В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2016 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження /внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0004276 від 20.11.2015 року/ про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадяннина України, українця, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, має на утриманні малолітніх дітей,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_5 20.11.2015 року, близько 13.30 год., працюючи вантажником-різноробочим магазину «Рукавичка», перебуваючи у службових приміщеннях магазину «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод», що на вул. Шота Руставелі, 40 у м. Львові, вчинив крадіжку, таємне викрадення чужого майна - двох пачок кави «Монарх 250г Класичної» вартістю 43 грн. 89 коп. кожна, одну пачку кави «Монарх 250г Експресо» вартістю 42 грн. 42 коп., які належали ТзОВ ТВК «Львівхолод», спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 130 грн. 20 коп. Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, у вчиненому розкаюється та пояснив, що декілька днів до випадку, перебуваючи на зміні в магазині «Рукавичка», в приміщені туалету він побачив заховану під шафкою одну пачку кави «Монарх», хто і для чого туди її поклав йому не відомо. Вказану пачку кави він вирішив не брати ;проте 20.11.2015 року близько 12.00 год., коли знову зайшов в туалет, то побачив вже три пачки кави, у нього виникло бажання їх привласнити. Під час обідньої перерви, зайшовши до приміщення туалету, взяв каву, сховав її під верхній одяг і вийшов на вулицю та пішов в сторону «Стрийського ринку», де мав на меті передати каву працівникові ринку, яка могла б реалізувати їх.На ринку його наздогнали працівники охорони «Рукавички» і він признався , що викрав три пачки кави,які добровільно повернув адміністрації торгового закладу.
Цивільний позов заперечує в повному обсязі,оскільки викрадену каву він повернув.
Відповідно до норм ст. 56 КПК України - потерпілий є одним з основних учасників кримінального провадження, від процесуальної активності якого залежить з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення; пояснення потерпілого можуть бути складовою та різновидом доказів, а також використовуватись при здійсненні інших процесуальних прав, як під час досудового розслідування, так і в судовому розгляді для обґрунтування позиції чи думки з питань, які виникають у провадженні.

Так, представник потерпілого, цивільного позивача-ТЗОВ ТВК «Львівхолод» ОСОБА_4 показала, що 20.11.2015 року, перебуваючи на роботі, близько 13.30 год. до неї підійшов ОСОБА_5 з проханням відлучитись на вулицю, в аптеку, проти чого вона не заперечила. Через кілька хвилин, її покликав охоронець ОСОБА_7 , який повідомив, що неподалік «Стрийського ринку» затримав ОСОБА_5 , виявивши в останнього три пачки кави «Монарх».

На своїх показаннях потерпіла настоює, до моменту події з ОСОБА_5 знайома довший час, водночас зазначила, упереджено до нього не ставиться. Цивільний позов підтримує в повному обсязі, просить стягнути з обвинуваченого суму завданих збитків в сумі 32 232.92 грн., розмір недостачі виявленої під час ревізії.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновків експертів; докази, будучи належними і допустимими, мають властивість слугувати засобами пізнання вчиненого злочину та обумовлюють ті об`єктивні зв`язки, які існують між ними і обставинами минулої події; відсутність такої взаємодії може свідчити лише про відсутність доказів.

Норми ст.91 КПК України визначають обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, яке полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, т.я. подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, тощо.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення також стверджується показаннями допитаних свідків.
Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які перебували на посаді охоронців ТЗОВ ТВК "Львівхолод", підтвердили суду, що саме ОСОБА_5 20.11.2015 року виніс три пачки кави, котрі знаходились в туалетному приміщенні магазину «Рукавичка»; вони не були очевидцями, коли обвинувачений викрадав каву. Оскільки була підозра, що саме ОСОБА_5 викрадає товар з магазину, то вони вирішили за ним прослідкувати; коли він вийшов з магазину і пішов в напрямку Стрийського ринку, вони його наздогнали; і тоді обвинувачений признався в крадіжці трьох пачок кави і добровільно віддав товар в магазин.
Суд надає віри показанням вказаних свідків, оскільки вони об`єктивно відображають обставини справи, підтверджуються іншими доказами, дослідженими судом.
ОСОБА_5 не заперечив показань свідків і ствердив, що дійсно добровільно віддав викрадені ним з магазину три пачки кави.
Винуватість обвинуваченого також стверджується: даними протоколу огляду м ісця події від 20.11.2015р., з якого вбачається , що у ОСОБА_5 вилучено три пачки кави;довідкою про вартість товару: двох пачок кави «Монарх 250г Класичної» вартістю 43 грн. 89 коп. кожна, одну пачку кави «Монарх 250г Експресо» вартістю 42 грн. 42 коп., які належали ТзОВ ТВК «Львівхолод», на загальну суму 130 грн. 20 коп; даними інвентаризації про недостачу вказаного товару ТзОВ ТВК «Львівхолод»; даними постанови про визнання предметів речовими доказами від 23.11.2015р. та протоколу огляду предметів від 23.11.2015р.,згідно яких дві пачки кави «Монарх 250г Класичної» та ода пачка кави «Монарх 250г Експресо» визнано речовими доказами по справі та повернуто представнику ТзОВ ТВК «Львівхолод» ОСОБА_4 .
Суд, оцінивши наведені докази, обставини справи, не вбачає правових підстав для визнання доказів недопустимими в порядку ст.89 КПК України.
Таким чином, суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.
Органом досудового слідства дії ОСОБА_5 були кваліфіковані за ч.1 ст.191 КК України, як привласнення чужого майна, яке було ввірено особі. Однак, суд вважає таку кваліфікацію невірною, і дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1 ст.185 КК України, оскільки обвинувачений вчинив крадіжку таємне викрадення чого майна.

Перекваліфіковуючи дії ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Об`єктивна сторона складу злочину передбаченого ст. 191 КК України у формі привласнення полягає у протиправному і безоплатному вилученні (утриманні, неповерненні) винним чужого майна, яке знаходилося у його правомірному володінні, з наміром в подальшому обернути його на свою користь чи користь третіх осіб. В результаті привласнення чужого майна винний починає незаконно володіти і користуватися вилученим майном, поліпшуючи безпосередньо за рахунок викраденого своє матеріальне становище.

Об`єктивна сторона складу злочину передбаченого ст. 191 КК України у формі розтрати передбачає незаконне і безоплатне витрачання (споживання, продаж, безоплатну передачу, обмін, передачу в рахунок погашення боргу, тощо) винним чужого майна, яке йому ввірене чи перебувало в його віданні. В результаті розтрати винний поліпшує майнове становище інших осіб шляхом безпосереднього споживання ними незаконно вилученого майна, позбавлення їх за рахунок витрачання такого майна певних матеріальних витрат, збільшення доходів інших осіб.

Даючи оцінку наявності спеціальних ознак та характеристику об`єктивної сторони вказаного складу злочину, суд прийшов до висновку про відсутність у діях обвинуваченого ОСОБА_5 спеціальних ознак - привласнення та розтрати, тобто відсутність об`єктивної сторони вказаного складу злочину.

В абз. 1, 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 зазначено, що у статті 191 КК передбачено відповідальність за три форми вчинення злочину - привласнення, розтрату або заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем. Вони характеризуються умисним протиправним і безоплатним оберненням чужого майна на свою користь чи на користь іншої особи.

Предметом привласнення та розтрати є лише те чуже майно, яке було ввірене винній особі чи перебувало в її законному віданні, тобто таке майно, що знаходилося в неї на законних підставах і стосовно якого вона здійснювала повноваження щодо розпорядження, управління, доставки використання або зберігання тощо. При привласненні ці повноваження використовуються для обернення винною особою майна на свою користь, а при розтраті - на користь інших осіб, зокрема це може бути відчуження майна іншим особам для споживання, як подарунок чи товар, в обмін на інше майно тощо.

В абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009 зазначено, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Закон визначає крадіжку як таємне викрадення чужого майна. Від усіх інших форм викрадення крадіжку відрізняє спосіб вилучення такого майна - таємність. Таємним визнається таке викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілих чи інших осіб. Як правило крадіжка вчинюється за відсутності будь-яких осіб (власників, володільців майна, осіб, під охороною яких воно перебуває, очевидців тощо). Крадіжкою визнається також протиправне вилучення чужого майна і тоді, коли воно здійснюється у присутності потерпілого або інших осіб (наприклад, ці особи спостерігають за діями винного на певній відстані), але сам винний не усвідомлював цього моменту і вважав, що діє таємно від інших осіб. Як крадіжку слід розглядати протиправне вилучення чужого майна особою, яка не була наділена певною правомочністю щодо викраденого майна, а за родом своєї діяльності лише мала доступ до цього.

