АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/105/16 Справа № 178/808/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційні скарги захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року у кримінальному провадженні № 0000066 за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Адамівка Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працюючого, не одруженого, проживаючого по АДРЕСА_1 , в силу ст 89 КК України раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.2 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 7 ( сім) років з відбуванням покарання у кримінально виконавчій установі закритого типу.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 11 лютого 2015 року приблизно о 17 годині, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, зайшов в приміщення, належного ОСОБА_10 будинку по АДРЕСА_1 , де в кріслі біля столу сидів раніше знайомий ОСОБА_11 , який спільно з членами сім`ї ОСОБА_12 розпивав спиртні напої. ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_13 , співмешканки ОСОБА_11 , з проханням вийти з ним на подвір`я. В цей час ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не бажаючи щоб його співмешканка спілкувалась з ОСОБА_7 , у грубій нецензурній формі наказав останньому вийти з будинку, після чого між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 відбулась бійка, під час якої на ґрунті виниклих неприязних відносин ОСОБА_7 по мотивам особистої неприязні з метою завдання тілесних ушкоджень умисно наніс ОСОБА_11 один прямий удар кулаком правої руки в обличчя, від якого останній відійшов на декілька кроків назад та знову направився в напрямку ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_7 , керуючись єдиним умислом, направленим на заподіяння тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості, правою ногою наніс ОСОБА_11 один прямий удар в область грудної клітини, від якого останній впав на підлогу на спину та перевернувся на лівий бік. Продовжуючи свої умисні дії, ОСОБА_7 підійшов до лежачого на підлозі ОСОБА_11 та знаходячись з боку живота останнього, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, розуміючи, що наносить удар в життєво важливий орган людини, з мотиву особистої неприязні умисно наніс взутою в кросовок правою ногою удар в область обличчя, після чого ОСОБА_7 з місця скоєння кримінального правопорушення зник.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 269-Е від 24 березня 2015 р. за сукупністю нанесених ушкоджень, ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_11 , тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з синцями та саднами на голові, яка супроводжувалась субдуральною гематомою та явищами забою головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, по ознаці небезбеки ждя життя. 26 березня 2015 року о 01 годині 30 хвилин від отриманих тілесних ушкоджень у відділенні неврології Криничанської ЦРЛ настала смерть ОСОБА_11 . Згідно висновку експерта № 385-Е від 08 квітня 2015 року смерть ОСОБА_14 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми яка супроводжувалась крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, та ускладнилась в своєму перебігу гнійними запаленнями м`яких мозкових оболонок, некрозів та розрідженням головного мозку.

Не погодившись з цим вироком, адвокати: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подали на нього апеляційні скарги. В своїх апеляціях:

- захисник ОСОБА_8 - просить вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 05.11.2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд справи у суді першої інстанції. Обґрунтовуючи свою апеляцію, він вказав, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. В порушення норм ст.ст. 94, 370 КПК України судом в основу вироку покладено докази, отримані під час досудового слідства, а не докази, які досліджувалися при судовому розгляді кримінального провадження. Судове слідство проведено однобічно, з обвинувачувальним нахилом, що свідчить про упередженість суду. В мотивувальній частині вироку, суд обґрунтовує обвинувачення ОСОБА_7 лише показами потерпілої ОСОБА_15 , в той час як вона в суді пояснила, що при нанесенні тілесних ушкоджень її синові вона присутня не була, в той час проживала в іншому селі. Про упередженість суду свідчить той факт, що в обвинувальному вироку суд вибірково посилався на докази, що знаходяться в матерілах кримінального провадження. Жодного свідка по справі в суді допитано не було, хоча необхідність в цьому поза сумнівом була. На досудовому слідстві були по даній справі допитані свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , які пояснили, що ОСОБА_7 прийшов до них в дім 11.02.2015 року в період часу з 16.00-16.10 год. На грунті особистих неприязненних відносин наніс ОСОБА_11 три удари і області грудної клітини та обличчя, після чого пішов. Ні слідчим на досудовому слідстві, ні судом не було встановлено, що робив потерпілий ОСОБА_11 після отримання вказаних тілесних ушкоджень. Згідно матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_11 був знайдений на подвір`ї по АДРЕСА_2 криничанського району в 19.00 год 45 хв в несвідомому стані. Згідно висновку судово-медичної експертизи (а.с.84-88) після отримання нанесених ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_11 міг пересуватися та виконувати активні дії. Крім того, згідно висновку тієї ж судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_11 наступила в результаті гострої субдуральної гематоми голови справа. Тобто, ОСОБА_11 хтось наніс не менш, ніж два удари травматичне дії в область правої половини голови. Ні досудовим слідством, ні в суді не встановлено, що ОСОБА_7 наносив удари ОСОБА_11 в область правої половини голови. Таким чином, не встановивши хто і як заподіяв ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді не менш, ніж двох ударів в область правої половини голови, а також, що він робив, де знаходився і що з ним коїлось в період з 16 год 15 хв до 19 год 45 хв 11.02.2015 року, в той час як він міг самостійно і активно пересуватися і здійснювати самостійні дії, ні досудовим слідством, ні судом не встановлено. При таких сумнівних обставинах ствердження суду про винність ОСОБА_7 у скоєнні вказанного злочину явно помилкова. Посилання у вироці на те, що обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні визнав себе винним, не може бути прийнято як доказ в скоєнні кримінального правопорушення. ОСОБА_7 признав себе винним тільки в тому, що в ході сварки з ОСОБА_11 він один раз вдарив його кулаком в обличчя, потім ногою по тулубу, від чого ОСОБА_11 впав, а тоді ногою вдарив його зліва в область шиї. Досудовим слідством і судом формально встановлена особа ОСОБА_7 і не встановлені вельми важливі обставини, а саме: ОСОБА_7 навчався в Республіці Молдова, навчався погано, т.к. дуже погано читає і пише, в зв`язку з чим не зміг прочитати жодного документа в кримінальному провадженні, а представлений йому безкоштовний адвокат не прочитав йому ні одного документа по справі. Суд також не звернув уваги на таки обставини и за два засідання виніс вирок. Таким чином, були грубо порушені права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист, передбачені ст. 42 КПК України. Про те, що суд однобічно, необ`єктивно та упереджено поставився до цієї справи і обвинуваченого ОСОБА_7 говорять і такі обставини як наявність у нього цивільної дружини ОСОБА_19 , з якою він проживає однією сім`єю з 2009 року, а також має на утриманні двох малолітніх дітей : доньку ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також ОСОБА_7 є сиротою, оскільки його батько ОСОБА_22 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а мати ОСОБА_23 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- адвокат ОСОБА_9 - змінити вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити ОСОБА_7 покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, а також із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, тобто не пов`язане з позбавленням волі. Обґрунтовуючи свою апеляцію, захисник вказав, що суд при винесенні вироку зобов`язаний виходити із необхідності відповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особистості засудженого, можливості виправлення особи без відбуття покарання у місцях обмеження або позбавлення волі. Вважає даний вирок занадто суворим, а тому таким, що підлягає зміні на підставі наступних обставин. Обставиною, що пом`якшує покарання підсудному ОСОБА_7 є визнання вини в повному обсязі, його щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину. ОСОБА_7 вжив від нього можливих заходів, щодо витрат на поховання померлого. Потерпіла не заявляла ні яких до нього вимог ні матеріального ні марального характеру, сльозно просила суд не позбавляти його волі. Обставиною, яка обтяжує, судом визнано знаходження обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння, хоча останній вказав, що випив лише пляшку пива. Освідування особи не проводилось. Факт знаходження обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння матеріалами справи не доведено, доказів перебування обвинуваченого у стані сп`яніння під час скоєння ним кримінального правопорушення немає. Щодо характеризуючих особистість обставин: ОСОБА_7 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно. На обліку у психлікарні не перебуває.

Заслухавши: доповідь судді-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляцію адвоката ОСОБА_8 але не підтримали апеляцію адвоката ОСОБА_9 , що в судове засідання не з`явився та про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча був належним чином сповіщений про день та час судового засідання; думку прокурора, яка проти задоволення апеляцій захисників заперечувала і просила залишити вирок без змін, - перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, - колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В силу ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: 2) невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; 3) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно зі ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: 1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; 2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; 3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; 4) висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності. При цьому, згідно частині 2 цієї статті вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

