Справа № 349/94/16-к
Провадження № 1-кп/349/21/16
У Х В А Л А
17 лютого 2016 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження номер 0000316 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з базовою вищою освітою, студента 5 курсу факультету фізичного виховання і спорту Прикарпатського національного університету ім. В.Стефаника з заочною формою навчання, неодруженого, який не працює, раніше несудимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.335 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 ухилився від призову на строкову військову службу.

Кримінальне правопорушення вчинено при таких обставинах.

На виконання Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указом Президента України № 88/2015 від 17 лютого 2015 року «Про строки проведення чергових призовів, чергові призови громадян України на строкову військову службу та звільнення в запас військовослужбовців у 2015 році» було постановлено призвати в період жовтня листопада 2015 року на строкову військову службу у мирний час громадян України чоловічої статі, яким до відправлення у військові частини виповнилось 20 років, та старших осіб, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи студентом вищого навчального закладу з заочною формою навчання, перебуваючи на обліку призовників ІНФОРМАЦІЯ_2 , і будучи придатним , згідно витягу з книги протоколів призовної комісії №3 від 12 жовтня 2015 року для військової служби, та не маючи , передбачених ст.ст. 17, 18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підстав на відстрочку та звільнення від призову на строкову службу, 20 листопада 2015 року отримав під розписку повістку про прибуття до військового комісаріату на 26 листопада 2015 року для подальшого відбуття у складі команди до військової частини Збройних Сил України.
Однак, ОСОБА_3 діючи умисно, всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст.17,18Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України № 88/2015 від 17 лютого 2015 року «Про строки проведення чергових призовів, чергові призови громадян України на строкову військову службу та звільнення в запас військовослужбовців у 2015 році», будучи придатним за станом свого здоров`я для проходження строкової військової служби та належним чином повідомленим про час та місце прибуття за викликом, не маючи правових підстав на відстрочку чи звільнення від призову на строкову військову службу, а також усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, не з`явився без поважних причин до призовного пункту у визначений йому час, чим ухилився від призову на строкову військову службу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним повністю та дав такі показання. Знаючи, що він є військовозобов`язаним, після проходження військово-лікарської комісії, де рішенням його визнано придатним до військової служби, ухилився від призову на строкову військову службу та у призначений час не прибув на пункт збору в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Причиною послужило те, що дізнавшись від інших військовозобов`язаних, що їх буде відправлено для проходження військової служби в зону проведення антитерористичної операції, він відчув страх і вирішив ухилитись від призову. У вчиненому щиро розкаюється та просить суд звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, яке включає всі його складові за виключенням відшкодування шкоди , проте вказаний злочин носить формальний характер, тобто шкода відсутня.

Прокурор заперечував щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності передбаченої ст.335 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, оскільки немає всіх складових для дійового каяття, а саме: не усунута заподіяна в результаті злочину інтересам держави шкода.
Заслухавши думку прокурора, суд приходить до висновку, що клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.45 КК України, яке підтримане обвинуваченим, не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
А за змістом ч.4 ст.288 КПК України у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та продовжує судове провадження в загальному порядку.
Статтею 45 КК України визначено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Таким чином, аналіз зазначеної правової норми дає підстави для висновку про те, що особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, якщо: 1) вона вчинила злочин вперше; 2) вчинене нею діяння належить до злочинів невеликої тяжкості або необережних злочинів середньої тяжкості, крім корупційних злочинів; 3) її посткримінальна поведінка є позитивною і повністю відповідає змісту дійового каяття, яке включає такі обов`язкові елементи, як: а) щире покаяння особи; б) активне сприяння розкриттю злочину; в) повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 є особою, яка раніше не вчиняла злочинів, що підтверджується довідкою про судимість.
Вчинений ним злочин, згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості та не відноситься до корупційних злочинів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину визнав повністю та висловив жаль з приводу вчиненого, зобов`язується в подальшому не ухилятись від призову на строкову військову службу.
На досудовому слідстві ОСОБА_3 після повідомлення про підозру, не відмовлявся від дачі показань, дав показання, де детально розказав про обставини вчинення злочину.
Однак, суд не погоджується з обґрунтуванням сторони захисту про те, що в результаті вчиненого злочину не було заподіяно шкоди з огляду на наступне.
Безпосереднім об`єктом злочину передбаченого ст.335 КК України ( ухилення від призову на строкову військову службу) є відносини, що забезпечують обороноздатність держави, зокрема комплектування її Збройних Сил, на які відповідно до ч.2 ст.17 Конституції України покладаються найважливіші функції: оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, про необґрунтованість клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності передбаченої ст.335 КК України на підставі ст.45 КК України .
На підставі ст.45 КК України, керуючись ст.ст.284-286, ч.4 ст. 288, ст.372 КПК України, суд,
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності передбаченої ст.335 КК України на підставі ст.45 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.
Суддя: ОСОБА_1