Як вбачається із показань обвинуваченого ОСОБА_10 , представника потерпілого, свідків, а також із відомостей, які є в досліджених доказах, обвинувачений взяв вказану каву з приміщення туалету, а не торгового залу, котре не має спеціальної охорони, сигналізації, тощо. Крім того, виходячи із показів представника потерпілого, доступ до туалету мали й сторонні особи, та вказане приміщення не сприймається як охоронювана територія.

Встановлені судом обставини, які не оспорювались ні обвинуваченим, ні прокурором, дають підстави для висновку, що обвинувачений, перебуваючи саме в приміщенні туалету, виконав всі дії, які він вважав необхідними для таємного викрадення майна: заволодів товаром, доступ до якого був вільним, пройшов з ним касову зону, вийшов на вулицю, і відразу після цього був затриманий працівниками охорони торгового закладу. Тому дії обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають перекваліфікації з ч.1ст.191 КК України на ч.1 ст. 185 Кримінального Кодексу.

З врахуванням норм ст.ст. 368, 370 КПК України, що регулюють застосування норм матеріального та процесуального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених кримінальним процесуальним законом, суд, ухвалюючи вирок в даній справі, безпосередньо дослідивши під час судового розгляду та оцінивши з точки зору належності, допустимості і достовірності доказів, прийшов до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Докази на яків покликається обвинувачення, зокрема, наказ про прийом на роботу №3609-к від 04.12.2013 р. ОСОБА_5 на посаду вантажника-різноробочого; типовий договір про колективну (бригадну) матеріальну відповідальність від 01.12.2014 р. який укладено між ТзОВ ТВК «Львівхолод» та ОСОБА_5 , відповідно до якого ОСОБА_5 прийняв на себе колективну (бригадну) матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання майна та інших цінностей, переданих йому для прийомки, збереження складського переміщення, реалізації, відвантаження товаро-матеріальних цінностей, а також основних засобів та МШП для забезпечення товарного процесу не свідчать про факт вчинення обвинуваченим привласнення чужого майна, яке було ввірено особі. Судом не встановлено, що саме ОСОБА_5 перемістив товар ,який йому було ввірено зі складу в інше приміщення.
Заявлений потерпілим ТзОВ ТВК «Львівхолод» цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди на суму 32 232,92 грн. у справі необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Частинами 4 та 5 ст. 128 КПК України визначено, що форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

ТзОВ ТВК «Львівхолод» не надано доказів обґрунтування розміру завданої матеріальної шкоди ОСОБА_5 у спосіб привласнення ввіреного йому майна на суму 32 232,92 грн.. Викрадені три пачки кави повернуто підприємству, відтак, завдані злочином збитки відшкодовані . Спір між сторонами щодо виявленої недостачі повинен вирішуватись в цивільному судочинстві.

При цьому, суд також виходить з положень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів" №13 від 02 липня 2004 року.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення; обставини, що обтяжують покарання - не встановлено; обставини, що пом`якшують покарання обвинувачений вперше притягається до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітніх дітей, майнову шкоду відшкодовано, частково визнає свою вину у чиненому щиро розкаюється.
Щодо особи обвинуваченого, то встановлено, що ОСОБА_5 характеризується посередньо; має на утриманні малолітніх дітей; на обліку у наркологічному, психоневрологічному диспансері не перебуває.
З врахуванням наведеного, особи винної, те що представник потерпілого не настоює на суворості покарання, суд вважає, що покарання слід призначити необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів - в межах санкції статті особливої частини Кримінального кодексу України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

Судових витрат по справі не має.

Речові доказами по справі, а саме: дві пачки кави 250 г. «Jacobs Monarch» «Експресо», одна пачка кави 250 г. «Jacobs Monarch» «Експресо» - залишити ТЗОВ ТВК «Львівхолод»; CD-R диск із подіями, що мали місце 20.11.2015 року у магазині «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод», що на вул. Шота Руставелі, 40 у м. Львові - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в сумі 850,00 грн. /50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян/ в дохід держави.

Речові докази по справі, а саме: дві пачки кави 250 г. «Jacobs Monarch» «Експресо», одна пачка кави 250 г. «Jacobs Monarch» «Експресо» - залишити представнику потерпілого ОСОБА_4 ; CD-R диск із подіями, що мали місце 20.11.2015 року у магазині «Рукавичка» ТзОВ ТВК «Львівхолод», що на вул. Шота Руставелі, 40 у м. Львові - залишити в матеріалах кримінального провадження №0004276.

Цивільний позов залишити без задоволення.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд протягом тридцять днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1 .