Справа № 159/5471/14-к Провадження №11-кп/773/417/15 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000233 за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_10 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2015 року, яким,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець смт. Стара Вижівка Волинської області, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , на утриманні має малолітню дитину, не працюючий, раніше несудимий,

- засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного судом покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків:

не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та періодично з`являтися для реєстрації в ці органи, а також повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.

Речові докази по справі:

- револьвер № 0513-034043 моделі «STALKER», який знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Ковельського МВ УМВС України у Волинській області передано власнику ОСОБА_8 ;

- сім відстріляних гільз, кулю, що була видана потерпілим ОСОБА_10 , куртку, кофту, футболку, які належать потерпілому ОСОБА_10 , які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Ковельського МВ УМВС України у Волинській області як такі, що не становлять цінності знищити.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 витрати за проведення судово-криміналістичних експертиз на суму 2947 грн. 39 коп.

Цивільний позов потерпілого задоволено частково.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_7 , на користь потерпілого ОСОБА_10 80 000 ( вісімдесят тисяч ) моральної шкоди та 7475 грн. 15 коп. матеріальної шкоди.

Переглядаючи справу в порядку апеляційного провадження апеляційний суд, -

В С Т А Н О В И В:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що перебуваючи в неповнолітньому віці, 13.03.2014 року, близько 17 години, знаходячись поблизу водосховища на березі річки «Турія», що по вул. 40 років Перемоги в м. Ковелі Волинської області, під час раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_10 , який в подальшому переріс у бійку, використовуючи револьвер моделі «STALKER», призначений для стрільби патронами Флобера кільцевого запалювання калібру 4 мм. для тренувальної стрільби поза спеціальних приміщень та майданчиків, діючи умисно здійснив постріли у напрямку ОСОБА_10 , з яких влучив у нього двома кулями, заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення у ділянці правої половини шиї, що за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, а також тілесне ушкодження у вигляді вогнепального поранення лівої половини грудної клітки проникаючого у черевну порожнину з пошкодженням підшлункової залози, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Таким чином, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_7 , своїми діями, що виразились у спричиненні потерпілому умисного тяжкого тілесного ушкодження вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.

Потерпілий ОСОБА_10 у поданій апеляційній скарзі не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 посилається на незаконність вироку суду першої інстанції у частині призначеного обвинуваченому покарання через його м`якість. Посилається на те, що ОСОБА_7 вини за ч. 1 ст. 121 КК України не визнав та протягом усього судового слідства намагався довести, що тілесні ушкодження спричинив з необережності, чим всіляко намагався уникнути відповідальності на умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження. Моральної шкоди не відшкодував, а майнову шкоду відшкодував лише частково у сумі 2000 гривень. На даний час куля знаходиться у голівці підшлункової залози, а тому він потребує додаткових медичних обстежень та оперативних втручань. Обвинувачений не має наміру відшкодовувати завдані злочином збитки. Суд першої інстанції взагалі не врахував його думки про призначення ОСОБА_7 суворого покарання. Просить вирок у частині призначеного покарання скасувати та постановити новий вирок, призначивши ОСОБА_7 більш суворе покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 у поданому на апеляцію запереченні посилається на те, що судове слідство у справі проведено поверхнево та упереджено. Просить вирок скасувати, а справу направити на розгляд до іншого місцевого суду.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст вироку суду першої інстанції, апеляційну скаргу та заперечення на неї, потерпілого, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого, законного представника обвинуваченого, його захисника і прокурора, які апеляційну скаргу заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і цим обставинам дав правильну юридичну оцінку. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфікував за ч. 1 ст. 121 КК України як умисне нанесення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження і така кваліфікація дій обвинуваченого є правильною. Винуватість обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення повністю стверджується зібраними і перевіреними у суді першої інстанції доказами, яким суд дав належну правову оцінку.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції статті Особливої частини цього Кодексу з урахуванням положень Загальної частини Кодексу, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався не в повній мірі.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд врахував лише пом`якшуючі покарання обставини, а саме вчинення злочину неповнолітнім та часткове добровільне відшкодування завданої злочином шкоди, а також дані, що характеризують особу винного, а саме: що злочин він вчинив вперше, на утриманні має малолітню дитину, позитивні характеристики обвинуваченого.

Однак, поза увагою суд залишив те, що ОСОБА_7 вчинив умисний злочин, який відноситься до категорії тяжких, матеріальні збитки потерпілому відшкодував у незначному розмірі, моральних збитків взагалі не відшкодував. Суд також не врахував фактичний стан здоров`я потерпілого, який хворіє та в тілі якого (голівці підшлункової залози) і надалі знаходиться куля, потерпілий потребує подальшого медичного обстеження та оперативного вручання, а також думку потерпілого, який наполягав на призначенні ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України реального покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75, 104 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного і є явно несправедливим через його м`якість.

Призначивши ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75, 104 КК України, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до вимог ст. 409 КПК України є підставою для скасування вироку і ухвалення судом апеляційної інстанції нового вироку.

Призначаючи ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України покарання апеляційний суд відповідно до вимог ст. 65 та розділу ХV КК України враховує ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого злочину, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини та особу винного у їх сукупності.

До пом`якшуючих покарання обставин відносить вчинення злочину неповнолітнім, перебування на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини, часткове відшкодування завданої злочином шкоди.

Обтяжуючих покарання обставин суд не вбачає.

По відношенню до особи обвинуваченого суд враховує, що злочин він вчинив вперше, позитивно характеризується за місцем проживання.

Пом`якшуючі покарання обставини у сукупності з даними, які характеризують особу обвинуваченого істотно впливають на ступінь тяжкості вчиненого злочину і дають підстави для застосування ст. 69 КК України і призначення обвинуваченому за ч. 1 ст. 121 КК України покарання нижче від найнижчої межі санкції цієї статті.

Призначене ОСОБА_7 в такому виді і розмірі покарання буде відповідати вимогам ст. 65 КК України, принципам законності, справедливості на індивідуалізації покарань, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413-414 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_10 задовольнити.

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 75, 104 КК України скасувати та постановити новий вирок.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання рахувати з часу приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ всіма учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок негайно вручити засудженому та прокурору.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4