АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11/796/199/2015 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія поновлення строку оскарження Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

При секретареві ОСОБА_5 ,

За участю прокурора ОСОБА_6 , захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянула апеляцію захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 29 травня 2015 року, якою їм відмовлено в задоволенні клопотання про відновлення пропущеного з поважних причин строку касаційного оскарження вироку Святошинського районного суду міста Києва від 29 липня 2013 року відносно ОСОБА_9 та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року.

Розглянувши матеріали провадження у клопотанні та апеляційну скаргу, судова колегія,-

в с т а н о в и л а :
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 29 травня 2015 року захисникам-адвокатам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні клопотання про відновлення пропущеного з поважних причин строку касаційного оскарження вироку Святошинського районного суду міста Києва від 29 липня 2013 року та ухвали Апеляційного суду міста Києва від 27 жовтня 2014 року.

На обґрунтування суд послався на те, що вирок та ухвала, які мають намір оскаржити у касаційному порядку зазначені адвокати, було ухвалено відповідно 29 липня 2013 року та 27 жовтня 2014 року.

Захисники-адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як видно з наданих ними документів, уклали угоду про захист ОСОБА_9 відповідно 14 та 28 квітня 2014 року.

Таким чином, зробив висновки суд першої інстанції, суд не визнає поважними причини пропуску строку касаційного оскарження.

Не погодившись зі вказаними висновками, захисники-адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, в якій стверджують, що не зважаючи на те, що угоди про захист ОСОБА_9 з ними були укладені відповідно 14 та 28 квітня 2014 року, до участі у кримінальному провадженні вони фактично допущені лише ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 травня 2015 року. Про цю ухвалу вони дізналися лише 15 числа того ж місяця, а касаційну скаргу з клопотанням про поновлення пропущеного ними з поважних причин строку подали до суду 25 травня 2015 року, тобто фактично строк подачі скарги та клопотання ними пропущений не був.

До 15 травня 2015 року вони, оскільки не були допущені до участі у розгляді справи, не мали права подавати касаційну скаргу.

Та обставина, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ має у своєму провадженні справу відносно ОСОБА_9 за касаційними скаргами інших захисників та самого засудженого, не може, на їхнє переконання, бути підставою для позбавлення їх права мати свою думку та виразити її у виді касаційної скарги, тим більше, що вони мають більш ґрунтовні та вмотивовані доводи щодо суті справи.

Крім того, апелянти звертають увагу на те, що суд першої інстанції виніс у справі колегіальне рішення, але оформив його як постанову, тоді як КПК України 1960 року передбачав, що колегіальне рішення суддів оформлюється лише як ухвала.

На цих підставах апелянти просять оскаржену постанову скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити їхнє клопотання, визнати причини пропуску строку касаційного оскарження поважними та відновити цей строк.

Заслухавши доповідь судді, виступи апелянтів на підтримку апеляційних доводів та прокурора, який не мав заперечень щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи сторін в сукупності з матеріалами провадження у клопотанні, судова колегія визнає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 384 КПК України, зокрема, касаційні скарги на вироки і постанови апеляційного суду, постановлені ним в апеляційному порядку, вироки місцевих судів та ухвали апеляційних судів щодо цих вироків,можуть подати засуджений, його законний представник і захисник у частині, що стосується інтересів засудженого.

Такі касаційні скарги, в силу ст. 386 КПК України, можуть бути подані протягом трьох місяців з моменту набрання законної сили згаданих судових рішень.

Таким чином, аналіз вказаних правових норм показує, що фактично право подати касаційну скаргу мають допущені до справи станом на час проголошення судових рішень і протягом трьох місяців після набрання ними законної сили, учасники процесу, в тому числі захисники.

Захисники-адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у зазначені терміни до участі у справі допущені не були, а тому формально права подати касаційну скаргу вони не мають.

Водночас, судова колегія бере до уваги, що ці захисники допущені до участі у справі Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ 12 травня 2015 року під час розгляду цим судом касаційних скарг засудженого та інших захисників, атому вони подають фактично доповнення та зміни до згаданих касаційних скарг, в яких, як вони твердять, і це нічим не спростовано, вони істотно доповнюють, обґрунтовують та вмотивовують позиції сторони захисту на захист прав та законних інтересів засудженого.

Саме тому, а також і з урахуванням загального принципу забезпечення ефективного захисту прав, свобод, законних інтересів громадян та того, що фактично вказані захисники протягом десяти діб від дня, коли дізналися, що вони були допущені до участі у справі, подали клопотання про поновлення строку касаційного оскарження і сам текст касаційної скарги, у цьому конкретному випадку, судова колегія визнає, що строк касаційного оскарження ними вироку в інтересах ОСОБА_9 підлягає відновленню, а їхня касаційна скарга - підлягає розгляду.

При цьому сам по собі той факт, що колегія суддів суду першої інстанції своє рішення оформила у виді постанови, а не ухвали, хоча і являє собою певне порушення процесуальних норм, але у цьому випадку до уваги колегією суддів не приймається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 365, 366, 382 КПК України 1960 року, п.15 перехідних положень КПК України 2012 року, судова колегія, -

у х в а л и л а :
Апеляцію захисників адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 задовольнити.

Постанову Святошинського районного суду міста Києва від 29 травня 2015 року, якою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовлено в задоволенні клопотання про відновлення строку касаційного оскарження вироку Святошинського районного суду міста Києва від 29 липня 2013 року відносно ОСОБА_9 скасувати.

Поновити захисникам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строк касаційного оскарження вказаного вироку, визнати касаційну їхню скаргу такою, що підлягає розгляду та повернути справу до Святошинського районного суду міста Києва для виконання вимог КПК України 1960 року щодо направлення справи на касаційний розгляд.

Судді: