину по "Новій пошті", стояв завантажений три дні. Потім прийшла по "Новій пошті" запчастина. Він поїхав в м. Одесу. В м. Одесі зробив догруз і потім поїхав в м. Маріуполь розвантажуватися. Чоловік їй телефонував, запитував, що йому робити, казав, що ця запчастина не підходить великий розхід масла, чи цю віддавати і заказувати нову, а нова коштує в три рази більше. Він думав де йому ремонтувати машину, вдома, де у нього приватний будинок, а тут квартира. Якщо ремонтувати на стоянці, треба платити гроші. Чоловік десь з середини серпня розібрав машину, відправив по "Новій пошті" запчастину, та з м. Хмельницького заказав нову запчастину і чекав коли вона прийде. В цей час, десь в кінці серпня, почалися бойові дії в м. Новоазовську і там закрили "Нову пошту". А з м. Хмельницького в м. Новоазовськ відправили запчастину і чоловік довго не міг її забрати. Вже був початок вересня, дев`ятого чи десятого числа, їй зателефонували із училища і питають, де ОСОБА_32 і кажуть, якщо вона не приїде до училища в триденний термін то її відрахують. Вона зателефонувала до чоловіка і сказала, щоб він кидав машину і брав дитину і їхав, бо дитину відрахують і вона не буде навчатися. Маріуполь був закритий, виїхати не було можливості. Їм допомогли взяти квитки і чоловік з ОСОБА_35 приїхали в м. Київ. 8 вересня він вже був у м. Києві. Він не ховався і не скривався. Він був день в м. Бучі, вони гуляли разом, їх всі бачили. 19 числа, коли він збирався їхати в м. Маріуполь, зателефонували, що прийшла запчастина. Чоловік сказав, що поїде забрати машину і повернеться на машині. Коли він виходив з дому о 15.30 год. у нього були білети на 17.10 год. в м. Маріуполь. Вона бачила, як чоловік виходив, але його не проводжала. Він вийшов з дому, повернув за ріг і все. Потім через 10 хвилин стук у двері, вона подивилася у "глазок" і побачила багато чоловіків, які стояли стукали у двері. Вона злякалась та почала телефонувати чоловікові, але той не відповідав. Вона думала, що робити. ОСОБА_36 десь хвилин двадцять, вона подивилась, що чоловіки не уходять. Вона відкрила двері, а чоловіки зайшли до неї з автоматами і кажуть руки вгору, хто вдома є, і запитали, як її звуть. Коли вона сказала, що вона дружина, і вони тут живуть п`ять років, то чоловіки були спантеличені. Вони думали, що чоловік тут знімає житло. Їх було десь чоловік п`ятнадцять з автоматами, зайшов головний з СБУ і з ними був депутат Бучанської міської ради. Вона спитала у депутата, що відбувається, але він відповів, що не знає, повинна бути присутня влада. Її спитали, чи вона знає, що її чоловік терорист і вона сказала, що це неправда. Її чоловік ніде не приймав участи, її чоловік возив грузи. Тоді їй сказали, що чоловіка заарештували і везуть в м. Київ. Проте вони збрехали, за рогом вони чоловіка вдарили об асфальт і він втратив свідомість. Вони чоловіка загрузили в машину і возили його десь пів години, а потім їм зателефонували, щоб його привезли. Його привезли вже в наручниках, достали з іншої машини сумку. Тут же поставили сумку, відкрили, а там граната. Потім визвали міліцію. Сумку збирала вона, якби там були відбитки, то вони були б її. В кожне відрядження сумку збирала вона. Там не було гранати, її чоловік не терорист. Її чоловік возив грузи, він возив цукерки "АВК", він там був, стояв п`ять днів, його автомобіль не розвантажували. Чоловік заробляв гроші, в них ще був борг за машину. Коли чоловік їхав в м. Маріуполь у нього при собі були гроші для того, щоб розрахуватися з боргами. Її, десь годину, утримували вдома, вона їм зробила чай і каву, відповіла на всі їх питання. Коли вона запитувала, де її чоловік, то їй відповіли, що його везуть в м. Київ. А їй зателефонувала сусідка і сказала, що ОСОБА_37 тут побитий в крові і у наручниках. Вона прийшла, ОСОБА_37 стояв весь у крові. Вона спитала у нього, що сталося. Вона бачила, що стояла розкрита сумка, а в ній лежить граната. Вона спитала у ОСОБА_38 , що це, а він сказав, що його підставляють. Вона почала, кричати навіщо вони підкинули гранату, а їй почали затикати рота, потім скали протокол, забрали чоловіка і поїхали.

Свідок ОСОБА_39 в судовому засіданні надала показання про те, що її батька обвинувачують у зберіганні гранати, яку йому підкинули. Те, що гранату підкинули їй відомо, бо батько весь час був з нею і гранати в нього не було. З м. Маріуполя вона з батьком їхала разом. Батько зателефонував другу, щоб її привезли в м. Маріуполь, вони взяли там квитки і поїхали в м. Київ разом. Вона перебуває на утриманні батька. Вона не бачила батька у військовій формі. Її батько займався перевезенням вантажів, на вантажному автомобілі, поки автомобіль не зламався. Зараз даний автомобіль знаходиться за місцем реєстрації її батька. Її батько не приймав ніякої участі в якихось військових діях, їй таке не відомо. В літку 2014 року вона жила у себе вдома в с. Мирне, Донецької області з своєю бабусею. Батько то приїздив, то їхав з Донецької області. Вони часто бачились, оскільки батько коли приїздив жив зі своєю матір`ю її бабусею. На початку вересня почались бойові дії в Новоазовську і тоді вже почали їхати військові колони і таке інше. Батько перевозив на своєму автомобілі продовольчі товари, будівельні матеріали, каміння. Вона іноді з ним їздила. Зараз автомобіль знаходиться на території Донецької області. Вона не може сказати, яка саме поломка в батьковому автомобілі. Коли зламався автомобіль батько перебував на території Донецької області десь два тижні напевно. Її батько збирався повернутись за автомобілем після того, як завезе її в м. Київ на навчання. Він не міг відремонтувати автомобіль, бо не було запчастини. Її в м. Маріуполь привіз ОСОБА_40 , щоб батько вже не повертався за нею, це було восьмого вересня. До цього часу вона перебувала в Донецькій області. В м. Буча вона проживала з серпня місяця, до цього часу приїздила на канікули. Автомобіль її батько купив в м. Волноваха, про це їй розказала дружина її батька, це було в 2014 році. Коли саме дружина її батька це повідомила вона не пам`ятає. І коли купили автомобіль вона також не пам`ятає. Про вантаж який перевозив батько їй відомо зі слів батька. Також вона сама бачила будівельні матеріали та каміння, яке він перевозив. Вона з батьком в м. Київ везли каміння, а з м. Києва в м. Донецьк будівельні матеріали. Батька працівники міліції затримали 19.09.2014. Вона точно пам`ятає цю дату, бо 19 числа був перший день практики. Його затримали вдень, бо вона приїхала додому близько 15-16 год.

Свідок ОСОБА_41 в судовому засіданні надала показання про те, що обвинуваченого зловили з гранатою в сумці. Вона не пам`ятає дати, це було восени. Вона йшла в садочок за дитиною, по АДРЕСА_5 . До неї підійшов працівник міліції десь о 16.30 год. та попросив бути свідком. Вона погодилась. З неї взяли "клятву" про те, що вона не буде брехати. Коли вона підійшла то бачила сумку, в якій була граната, гроші та багато сім-карт. Коли вона підійшла до обвинуваченого, сумка була закрита. Де саме знаходилась граната, вона точно сказати не може. Момент затримання обвинуваченого вона не бачила. Сумка стояла на землі. Коли вона прийшла сумка стояла на землі, звідки вона там взялась їй не відомо. Коли вона підійшла, в обвинуваченого було розбите обличчя. Вона бачила обвинуваченого, біля нього стояла сумка, про яку вона вже зазначала, на відстані приблизно 1м - 1.5м. Коли вона підійшла обвинувачений вже стояв. Затриманий чоловік це саме обвинувачений, вона його впізнає. В сумці була граната, зеленого кольору, круглої форми. Обвинувачений стояв, казав, що це не його граната. В сумці були ще речі особистої гігієни, ліки, спортивний костюм, ще якісь речі. Обвинувачений казав, що він збирався кудись їхати, що в нього поїзд. Обвинувачений казав, що граната не його і як вона туди потрапила сказати він не може. Всі речі з сумки діставали при ній. Огляд сумки розпочали коли вона підійшла. Біля неї була ще одна жінка. Граната була в сумці під речами, вона була замотана в речі, здається в спортивних штанах, точно не пам`ятає. Перед відкриттям сумки обвинувачений повідомив, що в сумці знаходяться ліки, відеокамера, речі. Після того, як знайшли гранату, в обвинуваченого запитали кому вона належить. Потім приїхали експерти і поклали вилучені речі в поліетиленові пакети. У обвинуваченого боліла спина чи рука, бо він скаржився на це і просив зняти наручники. Вона бачила розбите обличчя у обвинуваченого, точніше це була ліва сторона обличчя. Звідки у обвинуваченого взялись пошкодження вона не знає, але на щоці була кров. Травма на обличчі була більш схожа на садно, синців вона не бачила. Вона не пам`ятає чи пояснював обвинувачений щось за сім-карти. Обвинувачений казав, за гроші, що якась сума належала йому, а іншу частину йому необхідно було віддати. Речі в сумці були складені акуратно, безладу не було. Речі виймались з сумки по одній. Граната в сумці була майже на самому дні. Маркування на гранаті було, але яке вона не пам`ятає. Після огляду сумки вона підписувала процесуальний документ, який був складений після огляду сумки. Даний документ вона прочитала і разом з іншим свідком підписали його. Сім-карти знаходились в гаманці обвинуваченого, який був вилучений з його кишені. Якого оператора були сім-карти вона не роздивлялась. Сім-карти були такі, що було видно, що вони вже були в використанні. Граната, яка була вилучена у обвинуваченого, була розібрана. Було дві частини.

Свідок ОСОБА_42 в судовому засіданні надав показання про те, що починаючи з 2014 року вони це група науковців, розпочали проект "Нова єдина Україна". Вони проводили соціальне опитування населення по всіх регіонах України. В квітні 2014 року вони проводили опитування населення в Донецькій області на предмет подій, які там відбувались. Він опитування населення в районах м. Донецька проводив в травні місяці. 15 травня він був в м. Володарську. В двадцятих числах травня, точно сказати не може, він був в м. Маріуполі і знаходився в районі вул. Молодіжної, чекав на автомобіль. Поки чекав автомобіль повз нього пройшло троє людей із зброєю. Один чоловік був в "балаклаві", а інші ні. Один затримався розмовляв по телефону. Він звернув увагу на того чоловіка, бо він дуже був схожий на його родича і це його здивувало. Йому обвинувачений кинувся в очі, бо він схожий на його родича, тому він дуже здивувався коли його побачив в м. Маріуполі, але потім придивився і зрозумів, що помилився. Обвинувачений трохи затримався біля нього десь в 10 метрах, бо розмовляв по телефону. Про що розмовляв по телефону він не звернув уваги. Потім, того чоловіка окликнули інші два, які пішли вперед, його назвали "американець". Коли ОСОБА_11 повернувся до своїх товаришів, вони почали розмовляти про необхідність у створенні ДНР. Вони були в метрах 20 від нього. Коли йому показали фотокартки він на фото впізнав обвинуваченого, як того чоловіка, який відзивався на прізвисько "американець". Прізвище ОСОБА_28 йому стало відомо вже коли йому показували фото. Той чоловік відзивався на прізвисько " ОСОБА_43 ". Ті люди були в цивільному одязі, в руках була автоматична зброя. Один з тих людей був в "балаклаві". У ОСОБА_28 також була зброя. У ОСОБА_28 була зброя АК-74. Він чув розмову тих осіб про необхідність ДНР. Даних людей він бачив в світлий час доби в травні місяці. На вулиці були люди. По вул. Молодіжній ходили люди, були пішоходи. Більше на той момент людей зі зброєю не було. Потім за ним приїхав автомобіль і він поїхав. В двадцятих числах травня люди в м. Маріуполі виказували різні погляди на ситуацію, яка склалась, одні були за ДНР, інші проти. Ситуація в м. Маріуполі на той час була нестабільна. В ті числа травня в м. Маріуполі можна було побачити осіб зі зброєю, нічого дивного тоді вже в тому не було. Він не може сказати де він був 21, 22, 22 травня. Він їхав в м. Маріуполь на автомобілі по Володарському шосе. Скільки там було блокпостів він не знає. В той час в м. Маріуполі був безлад, там можна було побачити де завгодно, кого завгодно. В той час м. Маріуполь був під контролем українських військ. Він не рахував скільки він проїхав блокпостів, їх точно було більше двох. Це були всі українські блокпости. Він не звертав увагу чи був блокпост коли він виїздив з м. Володарська в травні місяці. Він не знає міста Маріуполь, тому не може сказати де саме знаходиться вул. Молодіжна. Він не знає, що знаходиться на вул. Молодіжній. Його висадили з автомобіля і сказали, що на цій вулиці він має працювати дві години, потім його заберуть. Він не пам`ятає з якими вулицями пересікається вул. Молодіжна. На вул. Молодіжній він бачив дво- триповерхові будинки. Він не дивився на будинки, він дивився на людей. Він знає, що в районі базару є добре кафе. Опитування проводилось шляхом надання анкети особі та її заповнення нею. Особи, які заповнюють анкети не зазначать своє прізвище та ініціали. Він пересувався по вул. Молодіжній. Там є проїжджа частина, скільки там полос для руху він не пам`ятає. Він не пам`ятає, яка тоді була погода. Він проводив опитування не лише на вул. Молодіжній, це було на вул. Леніна також, в центрі, в районі ринку. Які назви цих вулиць він не пам`ятає. Він проводив опитування біля гуманітарного інституту та в самому інституті. Він не знає назви вулиці на якій знаходиться інститут. Коли йому показали обвинуваченого він сказав, що він дуже схожий на ту особу яку він бачив на вул. Молодіжній. Дивлячись зараз на обвинуваченого він може лише повідомити, що він дуже схожий на ту особу. Йому слідчий, коли викликав до себе, дав ряд фотокарток і спитав, чи бачив він когось з цих осіб, які там зображені. Він вказав на обличчя обвинуваченого і сказав, що він дуже схожий на ту особу, яку він бачив на вул. Молодіжній. Йому показали більше 10 фотокарток і спитали чи бачив він когось під час переміщення по Донецькій та Луганській території. Це були фотокартки на яких були зображені обличчя чоловіків.

Свідок ОСОБА_44 в судовому засіданні надав показання про те, що з ОСОБА_11 він знайомий давно. ОСОБА_37 якось зателефонував і спитав, як у них там в місті. Він відповів на питання, що живемо в військовій часті. ОСОБА_11 не просив його збирати якусь інформацію, він просто спитав, як справи в місті. Він не знав, що ОСОБА_11 в ДНР. ОСОБА_11 приїхав купити колеса для автомобіля, бо він їх замовив. ОСОБА_11 йому сказав що ДНР в нього вірить, він взагалі думав, що якийсь жарт поки його наступного дня не забрали. Коли віддавали ОСОБА_11 колеса йому дали документи, щоб на блокпостах в нього не було проблем. Потім ОСОБА_11 зателефонував, сказав, що все добре, доїхав, а потім почав запитувати як в місті обстановка. Він розповів, що живе, як у військовій частині. ОСОБА_11 він знає чотири роки. Коли ОСОБА_11 купував в нього колеса він був у спортивному костюмі. Відносини в нього з ОСОБА_11 були робочі. ОСОБА_11 чоловік нормальний, нічого поганого не робив, він йому в борг давав гроші. Він з ОСОБА_11 мав розмову за колеса. ДНР в тебе вірить це була остання фраза. Він спочатку після неї злякався, а потім подумав, що це жарт.

Свідок ОСОБА_45 в судовому засіданні надав показання про те, що він перебував у складі слідчо-оперативної групи. По приїзду, слідчий СБУ повідомив чому їх викликали на місце пригоди. За даною адресою в присутності двох понятих здійснювався огляд спортивної сумки. Обвинувачений повідомив, що ця сумка, огляд якої проводився, належить йому. Ним був здійснений огляд даної сумки, в якій були речі, сім-карти та предмет в розібраному вигляді схожий зовні на гранату. Предмет схожий на гранату був на самому дні сумки, він був розібраний. Цей предмет був на самому дні сумки. Він сам особисто діставав предмет схожий на гранату. Він прибув на місце коли обвинуваченого вже затримали, на його обличчі та руці була речовина схожа на кров. Предмет схожий на гранату не був упакований, запал та інша частина лежали поруч. Обвинувачений не пояснював нічого з даного приводу. Дружина обвинуваченого, коли вийшла, пояснила, що сумку спаковувала сама особисто і гранати там не було. Предмет спочатку направлявся на генетично-молекулярну експертизу, а тому всі сліди не були стерті. Речі з сумки діставав він сам, фіксуючи це. Він не брав відбитки пальців у обвинуваченого, бо не мав права цього робити, оскільки це можна зробити лише за дорученням слідчого. Він на місці пригоди був присутній як спеціаліст. Речовий доказ був запакований і переданий слідчому, де слідчий його дів він сказати не може. Предмет схожий на гранату лежав на дні сумки. Пакуванням речей, які були вилучені з місця пригоди займався він та слідчий. Він речі упаковував в рукавичках в пакети експертної служби, слідчий їх опечатував.

