Справа № 11а-592/2010 р. Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК України Доповідач Данко В.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2010 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Зазулі І.Є.,

суддів Данка В.В., Марітчака Т.М.,

з участю прокурора Горин У.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.2 ст.186, ч.3 ст.189 КК України, ОСОБА_3 за ч.1 ст.164, ч.3 ст.189 КК України, ОСОБА_4 коли Миколайовича за ч.3 ст.189 КК України за апеляцією державного обвинувача на вирок Жовківського районного суду Львівської області від 20 квітня 2010 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 20 квітня 2010 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючий, не одружений, судимий 24.03.2001р. Червоноградським міським судом за ч.2 ст.229-6 КК України на два роки позбавлення волі; 30.07.2002 р. Соломянським районним судом м. Києва за ч.2 ст.153 КК України на три роки позбавлення волі; проживаючий за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4

засуджений:

за ч.2 ст.186 КК України на чотири роки позбавлення волі;

за ч.3 ст.189 КК України на п'ять років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна на праві приватної власності.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого остаточне покарання призначене п'ять років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна на праві приватної власності.

Запобіжний захід взяття під варту залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженка і мешканка АДРЕСА_1, громадянка України, українка, ІНФОРМАЦІЯ_6, не працююча, раніше не судима

засуджена:

за ч.1 ст.164 КК України на один рік обмеження волі;

за ч.3 ст.189 КК України на п'ять років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна на праві приватної власності.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого остаточне покарання обрано п'ять років позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна на праві приватної власності.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.

На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_3 покладені відповідні обов'язки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 взяття під варту, змінено на підписку про невиїзд, звільнивши її з під варти в залі суду.

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженець і мешканець АДРЕСА_2, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_6, не працюючий, не одружений, раніше не судимий

Засуджений за ч.3 ст.189 КК України на п'ять років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна на праві приватної власності.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.

На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_5 покладені відповідні обов'язки.

Запобіжний захід підписка про невиїзд залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Відповідно до ст.81 КПК України вирішено питання про речові докази.

ОСОБА_2 31 січня 2008 року, близько 20 год., на об'їзній дорозі сполученням Жовква - Червоноград підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та, маючи намір на незаконне заволодіння приватним майном потерпілого, заподіяв йому легкі тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя чи здоров'я потерпілого та заволодів його мобільним телефоном "Нокіа 6030" вартістю 200 грн., навушниками до телефону вартістю 10 грн. та грошима в сумі 90 грн., заподіявши потерпілому шкоду на загальну суму 300 гр.

Крім цього ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 за попередньою змовою між собою 28 лютого 2008 року, будучи всі в нетверезому стані, знаходячись в квартирі № 16, яка належить ОСОБА_7, що по вул. Грушевського,7 в смт. Гірник, вимагали у потерпілого ОСОБА_7 1000 грн., нібито за те, що він напередодні образив ОСОБА_3, при цьому заподіяли потерпілому ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я, які були небезпечними для життя чи здоров'я на момент заподіяння, при цьому була присутня ОСОБА_3, яка і підмовила ОСОБА_2 та ОСОБА_5 вчинити даний злочин.

Крім цього ОСОБА_3, будучи матір'ю неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9, отримуючи на вказаних дітей матеріальну соціальну допомогу, вказані кошти використовувала не за призначенням, дітей не доглядала, як і їх не забезпечувала, а отримані кошти витрачала на власні потреби.

На вирок суду прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав апеляцію, в якій просить вирок змінити шляхом виключення застосування до засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 додаткової міри покарання у вигляді конфіскації всього належного їм майна. Оскільки ст.77 КК України не передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, а відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. "Про практику призначення судами кримінального покарання", прямо вказує, що конфіскація майна, як додаткове покарання, не може бути призначена при звільненні особи від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді, прокурора Горин У.І. яка просить апеляцію задовольнити, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 в інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.2 ст.186 та ч.3 ст.189 КК України, ОСОБА_3 ч.3 ст.189 та ч.1 ст.164 КК України, ОСОБА_5 ч.3 ст.189 КК України, вчинених за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, чого не заперечують і самі засуджені.

Разом з тим суд першої інстанції при призначенні покарання засудженим допустив помилку, яка вразилася в тому, що, застосовуючи до засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_5 положення ст.75 КК України, присудив додаткову міру покарання конфіскацію майна, що суперечить положення ст.77 КК України та розясненням п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. "Про практику призначення судами кримінального покарання", про те, що конфіскація майна, як додаткове покарання, не може бути призначена при звільненні особи від відбування покарання з випробуванням.

За таких обставин колегія суддів вважає за потрібне змінити вирок суду, виключивши з резолютивної частини вироку застосування додаткового покарання до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у вигляді конфіскації майна.

Керуючись ст.ст.365,366,367 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляцію державного обвинувача задовольнити.

Вирок Жовківського районного суду Львівської області від 20 квітня 2010 року змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку застосування до ОСОБА_3 та до ОСОБА_5 додаткового покарання у вигляді конфіскації всього належного їм на праві приватної власності майна.

У решті вирок залишити без змін.

Головуючий:

Судді: