пр. № 1-кп/759/965/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0011176, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернігів, громадянина України, освіта вища, не одруженого, працюючого водієм ТОВ «Феміда», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

20.05.2010р. Деснянським районним судом м.Києва за ч.2 ст.185, ст.ст.71, 72 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці;

23.12.2013р. Святошинським районним судом м.Києва за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, 21.11.2014р. змінено невідбуту частину покарання на обмеження волі 8 місяців 16 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла - ОСОБА_5 ,

захисник - ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 10.11.2015, близько о 17 годині 30 хвилин, проходячи біля будинку № 2 по вулиці Рикова в місті Києві, помітив раніше незнайому йому жінку, в руках у якої знаходилася жіноча сумка бежевого кольору із особистими речами всередині. В цей час у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме жіночої сумки із особистими речами потерпілої ОСОБА_5 .

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , наблизившись до ОСОБА_5 , схопив рукою за жіночу сумку та шляхом ривка, користуючись тим, що остання не чинить опір його злочинним діям відкрито, повторно, заволодів її жіночою сумкою, в якій знаходились паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 та грошові кошти в сумі 2000 гривень.

Після чого, ОСОБА_3 , заволодівши належним майном ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину втік та відкрито викраденим майном розпорядився на власний розсуд, однак в подальшому був затриманий перехожими громадянами.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і послідовно дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, при цьому пояснив, що даний злочин вчинив у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та потребою у коштах на лікування матері.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Оцінюючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч.2 ст.186 КК України вірна, оскільки він повторно відкрито викрав чуже майно (грабіж).

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст.66 КК України є щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачених ст.67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесено до категорії тяжких злочинів, відношення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, щиро кається у вчиненому злочині та активно сприяв його розкриттю, на момент затримання працював, обтяжуючі вину обставини відсутні. Суд також враховує, що обвинувачений попросив вибачення у потерпілої, яка просила суд не призначати ОСОБА_3 надмірно суворе покарання. Наведені обставини у відповідності з вимогами ст.66 КК України є такими, що пом`якшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, тому суд вважає за можливе призначити основне покарання у виді позбавлення волі, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.186 КК України, оскільки вважає, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дане покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_3 - тримання під вартою в Київському СІЗО Управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області - залишити без зміни.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з 10 листопада 2015 року.

Речові докази по справі: жіночу сумку, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , грошові кошти в сумі 2000грн. - залишити за належністю ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: