АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/476/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/293/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія ч. 2 ст.121 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Підгаєцького районного суду від 8 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 , -

в с т а н о в и л а :
Цим вироком:

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодружений, непрацючий, інвалід 1 групи, не судимий, відповідно ст. 89 КК України

засуджений за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі. Зараховано у строк відбування покарання строк тримання ОСОБА_8 під вартою з 10 січня по 12 січня 2015 року.

До вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 669 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. витрат на правову допомогу. Позовну заяву в частині відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 процесуальні витрати на користь держави в сумі 430 грн. 43 коп.

Долю речових доказів вирішено.

Згідно вироку суду, 9 січня 2015 року з 13 год. обвинувачений ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_11 знаходилися у житловому будинку в с. Соколів Бучацького району, у якому проживає ОСОБА_8 , і разом вживали спиртні напої.

В цей час у будинок прийшов потерпілий ОСОБА_12 , який приєднався до ОСОБА_8 та ОСОБА_11 та спільно продовжили вживати спиртне, де між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 виникла суперечка. Обвинувачений ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_12 залишити його помешкання, на що останній не погодився. У зв`язку з цим ОСОБА_8 попросив ОСОБА_11 вивести з будинку ОСОБА_12 , що було зроблено.

Проте, за декілька хвилин ОСОБА_12 одразу повернувся в будинок і сів на ліжко. Розізлившись на таку поведінку ОСОБА_12 , обвинувачений ОСОБА_8 перебуваючи в кімнаті вказаного будинку, сидячи на ліжку, маючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 навмисно наніс правою рукою зі значною силою декілька ударі по обличчю останнього. ОСОБА_11 припинив такі дії ОСОБА_8 по відношенню до ОСОБА_12 і вивів останнього знову ж з будинку на двір. ОСОБА_12 маючи намір продовжити вживання спиртного разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_8 вернувшись через нетривалий проміжок часу в будинок, а тому знову повернувся назад в приміщення і сів на ліжко. Будучи обуреним на ОСОБА_12 , що той не залишає будинок, ОСОБА_8 продовжив наносити удари ОСОБА_12 правою рукою по голові та один удар ногою по обличчю, завдавши йому тілесні ушкодження у вигляді просторих крововиливів в м`які покрови та під кон`юктивальні оболонки обох очей, ран на правій вушній раковині та слизовій обох губ, крововиливів перехідної кайми та в слизові, оболонки обох губ, саден на носі, лівій щоці та лівій кисті, просторих синців на обличчі, що поширюються на ліву та праву бокові поверхні голови і обидві вушні раковини, синців на підборідді та носі, просторого синця на лівій передньо-боковій поверхні шиї, що поширюється на праву половину верхньої третини передньої поверхні грудей з масивним крововиливом в підлягаючих в м`яких тканинах, синців ділянці обох ліктьових суглобів, на обох кистях та на правому передпліччі, закритої черпно-мзкової травми з крововиливами під оболонку та в речовину головного мозку, які за ступенем важкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, внаслідок отримання яких ОСОБА_12 помер.

Упродовж дня, 9 січня 2015 року в період перебування ОСОБА_12 в приміщенні, де проживає ОСОБА_8 , тобто з 13 до 19 год., в присутності ОСОБА_11 обвинувачений ОСОБА_8 наніс потерпілому ОСОБА_12 25 ударів рукою та один удар ногою в область голови. Кожний удар в ділянку голови, незалежно від того, чим він наносився, посилював дію попереднього, призводив до настання чи відновлення внутрішньо черепної кровотечі, травматизації головного мозку та створював реальну небезпеку для життя.

Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_12 тяжке тілесне ушкодження у вигляді синців та саден на обличчі та закритої черепно-мозкової травми, крововиливу під оболонку та речовину головного мозку, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_12 і тим самим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити, мотивуючи тим, що при розгляді кримінального провадження судом допущенні істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не здобуто достатніх доказів винуватості ОСОБА_8 та можливості їх отримання вичерпані. Зокрема,

-в судовому засіданні встановлено, що потерпілий ОСОБА_12 прийшов до помешкання обвинуваченого ОСОБА_8 у нетверезому стані. До того часу декілька днів з 1 по 9 січня не був вдома, а заходив у будинки до багатьох людей і просив випити. В будинку ОСОБА_8 він також випивав горілку, яку йому налив ОСОБА_8 та ОСОБА_11 . При цьому, з висновку судово-медичної експертизи № 12 від 10 лютого 2015 року п.4 вбачається, що концентрація алкоголю у крові ОСОБА_12 становить 0,8 проміле і може відповідати легкому ступеню сп`яніння. Якщо вірити висновку експертизи, виникає питання чому потерпілий ОСОБА_12 не чинив опору та не захищався від обвинуваченого ОСОБА_8 , який являється інвалідом першої групи з відсутньою нижньою кінцівкою і набагато слабший за тілобудовою.

-суд не врахував, що відповідно до цього ж висновку експерта у потерпілого ОСОБА_12 був виявлений синець від дії тупого предмету, який утворився за 3-6 днів до настання смерті.

-допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що в тій кімнаті, де вони втрьох разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_12 розпивали спиртне, потерпілий ОСОБА_12 декілька разів падав на бетонну підлогу. Свідок ОСОБА_13 в суді показав, що в тому місці, де лежав потерпілий ОСОБА_12 був задертий лінолеум і він міг зашпортатись до нього і впасти. Окрім того, свідок пояснив, що при вході у житловий будинок ОСОБА_8 є дві бетонні сходинки. Отже, не виключається, що потерпілий ОСОБА_12 міг падати та вдарятися як на бетонні сходи так і на бетонну підлогу в кімнаті житлового будинку ОСОБА_8 . Свідок ОСОБА_11 неодноразово виводив потерпілого ОСОБА_12 з кімнати, де відбувався конфлікт, на вулицю і залишав його там. Чи не можна припустити, що свідок ОСОБА_11 бив потерпілого там.

-потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні вказала на те, що її батько ОСОБА_12 три роки тому переніс мікроінсульт. З цього приводу стороною захисту в судовому засіданні заявлено клопотання про виклик в судове засідання експерта. Проте суд його не допитав.

-обвинувачений ОСОБА_8 не заперечує, що дійсно наніс потерпілому ОСОБА_12 декілька ударів рукою та ногою, проте не з метою заподіяти йому тілесні ушкодження або смерть, а через небажання ділити з ним спиртне.

-всі удари наносились ОСОБА_8 сидячи на ліжку, отже, не могли бути сильними. Після припинення конфлікту з ОСОБА_12 обвинувачений ОСОБА_8 ліг спати, накрившись з головою ковдрою, оскільки було холодно, а ОСОБА_12 залишився в кімнаті його будинку. Двері до будинку не зачинялися та світло не виключалося. Коли і як ОСОБА_12 пішов з будинку обвинувачений ОСОБА_8 не знає і не бачив.

На вирок суду подавалася апеляційна скарга заступником прокурора Тернопільської області який під час апеляційного розгляду її відкликав та від своїх апеляційних вимог відмовився.

Заслухавши суддю доповідача, в судових дебатах:

-прокурора, який просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення,

-захисника ОСОБА_7 яка просить вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити за відсутністю доказів для доведення винуватості його в суді і вичерпані можливості їх отримати,

-в судових дебатах та останньому слові обвинуваченого ОСОБА_8 , який ствердив, що саме він наносив удари рукою та ногою потерпілому ОСОБА_12 , проте не бажав його смерті і допускає, що він міг померти від падіння, а не від нанесених ним ударів, не бачив щоб будь-хто інший наносив потерпілому ОСОБА_14 удари, підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі його захисника ОСОБА_7 та просить кримінальне провадження закрити,

перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені у судовому засіданні, належно оцінені судом і детально викладені в вироку.