Стороною обвинувачення також було надано інші докази, які було досліджено в судовому засіданні, зокрема:

- протокол огляду місця події від 19.09.2014, під час якого, поблизу будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_23 виявлено та вилучено предмет з маркуванням "УДЗ 334-4-86", та предмет з маркуванням "РГН 254-16-86" (т. 1, а.с. 93-109);
- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.09.2014, згідно з яким 19.09.2014 о 21.00 год. ОСОБА_11 було затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (т. 1, а.с. 112-116);
- супровідний листок від 19.09.2014 № 6332, згідно з яким ОСОБА_11 було доставлено до Ірпінської ЦМЛ (т. 1, а.с. 117);
- вимога про судимості ОСОБА_11 , згідно з якою ОСОБА_11 22.05.2006 було засуджено Тельманівським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 129 КК України, на підставі ст. 46 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності (т. 1, а.с. 118-119);

- характеристика за місцем проживання ОСОБА_11 , згідно з якою останній характеризується посередньо (т. 1, а.с. 120);
- інформація про реєстраційні операції з транспортними засобами за ОСОБА_11 , згідно з якою за ОСОБА_11 зареєстровано легковий автомобіль BMW 520, 1991 року випуску (т. 1, а.с. 121-122);

- протокол огляду предметів від 20.09.2014, під час якого було оглянуто мобільний телефон "Samsung" GE-C3782", грошові кошти, відеокамеру "Panasonic" SDR-H20, s|n 17SA10519R, свідоцтво про реєстрацію транспортних засобів, фотокартки, медичні картки, банківські картки та інші документи, які було вилучено у ОСОБА_11 , під час огляду місця події 19.09.2014 (т. 1, а.с. 123-136);

- звіт про вилучення інформації з терміналу мобільного зв`язку від 20.09.2014 (т. 1, а.с. 137-179);

- постанова про визнання речовими доказами та доручення їх до матеріалів провадження від 20.09.2014 (т. 1, а.с. 180-181);

- постанова про визнання речовими доказами від 08.12.2014 (т. 1, а.с. 182-183);

- квитанція про отримання на зберігання речових доказів, вилучених (отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження від 08.12.2014 № 282 (т. 1, а.с. 184);

- постанова про визнання речовими доказами та доручення їх до матеріалів провадження від 20.09.2014 (т. 1, а.с. 185-186);

- довідка про витрати на проведення судової вибухотехнічної експертизи від 20.09.2014 (т. 1, а.с. 189);

- висновок експерта від 20.09.2014 № 100-в, згідно з яким предмети, вилучені 19.09.2014 у ОСОБА_11 , біля будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , у своїй сукупності являються вибуховим пристроєм промислового виготовлення, який відноситься до боєприпасів. Предмети у своїй сукупності являються наступальною осколковою ручною гранатою РГН. Ручна граната РГН, надана на експертизу, придатна для здійснення вибуху (т. 1, а.с. 190-194);
- акт знищення об`єктів експертизи від 20.09.2014 № Z-140920-ob-1 (т. 1, а.с. 195);
- висновок експерта від 11.11.2014 № 130/4, згідно з яким ОСОБА_11 бере участь у розмовах зафіксованих у аудіо записах, що містяться на оптичному диску DVD-R, марки "Philips", реєстр. № 2118, за винятком файлів 17_09_2014__13_04_30__ОТП35-469к1_(СБД)181159515_00; 17_09_2014__13_04_32__ОТП35-469к1_(СБД)181159781_00, в яких це неможливо встановити (т. 1, а.с. 201-212);
- довідка фактичної вартості проведення фоноскопічної експертизи за висновком від 11.11.2014 № 130/4 (т. 1, а.с. 213);
- протокол за результатами проведення негласного розшукового заходу від 19.09.2014 (т. 1, а.с. 214-216);
- протокол за результатами проведення негласного розшукового заходу від 19.09.2014 (т. 1, а.с. 217-231);
- ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.09.2014, якою було надано тимчасовий доступ до речей та документів (т. 1, а.с. 234);
- протокол тимчасового доступу до речей та документів від 09.10.2014 (т. 1, а.с. 235-236);
- опис речей та документів, які було вилучено на виконання ухвали слідчого судді від 09.10.2014 (т. 1, а.с. 237-238);
- протокол огляду від 10.10.2014 (т. 1, а.с. 239-250);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.10.2014, згідно з яким свідок ОСОБА_42 на одному зі знімків, на якому було зображено ОСОБА_11 впізнав особу на призвістко " ОСОБА_13 ", якого він бачив в 20-х числах 2014 року в м. Маріуполі, який мав при собі зброю (т. 2, а.с. 2-4);
- додаток до протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 09.10.2014 (т. 2, а.с. 19);

- паспорт громадянина України ОСОБА_11 (т. 2, а.с. 20);

- проїзні документи (т. 2, а.с. 21);

- оптичний диск CD-R, марки "VIDEX" з рукописним текстом на ньому: "вч. 15101, вих. 10238/1/кт, від 09.10.2014" (т. 2, а.с. 22);

- конверт, на якому міститься рукописний текст: "оптичний диск "Philips", DVD-R, ДКР № 2118 від 19.09.2014 р., Розсекречено" (т. 2, а.с. 23);

- лист Апеляційного суду Київської області від 26.08.2015 № 19332, згідно з яким Апеляційним судом Київської області 18.08.2014 ухвала № 01-6567цт стосовно ОСОБА_11 на проведення оперативно-розшукових заходів, а саме: зняття інформації з номеру телефону НОМЕР_2 не виносилась (т. 2, а.с. 91);

- лист Апеляційного суду м. Києва від 29.09.2015 № 01-1/541н/т, згідно з яким головою Апеляційного суду м. Києва 18.08.2014 було постановлено ухвалу на проведення оперативно-розшукових заходів, яку було зареєстровано за № 01-6567цт, при цьому, вищевказана ухвала суду до зазначеної у запиті особи, а саме ОСОБА_11 відношення не має (т. 2, а.с. 94).

Стороною захисту було надано докази на спростування доводів сторони обвинувачення, які було досліджено в судовому засіданні, а саме:

- характеристика за місцем проживання ОСОБА_11 , згідно з якою останній характеризується позитивно (т. 1, а.с. 22);

- медична довідка, видана ОСОБА_11 (т. 1, а.с. 23);

- акт обстеження проживання ОСОБА_29 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , згідно з яким ОСОБА_11 проживає за вказаною адресою з 2009 року без реєстрації (т.1, а.с. 24);

- довідка від 23.09.2014 № 1833, видана ОСОБА_11 про те, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з 2009 року (т. 1, а.с. 24);

- медичний висновок від 14.05.2012, виданий ОСОБА_11 Ірпінською ЦРЛ (т. 1, а.с. 25);

- фотокопія проїзних документів (т. 1, а.с. 26);

- фотокопія довідки за місцем роботи ОСОБА_11 від 24.09.2014 (т. 1, а.с. 27);

- фотокопія паспорту громадянина України ОСОБА_46 (т. 1, а.с. 28);

- фотокопія паспорту громадянина України ОСОБА_11 для виїзду за кордон (т. 1, а.с. 29-32);

- фотокопії сертифікатів на ім`я ОСОБА_11 (т. 1, а.с. 33-37);

- інформація про кількість викликів "швидкої" медичної допомоги ОСОБА_11 , під час утримання його в ІТТ Бородянського РВ ГУ МВС України в Київській області (т. 1, а.с. 38-41);

- медична довідка від 19.03.2015 (т. 1, а.с. 80);

- характеристика на ув`язненого ОСОБА_11 , який утримується в Київському СІЗО (т. 1, а.с., 81);

- фотокопія довіреності на розпорядження транспортним засобом від 26.05.2014, видана ОСОБА_11 (т. 2, а.с. 5);

- фотокопії полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на ім`я ОСОБА_11 (т. 2, а.с. 6-7);

- фотокопії протоколів перевірки технічного стану транспортних засобів (т. 2, а.с. 8-9);

- фотокопії фіскальних чеків (т. 2, а.с. 10-18);

- лист виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області, згідно з яким вул. Молодіжна знаходиться в Іллічівському районі м. Маріуполя, на північній окраїні житлової забудови, кількість населення 70 чоловік, вулиця знаходиться в зоні індивідуальної житлової забудови, вулиця асфальтована, є дитячий майданчик (т. 2, а.с. 96).

Аналіз наданих сторонами кримінального провадження доказів, які було досліджено в судовому засіданні, дає суду підстави, вирішуючи питання при ухваленні вироку, визначені ст. 368 КПК України, дійти наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Стороною обвинувачення не було доведено події злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України та винуватості ОСОБА_11 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Так в судовому засіданні стороною обвинувачення не було надано доказів того, що у травні 2014 року у мешканця Тельманівського району Донецької області, громадянина України ОСОБА_11 , у зв`язку із проведеними на території Луганської та Донецької областей масових публічних акцій, які супроводжувалися насильством, захопленням органів державної влади та установ, вчиненням інших посягань на життя і здоров`я людей, виник злочинний умисел на участь у діяльності терористичної організації, у зв`язку з чим суд визнає недоведеними ці обставини.
В судовому засіданні стороною обвинувачення не було надано жодних доказів того, що у травні 2014 року, ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на участь у суспільно небезпечній діяльності, що полягає у свідомому, цілеспрямованому сприянні застосування насильства, шляхом убивств, підпалів, тортур, залякування населення та органів влади, та вчинення інших посягань на життя і здоров`я ні в чому не винних людей, попередньо домовившись із невстановленою досудовим розслідуванням особою, прибув до незаконно захопленого, членами терористичної організації самопроголошеної організації "Донецька Народна Республіка", приміщення Управління СБ України в Донецькій області, що знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Щорса, 62.
Стороною обвинувачення в судовому засіданні не було надано жодних доказів того, що прибувши до незаконно захопленого, членами терористичної організації самопроголошеної організації "Донецька Народна Республіка", приміщення Управління СБ України в Донецькій області, що знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Щорса, 62, ОСОБА_11 зустрівся із невстановленою досудовим розслідуванням особою, який є керівником військової розвідки вказаної терористичної організації та має позивний "Іскандер", який запропонував йому прийняти участь у діяльності терористичної організації самопроголошеної організації "Донецька Народна Республіка", де на вказану пропозицію ОСОБА_11 відповів згодою.
В судовому засіданні стороною обвинувачення не було надано будь-яких доказів того, що усвідомлюючи, що самопроголошена організація "Донецька Народна Республіка" є терористичною організацією, метою діяльності якої є вчинення актів тероризму, застосування зброї, вчинення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, з метою залякування населення, провокації воєнного конфлікту, а також з метою впливу на прийняття рішень органами державної влади, та, маючи на меті прийняти участь в діяльності вказаної терористичної організації, шляхом інформаційного сприяння та залякування населення, за домовленістю із невстановленою досудовим розслідуванням особою із позивним " ОСОБА_12 ", ОСОБА_11 використовуючи власний позивний " ОСОБА_13 ", погодився виконувати функції інформатора в одному із незаконних військових формувань, вказаної терористичної організації.
Стороною обвинувачення, в судовому засіданні не було надано жодного доказу того, що ОСОБА_11 , для реалізації свого злочинного плану, направленого на участь у діяльності терористичної організації самопроголошеної організації "Донецька Народна Республіка", на виконання власного злочинного умислу та вказівок невстановленої досудовим розслідуванням особи із позивним " ОСОБА_12 ", в період з травня по вересень 2014 року, здійснював виїзди по території Донецького регіону, саме з метою збору інформації про місцезнаходження блокпостів і укріплень, а також про переміщення осіб та військової техніки, які приймали участь у проведенні Антитерористичної операції.
Суд визнає недопустимими надані стороною обвинувачення докази винуватості ОСОБА_11 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, а саме: протокол за результатами проведення негласного розшукового заходу від 19.09.2014 (т. 1, а.с. 214-216); протокол за результатами проведення негласного розшукового заходу від 19.09.2014 (т. 1, а.с. 217-231); оптичний диск CD-R, марки "VIDEX" з рукописним текстом на ньому: "вч. 15101, вих. 10238/1/кт, від 09.10.2014" (т. 2, а.с. 22); оптичний диск "Philips", DVD-R, ДКР № 2118 від 19.09.2014 р., Розсекречено" (т. 2, а.с. 23), виходячи з наступного.

Так, за результатами проведення негласних розшукових заходів, посилаючись на ухвалу голови Апеляційного суду м. Києва від 18.08.2014 № 01-6567цт, стороною обвинувачення було здобуто, а в подальшому надано суду як доказ винуватості ОСОБА_11 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, аудіо записи телефонних розмов ОСОБА_11 , які було записано на оптичний диск DVD-R марки "Philips", реєстр. № 2118 (20.09.2014 розсекречено відповідно акту № 2/1/6-38025), та встановлено, що останній використовуючи номер мобільного терміналу НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку ПрАТ "Київстар Дж.Ес.Ем.", здійснював телефонні розмови з невстановленими досудовим розслідуванням особами з іменами (призвістками) ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_47 , ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , Ірина та іншими, які згідно з висновком судово-фоноскопічної експертизи Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз від 11.11.2014 № 130/4 належить ОСОБА_21 .
Згідно з ч. 1 ст. 258 КПК України, ніхто не може зазнавати втручання у приватне спілкування без ухвали слідчого судді.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 КПК України, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (мереж, що забезпечують передавання знаків, сигналів, письмового тексту, зображень та звуків або повідомлень будь-якого виду між підключеними до неї телекомунікаційними мережами доступу) є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без відома осіб, які використовують засоби телекомунікації для передавання інформації, на підставі ухвали слідчого судді, якщо під час його проведення можна встановити обставини, які мають значення для кримінального провадження.
Частина друга цієї статті Кодексу, встановлює, що в ухвалі слідчого судді про дозвіл на втручання у приватне спілкування в цьому випадку додатково повинні бути зазначені ідентифікаційні ознаки, які дозволять унікально ідентифікувати абонента спостереження, транспортну телекомунікаційну мережу, кінцеве обладнання, на якому може здійснюватися втручання у приватне спілкування.
Відповідно до листа Апеляційного суду Київської області від 26.08.2015 № 19332, згідно з яким Апеляційним судом Київської області 18.08.2014 ухвала № 01-6567цт стосовно ОСОБА_11 на проведення оперативно-розшукових заходів, а саме: зняття інформації з номеру телефону НОМЕР_2 не виносилась (т. 2, а.с. 91);

Відповідно до листа Апеляційного суду м. Києва від 29.09.2015 № 01-1/541н/т, згідно з яким головою Апеляційного суду м. Києва 18.08.2014 було постановлено ухвалу на проведення оперативно-розшукових заходів, яку було зареєстровано за № 01-6567цт, при цьому, вищевказана ухвала суду до зазначеної у запиті особи, а саме ОСОБА_11 відношення не має (т. 2, а.с. 94).

У відповідності до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Статтею 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Частиною третьою статті 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом.

Як вбачається з рішення Конституційного Суду України у справі від 20.10.2011 № 1-31/2011, за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, аналізуючи положення: "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах одержаних незаконним шляхом", Конституційний Суд України приходить до висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо. Відповідно до п. 3.2 цього Рішення, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Конституційний Суд України чітко зазначає, що тимчасове обмеження конституційних прав і свобод громадян під час здійснення оперативно-розшукової діяльності уповноваженим органом, посадовою особою можливе лише у випадках, передбачених Конституцією України, та в порядку, встановленому законами України, з метою захисту прав і свобод інших людей, в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, економічного добробуту та прав людини; у випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину; з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи. Відтак, Конституційний Суд України приходить до висновку, що подані будь-якою фізичною або юридичною особою речі або документи (фактичні дані) не відповідають вимогам допустимості доказів, якщо вони одержані з порушенням прав і основоположних свобод людини, закріплених в Конституції України, зокрема внаслідок цілеспрямованих дій із застосуванням оперативно-розшукових заходів.

Відповідно глави 21 КПК України, втручання у приватне спілкування відноситься до негласних слідчих (розшукових) дій, для проведення яких законом передбачено спеціальний порядок та перелік осіб їх здійснення.

Оскільки в судовому засіданні стороною обвинувачення не представлена ухвала слідчого судді (суду) про надання дозволу на втручання у приватне спілкування ОСОБА_11 , а саме зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж (мереж, що забезпечують передавання знаків, сигналів, письмового тексту, зображень та звуків або повідомлень будь-якого виду між підключеними до неї телекомунікаційними мережами доступу), що є різновидом втручання у приватне спілкування, яке проводиться без відома осіб, які використовують засоби телекомунікації для передавання інформації, суд, керуючись вимогами ст. 87 КПК України, визнає протокол за результатами проведення негласного розшукового заходу від 19.09.2014 (т. 1, а.с. 214-216); протокол за результатами проведення негласного розшукового заходу від 19.09.2014 (т. 1, а.с. 217-231); оптичний диск CD-R, марки "VIDEX" з рукописним текстом на ньому: "вч. 15101, вих. 10238/1/кт, від 09.10.2014" (т. 2, а.с. 22); оптичний диск "Philips", DVD-R, ДКР № 2118 від 19.09.2014 р., Розсекречено" (т. 2, а.с. 23), недопустимими доказами і не використовує їх при прийнятті процесуального рішення по даному кримінальному провадженню, у зв`язку з чим виключає їх з переліку доказів.

В судовому засіданні стороною обвинувачення не було доведено того, що ОСОБА_22 , протягом травня-вересня 2014 року, перебуваючи на території Донецької області та приймаючи активну участь в діяльності терористичної організації самопроголошеної організації "Донецька Народна Республіка", маючи на меті залякати мирне населення та підвищити авторитет вказаної терористичної організації, неодноразово проходив вулицями міст та селищ Донецької області у цивільному одязі спорядженим армійською екіпіровкою, маючи при собі автомат Калашникова, здійснюючи сприяння діяльності терористичної організації самопроголошеної організації "Донецька Народна Республіка".
Відповідно до постанови Верховної Ради України від 22.07.2014 № 1596-VII, "Про Заяву Верховної Ради України "Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України", Верховна Рада України постановила схвалити текст Заяви Верховної Ради України "Про трагічну загибель людей внаслідок терористичного акту над територією України".

Згідно з текстом вищевказаної заяви, Верховна Рада України, засуджуючи агресивну політику російської влади проти України звертається до міжнародних та європейських організацій, лідерів країн світу з пропозицією: вжити усіх необхідних заходів для розслідування обставин трагедії; встановити та притягти до відповідальності винних у вчиненні терористичного акту; визнати самопроголошені організації ДНР і ЛНР терористичними. Таким чином, посилання сторони обвинувачення на постанову Верховної Ради України від 22.07.2014 № 1596-VII, як на таку, якою самопроголошену організацію "Донецька Народна Республіка" визнано терористичною організацією, є безпідставним.
Аналізуючи показання свідка ОСОБА_48 , а також співставляючи їх з іншими доказами у їх сукупності під час їх комплексного дослідження в судовому засіданні, та під час вирішення питання щодо їх належності та допустимості, керуючись положеннями ст. 62 Конституції України, суд тлумачить вищеописані розбіжності та сумніви у достовірності на користь обвинуваченого, у зв`язку з чим вилучає з переліку доказів винуватості ОСОБА_11 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
Комплексний аналіз наданих сторонами кримінального провадження доказів, обґрунтувань та заперечень, дає суду підстави дійти наступних висновків.

Конституція України статтею 8 проголошує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Стаття 2 Кримінального процесуального кодексу України встановлює, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також швидкого, повного і, головне неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, а жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана, необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Під час судового розгляду в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами, твердження сторони обвинувачення про те, що у травні 2014 року у мешканця Тельманівського району Донецької області, громадянина України ОСОБА_11 , у зв`язку із проведеними на території Луганської та Донецької областей масових публічних акцій, які супроводжувалися насильством, захопленням органів державної влади та установ, вчиненням інших посягань на життя і здоров`я людей, виник злочинний умисел на участь у діяльності терористичної організації.
Під час судового розгляду в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами, твердження сторони обвинувачення про те, що у травні 2014 року, ОСОБА_11 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на участь у суспільно небезпечній діяльності, що полягає у свідомому, цілеспрямованому сприянні застосування насильства, шляхом убивств, підпалів, тортур, залякування населення та органів влади, та вчинення інших посягань на життя і здоров`я ні в чому не винних людей, попередньо домовившись із невстановленою досудовим розслідуванням особою, прибув до незаконно захопленого, членами терористичної організації самопроголошеної організації "Донецька Народна Республіка", приміщення Управління СБ України в Донецькій області, що знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Щорса, 62, де прибувши на місце, ОСОБА_11 зустрівся із невстановленою досудовим розслідуванням особою, який є керівником військової розвідки вказаної терористичної організації та має позивний "Іскандер", який запропонував йому прийняти участь у діяльності терористичної організації самопроголошеної організації "Донецька Народна Республіка", на що ОСОБА_11 відповів згодою, усвідомлюючи при цьому, що самопроголошена організація "Донецька Народна Республіка" є терористичною організацією, метою діяльності якої є вчинення актів тероризму, застосування зброї, вчинення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, з метою залякування населення, провокації воєнного конфлікту, а також з метою впливу на прийняття рішень органами державної влади, та, маючи на меті прийняти участь в діяльності вказаної терористичної організації, шляхом інформаційного сприяння та залякування населення, за домовленістю із невстановленою досудовим розслідуванням особою із позивним " ОСОБА_12 ", використовуючи власний позивний " ОСОБА_13 ", погодився виконувати функції інформатора в одному із незаконних військових формувань, вказаної терористичної організації.
Під час судового розгляду в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами, твердження сторони обвинувачення про те, що для реалізації свого злочинного плану, направленого на участь у діяльності терористичної організації самопроголошеної організації "Донецька Народна Республіка", ОСОБА_11 , на виконання власного злочинного умислу та вказівок, згаданої вище, невстановленої досудовим розслідуванням особи із позивним " ОСОБА_12 ", в період з травня по вересень 2014 року, здійснював виїзди по території Донецького регіону, з метою збору інформації про місцезнаходження блокпостів і укріплень, а також про переміщення осіб та військової техніки, які приймали участь у проведенні Антитерористичної операції.
Під час судового розгляду в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами, твердження сторони обвинувачення про те, що під час телефонних розмов ОСОБА_11 використовуючи позивний " ОСОБА_13 " та номер мобільного терміналу НОМЕР_1 оператора мобільного зв`язку ПрАТ "Київстар Дж.Ес.Ем.", здійснював обмін інформації про місцезнаходження блокпостів і укріплень, а також про переміщення осіб та військової техніки, які приймали участь у проведенні Антитерористичної операції з невстановленими досудовим розслідуванням членами вказаної терористичної організації, а саме: особи із позивними " ОСОБА_12 " (він же " ОСОБА_14 "), "РЕМ", " ОСОБА_15 "; особи з іменами: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та іншими, чим вчинив інформаційне сприяння діяльності терористичної організації "Донецька Народна Республіка".
Під час судового розгляду в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами, твердження сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_22 , протягом травня-вересня 2014 року, перебуваючи на території Донецької області та приймаючи активну участь в діяльності терористичної організації самопроголошеної організації "Донецька Народна Республіка", маючи на меті залякати мирне населення та підвищити авторитет вказаної терористичної організації, неодноразово проходив вулицями міст та селищ Донецької області у цивільному одязі спорядженим армійською екіпіровкою, маючи при собі автомат Калашникова, чим здійснив сприяння діяльності терористичної організації самопроголошеної організації "Донецька Народна Республіка".
Під час судового розгляду в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження належними та допустимими доказами, твердження сторони обвинувачення про те, що відповідно до постанови Верховної Ради України від 22.07.2014 № 1596-VII, самопроголошену організацію "Донецька Народна Республіка" визнано терористичною організацією.
З огляду на викладене, суд дійшов переконання, що, стороною обвинувачення не було доведено того, що ОСОБА_11 приймав (брав) участь в терористичній організації та сприяв діяльності терористичної організації, тобто стороною обвинувачення не було доведено того, що ОСОБА_11 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 258-3 КК України, у зв`язку з чим суд визнає ОСОБА_11 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні даного злочину і виправдовує.