В силу ж ст.412 КПК України до істотних порушень вимог кримінального процесуального закону віднесені такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо:) за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі його не було закрито; 2) судове рішення ухвалено незаконним складом суду; 3) судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених статтею 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою; 4) судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою; 5) судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; 6) порушено правила підсудності; 7) у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, підтверджений зібраними у справі доказами, які правильно оцінені судом і обґрунтовано покладені ним в основу вироку.
Кваліфікація його дій за ст.121 ч.2 КК України також є правильною і в поданих апеляціях фактично не оспорюється.
Що стосується доводів апеляції захисника адвоката ОСОБА_8 щодо недоведенності обвинувачення ОСОБА_7 за ст. 121 ч.2 КК України, то за думкою колегії суддів, висновки суду першої інстанції про кваліфікацію та доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, які є допустимими, достатніми і достовірними, і яким суд першої інстанції дав всебічну та об`єктивну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку з показами самого ОСОБА_7 ..
Такими доказами, крім зізнавальних показань самого ОСОБА_7 , згідно вироку суду першої інстанції є:
- показання потерпілої ОСОБА_15 , яка пояснила, що обвинувачений завдав тілесні ушкодження її синові, від яких син помер. Сина їй вже ніхто не поверне і суд має встановити справедливість, але обвинувачений брав участь у витратах на похорони сина, тому претензій до обвинувачуваного вона не має і просить його суворо не карати;

- протоколи огляду місця події та фототаблиці до них, які зафіксували обстановку в місці скоєння кримінального правопорушення ( а.с. 8-9, 100-103);

- протокол огляду трупа ОСОБА_11 ( а.с. 47-52);

- лікарське свідоцтво № 385 від 27 березня 2015 року про смерть ОСОБА_11 (а.с. 53);

- протокол проведення слідчого експерименту, яким зафіксовано спосіб, яким обвинувачений заподіював удари потерпілому і як потерпілий падав після цих ударів ( а.с. 67-80);

- висновки судово-медичних експертиз № 269-Е, № 385-Е, № 385-Е-Д-1, що становили наявність у потерпілого тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась субдуральною гематомою та явищем забою головного мозку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Ці ушкодження виникли при взаєморозташуванні потерпілого з нападаючим та за механізмом, зазначеними в протоколі проведення слідчого експерименту. Згідно цим висновкам, смерть ОСОБА_11 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми, яка виникла внаслідок сукупності травматичних дій в область голови діями тупого твердого предмета в передню частину голови, як відображено в протоколі слідчого експерименту ( а. с. 55-57, 84-88, 145-146);

- речовим доказом - марлевим тампоном з речовиною бурого кольору, вилученим з підлоги будинку по АДРЕСА_3 (а.с. 98).

Сам обвинувачений ОСОБА_7 як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні суду першої інстанції повністю визнав свою вину. В судовому засіданні апеляційної інстанції також визнав, що він заподіяв 3 удари ОСОБА_11 : один удар кулаком в обличчя і два удари ногою: один в область грудної клітини та один - в обличчя. Потерпіла підтвердила, що ОСОБА_7 визнавав свою вину та допомагав їй як організаційно, так і матеріально в похованні сина.
Підстав не довіряти показанням самого ОСОБА_7 та потерпілої, які є послідовними та незмінними як в ході досудового слідства, так і в суді першої інстанції, та іншим доказам, зокрема висновкам судово-медичних експертиз, у суду першої інстанції не було, оскільки вони в сукупності, а також з урахуванням того, що при проведенні слідчого експерименту ОСОБА_7 сам показав та пояснив, яким способом він заподіював удари ОСОБА_11 , - підтверджують, що саме від дій ОСОБА_7 11.02.2015 року стосовно ОСОБА_11 у останнього виникли тілесні ушкодження, від яких 26 березня 2015 року настала його смерть. Ці докази спростовують доводи апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_7 не наносив ударів в праву половину голови потерпілого, а смерть ОСОБА_11 наступила в результаті гострої субдуральної гематоми голови справа.
Тому за думкою колегії суддів у суду першої інстанції при наявності вказаних вище доказів не було потреби викликати та допитувати вказаних адвокатом в апеляції свідків та виясняти, де був та що робив після нанесених йому ОСОБА_7 ударів ОСОБА_11 .. До того ж, згідно журналу судового засідання (т.2, а.п. 39-40) клопотань про допит свідків в ході судового засідання суду першої інстанції не заявлялось.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 щодо відсутності чи слабої освіти ОСОБА_7 та його неспроможності прочитати документи провадження спростовуються наявністю в матеріалах справи копії диплома кваліфікованого робітника (т.1 а.п.147), згідно з яким ОСОБА_7 закінчив у 2012 році ПТУ №71 і здобув професію тракториста-машиніста сільськогосподарського (лісогосподарського) виробництва (категорії «А», «В», «С», слюсара-ремонтника та водія автотранспортних засобів (категооргія «С»). Доводи захисників про те, що нетверезий стан ОСОБА_7 11.02.2015 року нічим не підтверджується, спростував сам ОСОБА_7 , який в ході досудового слідства та в суді першої інстанції підтвердив, що був 11.02.2015 року теж в нетверезому стані.
В ході досудового слідства ОСОБА_7 після роз`яснення йому права на захист, відмовився від захисника (т.1 а.п.62-64). Захисник адвокат ОСОБА_9 обвинуваченому ОСОБА_7 був призначений 13.07.2015 року (т.2 а.п. 21-27,28) та приймав участь у підготовчому та судовому засіданні суду першої інстанції, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_8 про порушення права обвинуваченого на захист.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_8 про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та про порушення прав обвинуваченого ОСОБА_7 на захист не можуть бути прийняті до уваги, а його апеляційна скарга не може бути задоволена.

