Справа №591/29/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/743/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 грудня 2015 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000894, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 , щодо якого вирішувалось питання про застосування примусових заходів медичного характеру, на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 13 жовтня 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ СМВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_7 про застосування відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, який проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом

з участю:

прокурора - ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

особи відно якої вирішувалось

клопотання - ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 жовтня 2015 року задоволено клопотання слідчого СВ СМВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_7 про застосовано примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом до ОСОБА_6 .

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_6 , вчинив злочин за наступних обставин: так, 18.06.2011 року близько 23-30 год. ОСОБА_10 , перебуваючи разом із ОСОБА_6 у стані алкогольного спяніння, у дворі будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , підійшли до ОСОБА_11 та почали спілкуватись. У ході бесіди між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 виник конфлікт, внаслідок якого ОСОБА_11 намагався втекти. Однак ОСОБА_10 та ОСОБА_6 наздогнали ОСОБА_11 на дамбі, що веде від вул. Троїцької до вул. Харківської м. Суми, та, нанесли ОСОБА_11 удари руками та ногами по голові, тобто застосували насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Використовуючи безпорадний стан ОСОБА_11 , ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , за попередньою змовою, заволоділи майном потерпілого на загальну суму 262 грн.65 коп. Після вчинення злочину, з викраденим майном з місця скоєння злочину втекли та розпорядилися ним на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразились у відкритому заволодінні чужим майном, поєднаним із насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_6 , щодо якого вирішувалось питання про застосування примусових заходів медичного характеру, подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати.

Свої вимоги мотивує тим, що:

- Суд не врахував, що вироком Крюківського районного суду м. Кременчука він був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України і під час розгляду вказаного кримінального провадження, йому була призначена судово-психіатрична експертиза за результатами якої він не був визнаний неосудним і на даний час є повністю здоровою людиною;

- зазначає про те, що він звертався до Зарічного районного суду з проханням ознайомити його з клопотанням слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру і про витребування експертизи, яка підтверджує те, що він здорова людина і щоб клопотання не задовольняли, а його засуджували як здорову людину і в передбаченому законом порядку доказували його вину у вчиненні злочину;

- вказує, що на даний час перебуває в СІЗО №23 м. Полтави і у призначені Зарічним районним судом м. Суми судові засідання, які проводились в режимі відеоконференції, його, з невідомих причин, жодного разу не викликали.

Інші учасники кримінального провадження ухвалу суду не оскаржували.

Заслухавши доповідь головуючого судді про зміст оскарженого судового рішення, в режимі відеоконференції ОСОБА_6 , щодо якого вирішувалось питання про застосування примусових заходів медичного характеру та його захисника ОСОБА_9 , які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, просив залишити її без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно ч.1 ст.506 КПК України, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника.

Згідно ч.2 ст. 506 КПК України, якщо характер розладу психічної діяльності чи психічного захворювання особи перешкоджає проведенню процесуальних дій за її участю або участі у судовому засіданні, прокурор, суд мають право прийняти рішення про проведення відповідних процесуальних дій без участі такої особи.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 03 червня 2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», на ухвалу (постанову), винесену судом у порядку, передбаченому гл. 34 КПК, учасниками процесу може бути подано апеляції і касаційні скарги, а прокурором - апеляції і касаційні подання. Такі скарги обмежено осудна особа може подавати у будь-якому випадку, а неосудна особа, до якої застосовано примусові заходи медичного характеру, - лише у разі, коли щодо неї не постановлено судом у порядку цивільного судочинства рішення про визнання її недієздатною.

Зі змісту вироку Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 січня 2015 року, який міститься в матеріалах кримінального провадження (т.1 а.п.235-241), за яким ОСОБА_6 засуджений за ч.1 ст.187 КК України з призначення відповідного покарання, вбачається, що актом судово-психіатричної експертизи №192 від 25 вересня 2014 року, ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням в період інкримінованого йому діяння та в даний час не страждає, виявляв раніше і виявляє в даний час емоційно неврівноважений розлад діяння особистості. В період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння, ОСОБА_6 не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності. За своїм психічним станом той період часу він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом в даний час він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

В той же час, колегією суддів, не встановлено в наданих матеріалах наявність висновку судово-психіатричної експертизи № 31/8649 від 29 квітня 2013 року, на який у своєму клопотанні послався слідчий ОСОБА_7 та який суд першої інстанції поклав в основу своєї ухвали, як на підставу застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 .