Аналіз наданих сторонами кримінального провадження доказів, які було досліджено в судовому засіданні, дає суду підстави, вирішуючи питання при ухваленні вироку, визначені ст. 368 КПК України, дійти наступних висновків.

В судовому засіданні стороною обвинувачення було надано докази, які доказують те, що 19.09.2014, приблизно о 15.30 год. ОСОБА_22 , незаконно зберігаючи при собі, придбаний ним за невстановлених обставин, вибуховий пристрій, вийшов з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 та направився на вихід із двору в сторону вулиці Центральної у м. Бучі Київської області, де був затриманий співробітниками ГУ СБ України у м. Києві та Київській області. Під час огляду місця події, поблизу будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_23 виявлено та вилучено предмет з маркуванням "УДЗ 334-4-86", та предмет з маркуванням "РГН 254-16-86", які згідно з висновком судової вибухово-технічної експертизи від 20.09.2014 № 100-в, у своїй сукупності являються вибуховим пристроєм промислового виготовлення, який відноситься до боєприпасів; предмети у своїй сукупності являються наступальною осколковою ручною гранатою РГН; ручна граната РГН, надана на експертизу, придатна для здійснення вибуху
Вказані обставини доказуються наданими та дослідженими в судовому засіданні доказами, які суд визнає належними та допустимими, а саме: показаннями свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , яких було безпосередньо допитано в судовому засіданні; протоколом огляду місця події від 19.09.2014, під час якого, поблизу будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_23 виявлено та вилучено предмет з маркуванням "УДЗ 334-4-86", та предмет з маркуванням "РГН 254-16-86" (т. 1, а.с. 93-109); висновком експерта від 20.09.2014 № 100-в, згідно з яким предмети, вилучені 19.09.2014 у ОСОБА_11 , біля будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , у своїй сукупності являються вибуховим пристроєм промислового виготовлення, який відноситься до боєприпасів. Предмети у своїй сукупності являються наступальною осколковою ручною гранатою РГН. Ручна граната РГН, надана на експертизу, придатна для здійснення вибуху (т. 1, а.с. 190-194); актом знищення об`єктів експертизи від 20.09.2014 № Z-140920-ob-1 (т. 1, а.с. 195).
Вказані докази суд також визнає логічними та послідовними і такими, що повністю спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_46 , в частині носіння, зберігання, придбання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, які було надано ними в судовому засіданні.
Таким чином, стороною обвинувачення було доведено винуватість ОСОБА_11 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто носіння, зберігання, придбання вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Натомість, в судовому засіданні стороною обвинувачення не було доведено того, що ОСОБА_22 , саме продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на участь в суспільно небезпечній діяльності терористичної організації самопроголошеної організації "Донецька Народна Республіка", у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, незаконно придбав вибуховий пристрій, який незаконно переніс до місця свого проживання, не маючи передбаченого законом дозволу на придбання, носіння, зберігання вибухових пристроїв,
Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_11 , суд враховує, що обвинувачений скоїв злочин, які, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів.

Обставин, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченого, судом не встановлено.

За місцем проживання обвинувачений ОСОБА_11 характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягався та засудженим не був.

За даних умов, враховуючи ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначає обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, оскільки призначення саме такого покарання на думку суду, буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

До набрання вироком законної сили суд продовжує обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 06.12.2015 включно.

Суд стягує з ОСОБА_11 , на користь держави витрати, пов`язані з проведенням Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУ МВС України в Київській області, судової експертизи, у розмірі 614,90 грн., оскільки в судовому засіданні було доведено, стороною обвинувачення, наявність таких витрат.

Суд не стягує з обвинуваченого ОСОБА_11 , процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-фоноскопічної експертизи від 11.11.2014 № 130/4.

Суд зараховує ОСОБА_11 , час перебування під вартою з 19.09.2014 до строку покарання.

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні умисних дій, які полягають в участі в терористичній організації та сприяння діяльності терористичної організації, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України та виправдати.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні умисних дій, які полягають в участі в терористичній організації та сприяння діяльності терористичної організації, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України закрити.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

Речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження, які знаходяться на зберіганні в ГУ СБ України в м. Києві та Київській області (т. 1, а.с. 180-184) повернути власнику ОСОБА_11 .

Речові докази, долучені до матеріалів кримінального провадження, які знаходяться при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т. 2, а.с. 20) повернути ОСОБА_11 .

Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з 19.09.2014.

Суд стягує з ОСОБА_11 , на користь держави витрати, пов`язані з проведенням Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром ГУ МВС України в Київській області, судової експертизи, у розмірі 614,90 грн.

Суд не стягує з обвинуваченого ОСОБА_11 , процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-фоноскопічної експертизи від 11.11.2014 № 130/4.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області, шляхом подання апеляційної скарги через Ірпінський міський суд Київської області, впродовж 30 діб, обвинуваченим впродовж того ж строку з моменту отримання копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

суддя ОСОБА_3

суддя ОСОБА_2