Але, щодо вимог апеляційної скарги захисника адвоката ОСОБА_9 про зміну вироку та пом`якшення покарання ОСОБА_7 , то колегія суддів вважає, що ці вимоги можуть бути задоволенні частково, вирок підлягає зміні, а покарання ОСОБА_7 пом`якшенню, виходячи з наступних підстав.

В силу ст. 409 ч.2 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а відповідно до ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегією суддів при перевірці доводів апеляцій встановлено, що при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, дані про його особу, але деякі обставини, які суттєво пом`якшують його покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення залишились поза увагою суду першої інстанції.
Так, згідно вироку, судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченим враховано, що вчинене обвинувачуваним кримінальне правопорушення відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів. Обвинувачуваний за місцем проживання характеризується позитивно. Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття обвинувачуваного, сприяння розкриттю вчиненого ним кримінального правопорушення, участь у відшкодування завданих збитків. Як передбачену ст. 67 КК України обставину, обтяжуючу покарання, суд розцінює вчинення обвинувачуваним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Зважаючи на наведені обставини суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість виправлення обвинувачуваного тільки в умовах ізоляції його від суспільства. При цьому зважаючи на відсутність у потерпілої претензій до обвинувачуваного та думку потерпілої щодо незастосування стосовно обвинувачуваного суворих мір покарання суд першої інстанції вважав можливим обмежитись мінімальною мірою покарання, передбаченою санкцією ч. 2 ст. 121 КК України. Тому за думкою колегії суддів доводи апеляції захисника адвоката ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України не можуть бути взя

Але за думкою колегії суддів суд першої інстанції при призначенні покарання не прийняв до уваги вказані в апеляційній скарзі захисника адвоката ОСОБА_9 такі обставини, як: визнання вини ОСОБА_7 в повному обсязі, вжиття всіх можливих заходів, щодо витрат на поховання померлого; потерпіла просила суд не позбавляти його волі; в силу ст. 89 КК України він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у психлікарні не перебуває, а також вказані в апеляції захисника адвоката ОСОБА_8 дані про його особу, а саме: наявність у нього цивільної дружини ОСОБА_19 , з якою він проживає однією сім`єю з 2009 року, а також має на утриманні двох малолітніх дітей : доньку ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також ОСОБА_7 є сиротою, оскільки його батько ОСОБА_22 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а мати ОСОБА_23 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Тому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не були враховані всі обставини, пом`якшуючі покарання ОСОБА_7 та істотно знижуючі ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, а доводи апеляції захисника адвоката ОСОБА_9 про те, що можливо при призначенні ОСОБА_7 покарання застосувати ст. 69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленної в санкції ст. 121 ч.2 КК України, заслуговують на увагу.
При цьому колегія суддів, зважаючи на те, що апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 в судовому засіданні ніхто не підтримав, але є підстави для пом`якшення покарання засудженому ОСОБА_7 , вважає за можливе застосувати положення ст. 404 ч.2 КПК України, згідно з якою суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404-407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання змінити.

Пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ст. 121 ч.2 КК України з застосуванням ст. 69 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

В решті вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 05 листопада 2015 року залишити без змін.
Відповідно до ст. 532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Згідно зі ст. 426 КПК України на рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана сторонами касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення рішення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

----------------- ------------------ -----------------

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4