Під час розгляду зазначеного клопотання в суді першої інстанції психіатрична експертиза не проводилась.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що у порядку цивільного судочинства рішення про визнання ОСОБА_6 недієздатним, не виносилось.

Акт судово-психіатричного експерта №54 від 20 лютого 2014 року (т.2 а.п.46-50) в матеріалах даного провадження приєднаний після винесення оскаржуваної ухвали, і як вбачається зі змісту ухвали не був предметом дослідження під час розгляду клопотання.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_6 і з матеріалів кримінального провадження, призначені Зарічним районним судом м. Суми судові засідання, проводились в режимі відео конференції, про що в своїй заяві просив ОСОБА_6 в зв`язку з його перебуванням у м. Полтаві (т.1 а.п.129), проте, суд першої інстанції, клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру розглянув за відсутності останнього.

Також, в матеріалах кримінального провадження є заява ОСОБА_6 (т.2 а.п.22), в якій він вказує на проведення судових засідань в режимі відеоконференції, оскільки він відбуває покарання за вироком Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області і знаходиться у СІЗО м. Полтави і крім того у своїй заяві ОСОБА_6 просив витребувати судово-психіатричну експертизу, яка підтверджує те, що він здорова людина і щоб клопотання слідчого не задовольняли, а його засуджували як здорову людину і в передбаченому законом порядку доказували його вину у вчиненні злочину.

Проте, за відсутності в матеріалах кримінального провадження висновку судово-психіатричної експертизи № 31/8649 від 29 квітня 2013 року, суд першої інстанції, не з`ясувавши обставин, які перешкодили участі ОСОБА_6 при розгляді вказаного питання; не прийнявши у порядку передбаченому ч.2 ст. 506, ч.1 ст. 512 КПК України (з урахуванням висновків експертизи) рішення про проведення відповідних процесуальних дій без участі ОСОБА_6 , при наявності вищевказаної заяви ОСОБА_6 , не вирішивши клопотання щодо витребування експертизи на яку посилався ОСОБА_6 , не навівши доводів на спростування обставин, зазначених у клопотанні ОСОБА_6 , встановив, що дослідження інших доказів у кримінальному провадженні є недоцільним, розглянув клопотання в порядку ст.349 КПК України, що свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ч.1 ст. 412 КПК України), які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, оскільки суттєво було порушено відносно ОСОБА_6 його право на захист.

Крім того, за відсутності акту судово-психіатричного експерта № 31/8649 від 29 квітня 2013 року відносно ОСОБА_6 , суд першої інстанції, зробив висновок, що на теперішній час ОСОБА_6 , виявляє ознаки хронічного душевного захворювання у вигляді шизофренії, параноїдна форма, тип перебігу непевний, надто короткий термін спостереження менше року, він не здатний усвідомлювати свої дії і керувати ними і потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки даний висновок суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду (п.1 ч.1 ст. 411 КПК України).

Колегія суддів також вважає такими, що заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, суд першої інстанції не надав оцінки його доводам про те, що вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 30.01.2015 року він був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України і під час розгляду вказаного кримінального провадження, йому була призначена судово-психіатрична експертиза за результатами якої він не був визнаний неосудним і на даний час є повністю здоровою людиною.

Таким чином, з врахуванням вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що при розгляді даного кримінального провадження, суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які перешкодили йому повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обгрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог статей 412 і 415 КПК України, є підставою для скасування ухвали і повернення справи на новий судовий розгляд, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню.

При цьому, суду першої інстанції слід усунути зазначені в ухвалі порушення вимог КПК України, а також ретельно дослідити в сукупності всі обставини кримінального провадження, наявні докази та дати належну оцінку добутим доказам, прийняти законне і обґрунтоване рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 411, 412, 415, 506, 512 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , щодо якого вирішувалось питання про застосування примусових заходів медичного характеру, задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 13 жовтня 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ СМВ УМВС України в Сумській області ОСОБА_7 про застосування відносно ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом - скасувати в зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, призначити новий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно: суддя ОСОБА_2