Визнаючи обвинуваченого ОСОБА_8 винуватим за ч. 2 ст. 121 КК України суд у числі інших доказів обґрунтовано взяв до уваги:
-показання в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_8 , який ствердив, що 9 січня 2015 року близько 13 години, перебуваючи у себе вдома в с. Соколів Бучацького району розпивав спиртне разом зі свідком ОСОБА_11 . В цей час, до нього в будинок прийшов потерпілий ОСОБА_12 , який був у нетверезому стані та попросив у них горілки. Йому налили і дали випити. Після цього він попросив ОСОБА_12 залишити його помешкання. Проте, ОСОБА_12 добровільно відмовився вийти, тому, ОСОБА_11 змушений був вивести його. Незважаючи на це ОСОБА_12 , повертався до них в будинок. І так продовжувалось декілька разів.

Така поведінка ОСОБА_12 розлютила його, через те він, сидячи в кімнаті на ліжку, на якому присів і ОСОБА_12 , наніс йому правою рукою декілька ударів по обличчю та один удар правою ногою по обличчю. Всі удари були спрямовані по одній щоці обличчя ОСОБА_12 . Кількість нанесених ударів рукою він достовірно не пригадує, так як такі удари ОСОБА_12 наносив не за, одним разом, а це тривало впродовж деякого часу, щоразу після того як потерпілий ОСОБА_12 повертався коли його виводили з кімнати.

Достовірно знає що удар ногою був єдиний. Умислу на нанесення тілесних ушкодження, внаслідок яких настала би смерть потерпілого ОСОБА_12 не мав. Хотів лише спричинити тілесне ушкодження, заподіяти біль. Від його ударів на обличчі ОСОБА_12 появилась кров але той жодного супротиву його діям не вчиняв. Згодом вони разом продовжили вживати спиртне, а коли пішов ОСОБА_11 він ліг спати, закрившись покривалом з головою. Двері у будинку він не зачиняв і світло не виключав. На його думку ОСОБА_12 пішов з будинку самостійно, але цього він особисто не бачив.

Наступного дня, приблизно в 03-04 годині, він побачив у себе в будинку, біля порога лежачого ОСОБА_12 і тоді зрозумів що потерпілий мертвий. Що стосується нанесення ударів потерпілому ОСОБА_12 то настання таких наслідків він не бажав і наміру на заподіяння смерті потерпілому не мав.

-показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 , який ствердив, що 9 січня 2015 року він та обвинувачений ОСОБА_8 вживали алкогольні напої. До них в будинок ОСОБА_8 прийшов потерпілий ОСОБА_12 , який попросив горілки. Після того, як ОСОБА_12 дали випити 100 гр. горілки ОСОБА_8 сказав йому вийти з будинку. Так як останній не реагував на ці звернення, ОСОБА_8 попросив вивести його з приміщення. Хоча він 4 або 5 разів виводив ОСОБА_12 , той щоразу повертався в будинок. Особисто бачив упродовж дня з 12 год. до 19 год. як обвинувачений ОСОБА_8 в загальному наніс потерпілому ОСОБА_12 приблизно до 15 ударів рукою в щоку та один удар ногою також в лице. Після нанесених ударів, у потерпілого спочатку текла кров, яку він змив, а згодом лице в ОСОБА_12 опухло та був розбитий ніс. В той день приблизно о 19 годині, він попрощався з ОСОБА_8 та ОСОБА_12 залишивши їх разом у будинку. На той час конфлікту між ними уже не було.

-показання потерпілої ОСОБА_9 , яка ствердила, що 10 січня 2015 року у ранковий час в 7 год. 30 хв. до неї додому прийшли дільничний інспектор міліції та сільський голова, які повідомили, що загинув її батько ОСОБА_12 у ОСОБА_8 вдома. Згодом зі слів інших людей їй стало відомо, що батько зайшов до ОСОБА_8 , який побив його, внаслідок чого батько помер.

