Справа № 605/493/15-к
ВИРОК
Іменем України
"07" вересня 2015 р. Підгаєцький районний суд
Тернопільської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №605/493/15-к про обвинувачення
ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с.Угринів Бережанського району
Тернопільської області, жителя
АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,
непрацюючого, одруженого, раніше не
судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -
ОСОБА_4 у період з 28 лютого 2011 року і по даний час перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Підгаєцької районної державної адміністрації, як особа, яка здійснює догляд за перестарілою особою, яка досягла 80-ти річного віку, а саме: за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає в с. Угринів Підгаєцького району, у зв`язку з тим, йому призначаються і виплачуються щомісячні компенсаційні виплати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №832 від 26 липня 1996 року Про підвищення розмірів державної допомоги окремим категоріям громадян. Дана виплата ОСОБА_4 призначена з 28 лютого 2011 року на підставі представлених документів у зв`язку з доглядом за перестарілою особою, яка досягла 80-ти річного віку, до його виходу на пенсію, тобто до 05 квітня 2034 року або смерті особи за якою здійснюється догляд, без необхідності поновлення чи повторної подачі документів.
За інформацією служби УІАЗ УМВС України в Тернопільській області, ОСОБА_4 в окремі періоди протягом 2011-2013 років перебував за межами України, зокрема: з 07 березня 2012 року по 16 травня 2012 року, з 06 червня 2012 року по 21 липня 2012 року, з 11 січня 2013 року по 20 лютого 2013 року, а відтак у вказані періоди не міг та не здійснював догляд за перестарілою особою, що досягла 80-ти річного віку ОСОБА_6 .
Вказаними діями ОСОБА_4 приховуючи відомості, які мають суттєве значення для призначення компенсаційних виплат, шляхом обману, упродовж вищевказаного періоду заволодів грошовими коштами з державного бюджету на загальну суму 2977,13 грн.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Під час досудового розслідування 27 серпня 2015 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, яку разом із обвинувальним актом направлено до суду.
Відповідно до вищезазначеної угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі в судовому провадженні. Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони погодилися на призначення обвинуваченому покарання, передбаченого ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно п.2 ч.1 ст.468, ч.ч.2, 4 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
ОСОБА_4 обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, яке відповідно до ч.2 ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди, в порядку передбаченому статтями 468-475 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що угода про визнання винуватості укладена між ним та прокурором добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Він цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно, або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом і те, що для нього наслідком укладення і затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статтей 394 та 424 КПК України та його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим і четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Просить затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ним і прокурором.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні пояснила, що угода про визнання винуватості добровільно укладена між нею та підозрюваним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Вона розуміє, що для неї наслідком укладення і затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження прав на оскарження вироку, згідно з положеннями статтей 394 та 424 КПК України.
Із змісту угоди вбачається, що вона відповідає вимогам ст.472 КПК України. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При укладенні угоди прокурором враховано обставини, передбачені ст.470 КПК України.
Виходячи з викладеного, суд вважає, що угоду про визнання винуватості укладену між сторонами, необхідно затвердити і призначити обвинуваченому покарання, передбачене ч.1 ст.190 КК України, узгоджене ними.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314, 370, 373, 374, 392-395, п.2 ч.1 ст.468, ч.ч.2, 4, 5 ст.469, 472-476 КПК України, суд, -
Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 серпня 2015 року укладену між прокурором в кримінальному провадженні прокурором прокуратури Підгаєцького району Тернопільської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України і призначити йому покарання :
- за ч.1 ст. 190 КК України штраф в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 680 грн.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої ст.389-1 КК України.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд Тернопільської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляції, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору і обвинуваченому.
Головуючий: ОСОБА_1