Суд ретельно проаналізував показання обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 в судовому засіданні, навів у вироку їх зміст та в сукупності з іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами визнав такими, що відповідають дійсним обставинам справи.
Свій висновок щодо оцінки показань обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11 , а також інших доказів, з точки зору їх допустимості та достовірності, суд належно мотивував у вироку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України стверджується також іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні:
-протоколом огляду місця події від 10 січня 2015 року з якого вбачається, що в с. Соколів Бучацького району на підлозі у житловій кімнаті будинку, де проживає обвинувачений ОСОБА_8 виявлено труп потерпілого ОСОБА_12 . Труп одягнутий в коричневу куртку дублянку з білим хутром на якій в ділянці правого надпліччя та відповідно правій надлопатковій ділянці помарки кров`ю, посередині дублянки більше по її правій половині численні сліди крові у вигляді бризків, а в ділянці правої у вигляді суцільного просякання. Права половина коміра масивно просякнута кров`ю. Відсутній один з чотирьох гудзиків (верхній), який виявлений на підлозі житлової кімнати.

М`які тканини обличчя трупа, у тому числі губ ОСОБА_12 виразно синюшні та набряклі. При перевертанні тіла з отворів рота, носа та правої вушної раковини витікає рідка кров. Відмічається підвищена рухливість спинки носа.

Під час огляду житлової кімнати виявлено речовину бурого кольору, схожу на кров: -на стелі біля ліжка у виді 7 крапель, -на екрані телевізора у виді крапель, що завершуються на скатертині стола на якому він стоїть, -на наволочці подушки у вигляду крапель, -на бильці ліжка у вигляді мазків, - на покривалі, що знаходиться на ліжку, підошві тапочка на праву ногу у виді накладання. (а.к.п. 18-35)

-висновком судово-медичної експертизи № 12 від 10 січня 2015 року, згідно якого у потерпілого ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: -закритої черепно-мозкова травма з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку;

-просторі крововиливи в м`які покрови голови та під кон`юнктивальні обох очей;

-рани на правій вушній раковині та слизовій оболонці обох губ:

-крововиливи перехідної кайми та в слизову оболонку обох губ;

-садна на носі, лівій щоці та лівій кисті,

-просторі синці на обличчі, що поширюються на ліву та праву бокові поверхні голови і обидві вушні раковини, синці на підборідді та носі, просторий синець на правій передньо-боковій поверхні шиї, що поширюється на праву половину верхньої третини передньої поверхні грудей з масивним крововиливом в підлягаючих м`яких тканинах, сині, в ділянці обох ліктьових суглобів, на обох кистях та на правому передпліччі, які утворилися прижиттєво, незадовго до настання смерті.

Численність тілесних ушкоджень, їх різноманітний характер (садна, синці, крововиливи, рани; локалізація, на різних анатомічних ділянках та протилежних поверхнях тіла, форма і розміри, вказують на неодноразову дію тупих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями, що властиве для побиття -нанесення численних ударів, наприклад, руками, ногами чи іншим тупим предметом. Виникнення вказаного комплексу ушкоджень не властиве для утворення за обставин падіння на площині.

Зовнішні травматичні зміни ділянки голови рани, садна, синці, крововиливи в м`які тканини голови є слідами неодноразового прикладання сили, що обумовило виникнення черепно-мозкової травми крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку, тому вони за цих умов не можуть розглядатися окремо. Кожний удар в ділянку голови, незалежно від того, чим він наносився (рукою чи ногою), посилював дію попереднього, призводив до настання чи відновлення, внутрішньо-черепної кровотечі, травматизації головно мозку та створював реальну небезпеку для життя.

Тому комплекс ушкоджень ділянки голови, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином між спричиненням ОСОБА_12 ушкоджень ділянки голови і настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

При судово - медичному дослідження крові та сечі трупа ОСОБА_12 знайдено етиловий спирт в кількості: у крові 0,8 промілє, у гематомі 0,4 промілє, у сечі 1,95 промілє. Така концентрація алкоголю в крові може відповідати легкому ступеню алкогольного сп`яніння. (а.к.п. 69-73, 80-95)

-висновком експерта № 39 від 6 лютого 2015 року з якого вбачається в слідах на сорочці, кофті, спортивних штанах, що належать обвинуваченому ОСОБА_8 знайдено кров людини, яка могла походити від особи (осіб), крові якої (яких) властивий антиген В, у тому числі від потерпілого ОСОБА_12 (а.к.п.108-110).

-протоколом слідчого експерименту від 11 січня 2015 року під час якого обвинувачений ОСОБА_8 підтвердив свої показання як щодо часу так конкретного місця вчинення кримінального правопорушення, так і щодо обставин побиття потерпілого ОСОБА_12 і мотивів своїх дій, вказавши яким саме способом і в які ділянки тіла завдавав удари потерпілому ОСОБА_12 ( а.к.п. 272-275)

-протоколом слідчого експерименту від 11 січня 2015 року під час проведення якого свідок ОСОБА_11 відтворив обставини нанесення обвинуваченим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, показав житлову кімнату будинку де той наносив удари потерпілому ОСОБА_12 , а також їх кількість, механізм нанесення, обставини кримінального правопорушення. (а.к.п.210-219)

-висновком додаткової судово-медичної експертизи № 31/12 від 27 лютого 2015 року згідно якого виявлені у потерпілого ОСОБА_12 тілесні ушкодження могли бути заподіяні за обставин, на які вказує обвинувачений ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту. (а.к.п. 173-175)

Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 47 від 29 січня 2015 року обвинувачений ОСОБА_8 на даний час страждає на легку розумову відсталість, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства. По своєму психічному стану в даний час здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння тимчасовими розладами психічної діяльності не страждав, а страждав на легку розумову відсталість, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства. Зазначений розлад психіки не позбавляв ОСОБА_8 здатності усвідомлювати свої дії і керувати ними у той час, до якого відноситься інкриміноване йому діяння. застосування примусових заходів медичного характеру по психічному стану на даний час не потребує. ( а.к.п.247-248)

Висновки судових експертиз у кримінальному провадженні належно аргументовані з наукової точки зору, відповідають фактичним обставинам та не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Така оцінка судом висновків судових експертиз є правильною, оскільки вони підтверджуються сукупністю інших доказів.

Зазначені докази винності обвинуваченого ОСОБА_8 є такими, що доповнюють одне одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України, прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також є такими, що отримані у законному порядку.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 стверджує, що у судовому засіданні встановлено той факт, що потерпілий ОСОБА_12 за декілька днів з 1 по 9 січня не був вдома, а заходив у будинки до багатьох людей і просив випити. Такі показання в судовому засіданні зі слів інших осіб давали обвинувачений ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_11 , проте, судом вони перевірені і не знайшли свого підтвердження. Дочка потерпілого ОСОБА_9 стверджує, що він у святкові дні був удома. Спростовується це й наведеними у апеляційній скарзі захисника висновками судово-медичної експертизи про те, що потерпілий ОСОБА_12 перебував у легкій степені алкогольного сп`яніння.
Перевірив суд і твердження захисника ОСОБА_7 у апеляційній скарзі про те, що потерпілий ОСОБА_12 , якщо перебував у легкій степені алкогольного сп`яніння, міг втекти від обвинуваченого ОСОБА_8 , який являється інвалідом першої групи. Як обвинувачений ОСОБА_8 так свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні ствердили, що така поведінка потерпілого ОСОБА_12 , який при житті був неконфліктною спокійною особою, що не проявляв агресії і терпів прояви агресії від інших осіб і така поведінка є для нього характерною.
Суд перевірив той факт, що згідно висновку експерта у потерпілого ОСОБА_12 був виявлений синець в проекції мечевидного відростка грудини, що міг утворитися від дії тупого предмету за 3-6 днів до настання смерті. У причинно наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_12 дане тілесне ушкодження не перебуває і за ступенем тяжкості відноситься до легких. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_11 категорично стверджували, що у будинок ОСОБА_8 потерпілий ОСОБА_12 прийшов без видимих тілесних ушкоджень на голові. Опухлість обличчя, кров на лиці, за показаннями свідка ОСОБА_11 почали з`являтися у потерпілого ОСОБА_12 після нанесення йому ударів руками та ногою обвинуваченим ОСОБА_8 . Таким чином, судом ретельно перевірено чи не отримав потерпілий ОСОБА_12 тілесні ушкодження від яких наступила смерть до приходу його у будинок обвинуваченого ОСОБА_8 .

Ретельно перевірив суд у судовому засіданні і твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що потерпілий ОСОБА_12 міг отримати смертельні травми під час падіння на бетонні сходинки при вході в будинок, або бетонну підлогу на місці виявлення, чи їх міг спричинити свідок ОСОБА_11 . З досліджених у судовому засіданні доказів: - протоколу огляду місця події, -висновків судово-медичної експертизи вбачається, що спричинення потерпілому ОСОБА_14 тілесних ушкоджень, від яких наступила його смерть супроводжувалося виділенням значної кількості крові. Проте, її не виявлено ні на сходинках біля будинку, ні на бетонній підлозі. Зате сліди крові у виді крапель, бризг та помарок у значній кількості виявлені на ліжку, де за свідченнями обвинуваченого ОСОБА_8 та очевидця ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_12 наносилися тілесні ушкодження, на стелі над цим місцем і на предметах, що знаходились поряд з ліжком. Відповідно до висновків судово-медичної експертизи, численність виявлених у потерпілого ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, їх різноманітний характер (садна, синці, крововиливи, рани; локалізація, на різних анатомічних ділянках та протилежних поверхнях тіла, форма і розміри, вказують на неодноразову дію тупих предметів з обмеженими травмуючими поверхнями, що властиве для побиття - нанесення численних ударів, наприклад, руками, ногами чи іншим тупим предметом. Виникнення вказаного комплексу ушкоджень не властиве для утворення за обставин падіння на площині.

У судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що свідок ОСОБА_11 виводив потерпілого ОСОБА_12 тільки до виходу з будинку. Отже, перебував у полі зору обвинуваченого ОСОБА_8 . Свідок ОСОБА_11 ствердив, що ніхто інший крім ОСОБА_8 , у тому числі і він сам, ударів потерпілому не наносив, що підтвердив обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні суду першої інстанції та при апеляційному розгляді кримінального провадження.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні вказала на те, що її батько ОСОБА_12 за три роки до події переніс мікроінсульт. З цього приводу захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заявила письмове клопотання викликати в суд спеціаліста лікаря невропатолога або експерта в галузі медицини, оскільки це має важливе значення для правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 . Для роз`яснення висновків судово-медичної експертизи суд викликав у судове засідання судово-медичного експерта ОСОБА_15 , що проводив судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_12 у кримінальному провадженні. У зв`язку з тим, що експерт ОСОБА_15 захворів тяжкою тривалою хворобою і перебував на стаціонарному лікуванні у Чортківській ЦРЛ, про що повідомлено суду, допитати його в судовому засіданні не було можливості. Клопотань про допит інших осіб з наведених захисником питань не надходило, суд продовжив судовий розгляд, обмежившись дослідженням висновків судово-медичного експерта ОСОБА_15 , долученими до матеріалів кримінального провадження, з чим погодились обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник, які інших заяв та клопотань не подавали. Отже, посилання захисника ОСОБА_7 на проявлену судом необ`єктивність при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 і допущенні порушення його процесуальних прав безпідставні.

Згідно досліджених судом першої інстанції висновків судово-медичної експертизи зовнішні травматичні зміни ділянки голови рани, садна, синці, крововиливи в м`які тканини голови є слідами неодноразового прикладання сили, що обумовило виникнення черепно-мозкової травми крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку, тому вони за цих умов не можуть розглядатися окремо. Кожний удар в ділянку голови, незалежно від того, чим він наносився (рукою чи ногою), посилював дію попереднього, призводив до настання чи відновлення, внутрішньо-черепної кровотечі, травматизації головно мозку та створював реальну небезпеку для життя.

Тому комплекс ушкоджень ділянки голови, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином між спричиненням ОСОБА_12 ушкоджень ділянки голови і настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Той факт, що у потерпілого ОСОБА_12 міг за три роки до смерті стався мікроінсульт, про що повідомила в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 , жодним чином не могло вплинути на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 . Отже, доводи у апеляційній скарзі захисника обвинуваченого про неповне дослідження судом обставин кримінального провадження і проявлену необ`єктивність при їх розгляді, що на думку захисника є підставою для скасування вироку, не грунтується на матеріалах кримінального провадження.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 стверджує, що обвинувачений ОСОБА_8 дійсно наніс потерпілому ОСОБА_12 декілька ударів рукою та ногою, проте не з метою заподіяти йому тілесних ушкоджень, або смерті, а через небажання ділити з ним спиртне. Ставиться питання про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки у нього не було умислу спричинити потерпілому ОСОБА_12 тяжкі тілесні ушкодження від яких наступила смерть потерпілого.

Спростовуючи ці твердження захисника ОСОБА_7 та обґрунтовуючи кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України, суд у вироку вірно зазначив, що у випадках коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, відповідальність настає за тілесне ушкодження, яке було фактично заподіяне. Посилання обвинуваченого ОСОБА_8 у судовому засіданні на те, що у нього не було умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому спростовується зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими судом доказами. Суд належно перевірив ці твердження обвинуваченого ОСОБА_8 і зробив вірний висновок як щодо доведеності його обвинувачення так і щодо юридичної кваліфікації його дій і колегія суддів з цим погоджується.
Захисник ОСОБА_7 у апеляційній скарзі стверджує, що всі удари наносились ОСОБА_8 сидячи на ліжку, отже не могли бути сильними і не могли спричинити смерті потерпілому ОСОБА_12 .
Силу ударів, нанесених обвинуваченим ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_16 можливо визначити лише по спричинених потерпілому тілесних ушкодженнях. Відповідно до висновку судово -медичної експертизи, зовнішні травматичні зміни ділянки голови потерпілого ОСОБА_16 , рани, садна, синці, крововиливи в м`які тканини голови є слідами неодноразового прикладання сили, що обумовило виникнення черепно-мозкової травми крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку, тому вони за цих умов не можуть розглядатися окремо. Кожний удар в ділянку голови, незалежно від того, чим він наносився (рукою чи ногою), посилював дію попереднього, призводив до настання чи відновлення, внутрішньо-черепної кровотечі, травматизації головно мозку та створював реальну небезпеку для життя.
Комплекс ушкоджень ділянки голови, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.
Не відповідають матеріалам кримінального провадження і твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що після припинення конфлікту з ОСОБА_12 обвинувачений ОСОБА_8 ліг спати і не знає як і коли потерпілий ОСОБА_12 пішов з будинку.
На підставі зібраних у кримінальному провадженні та досліджених в судовому засіданні суду першої інстанції доказів встановлено, що труп потерпілого ОСОБА_12 виявлений у житловій кімнаті будинку обвинуваченого ОСОБА_8 . Жодних відомостей про те, що потерпілий ОСОБА_17 покидав житлову кімнату обвинуваченого ОСОБА_8 після його побиття немає. Згілно висновків судово- медичної експертизи всі тілесні ушкодження у ОСОБА_12 (крім синця на грудині) утворилися прижиттєво, незадовго до настання смерті. З огляду на здобуті незаперечні докази вини засудженого ОСОБА_8 за ч. 1 ст 121 КК України, суд ретельно перевірив і дослідив його показання в судовому засіданні про те, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 могли спричинити інші особи і вірно оцінив їх критично.
Аналіз і оцінка наведених доказів, які повно і всебічно перевірялися в судовому засіданні, дає підстави колегії суддів вважати обгрунтованим висновок суду про доведеність обвинувачення ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України.
Не допустив суд порушень закону і при вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, дані щодо особи обвинуваченого. Судом обґрунтовано призначено покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у виді позбавлення волі, яке є необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження нових кримінальних правопорушень. Судом враховано те, що обвинувачений ОСОБА_8 позитивно характеризується за місцем проживання, являється інвалідом першої групи.
Колегія суддів вважає, що у кримінальному провадженні відсутні дані, які б свідчили про порушення з боку суду вимог кримінального процесуального закону які були б підставою для скасування судового рішення щодо ОСОБА_8 про що порушено питання захисником ОСОБА_7 , а тому підстав для задоволення її апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 418, 419, КПК України колегія суддів, -
у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 8 червня 2015 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2