АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/99/16 Справа № 696/397/15-к Категорія: ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 198, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Кам`янського району ОСОБА_9 на вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янка Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працює, не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України - 4 (чотири) роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання ОСОБА_7 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 : не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою в Черкаському слідчому ізоляторі УДПтС України в Черкаській області змінено на домашній арешт без застосування електронних засобів контролю до набрання вироком законної сили, та покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або

місця роботи.

Після набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 скасовується.

Зараховано ОСОБА_7 у строку відбування покарання час його тримання під вартою з часу його затримання 10 серпня 2015 року по 03 листопада 2015 року.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працює, на утриманні має 2 малолітніх дітей, не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 198, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 289 КК України, та йому призначено покарання:

- за ст. 198 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 309 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 : не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_8 (з уточненнями) про стягнення з ОСОБА_8 матеріальної та моральної шкоди на суму 2 748,50 грн. та 2 499,50 грн. відповідно, а також витрат на проведення експертизи в сумі 350 грн., і 5 літрів моторного масла задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальну шкоду в сумі 2 748,50 грн., моральну шкоду в розмірі 2 499,50 грн., судові витрати в сумі 350 грн., а всього 5 598 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в рівних частинах в дохід держави 688 грн. 48 коп. витрат на залучення експерта для проведення судово-трасологічних та автотоварознавчої експертиз.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави 1 229 грн. 80 коп. витрат на залучення експерта для проведення судово-хімічних експертиз; вирішена доля речових доказів,

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , близько 03 години 16 січня 2015 року за попередньою змовою та у співучасті з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом відкриття вхідних дверей проник до гаражного приміщення, що розташоване по АДРЕСА_2 , де незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем марки «Chevrolet Aveo SF69Y», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, вартість якого згідно з висновком експертизи № 8/16 від 30.01.2015 становить 74 090 грн., який належить ОСОБА_10 , а саме: умисно, протиправно здійснив рух у автомобілі по вул. Шевченка, вул. Перемоги та вул. Заводська в м. Кам`янка Черкаської області. Автомобіль був залишений на узбіччі дороги по вул. Заводській в м. Кам`янка Черкаської області.

Він же, близько 03 години 16 січня 2015 року шляхом відкриття вхідних дверей проник до гаражного приміщення, що розташоване по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав речі, що належали ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: 4 пластикові каністри ємкістю 20 л й вартістю 96 грн. кожна на суму 384 грн.; одну пластикову каністру ємкістю 30 л й вартістю 130 грн.; 2 алюмінієві каністри ємкістю 20 л й вартістю 100 грн. кожна всього на суму 200 грн.; зварювальний апарат типу «ТСЗИ-2,5 УХЛ» вартістю 200 грн.; зварювальний апарат «Енергія СИО-200» вартістю 1500 грн.; перфоратор «STERN» вартістю 400 грн.; перфоратор «Зеніт-1ЗF» вартістю 400 грн.; перфоратор «RА-320Н» вартістю 400 грн.; два електродвигуна потужністю 2,2 кВт кожний вартістю 300 грн. й всього на суму 600 грн.; унітаз марки «EGO DESIRE» вартістю 700 грн.; 85 л. дизельного палива вартістю 16 грн. 99 коп. за 1 л. й всього на суму 1 444, 15 грн.; 40 л. бензину А-92 вартістю 16 грн. 99 коп. за 1 л. й всього на суму 679,6 грн., які знаходилися у зазначених вище каністрах. Всього було викрадено майна на загальну суму 7 037, 75 грн., чим завдано потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.

Він же повторно 16 січня 2015 року близько 14 год. 25 хв. з метою крадіжки чужого майна, з корисливих мотивів з підвалу торгового будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , таємно виніс бензопилу марки «Stihl MS - 180», яка належить ОСОБА_11 , спричинивши останньому матеріальної шкоди на суму 2 700 грн.

ОСОБА_7 , відносно якого 20.03.2015 до Кам`янського районного суду Черкаської області направлено обвинувальний акт за обвинуваченням у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України у кримінальному провадженні № 0000033 від 16.01.2015, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин за таких обставин: 05 квітня 2015 року близько 20 години, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з особистих корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність власних дій, перебуваючи по пров. Шевченка в м. Кам`янка, Черкаської області, таємно, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку газового котла марки «Вулкан» вартістю 2 500 грн. та газову плиту марки «DGG» вартістю 1000 грн., що належать ОСОБА_12 , чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 3500 грн.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в один із невстановлених днів листопада 2014 року у денний час, перебуваючи поблизу території ферм колишнього КСП «Райгород» в с. Райгород Кам`янського району Черкаської області нарвав листя та верхівки дикоростучих рослин коноплі, тобто незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який приніс на територію домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_2 , та в подальшому висушив в приміщенні гаражного приміщення за вказаною адресою, подрібнив його руками, чим здійснив його незаконне виготовлення. В подальшому ОСОБА_8 , помістивши канабіс у дві пляшки з полімерного матеріалу, полімерний пакет та горщик, став незаконно зберігати у гаражному приміщенні за місцем проживання без мети збуту для використання у власних цілях. Загальна маса наркотичного засобу в перерахунку на висушену речовину згідно з висновками експертиз № 2/108 від 30.01.2015, № 2/110 від 02.02.2015, № 2/111 від 03.02.2015, № 2/112 від 06.02.2015 становить 1 134, 085 г., що є великим розміром. Зазначений наркотичний засіб загальною масою 1 134, 085 г. було виявлено та вилучено працівниками міліції 16.01.2015 під час огляду.

Він же, в період часу з 03 години по 20 годину 16 січня 2015 року, заздалегідь не обіцяючи, зберігав у гаражному приміщенні на території домоволодіння, де проживає, що за адресою АДРЕСА_2 майно, а саме: одну пластикову каністру ємкістю 20 л. вартістю 96 грн.; зварювальний апарат типу «ТСЗИ-2,5 УХЛ» вартістю 200 грн., перфоратор «Зеніт-13 F» вартістю 400 грн.; перфоратор «RА-320Н» вартістю 400 грн.; два електродвигуна потужністю 2,2 кВт кожний вартістю 300 грн., а всього на суму 600 грн., яке 16 січня 2015 року було викрадено ОСОБА_7 із гаражного приміщення ОСОБА_10 , що розташоване по АДРЕСА_2 , завідомо знаючи, що воно одержане злочинним шляхом. В подальшому, заздалегідь не обіцяючи, 16 січня 2015 року в денний час, знаючи, що частина майна, а саме дизельне паливо в кількості 85 літрів, завідомо одержане злочинним шляхом ОСОБА_7 , ОСОБА_8 збув його шляхом продажу.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор прокуратури Кам`янського району ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, до якої пізніше подав зміни.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор, не заперечуючи доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні ними кримінальних правопорушень, просить вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 03.11.2015 стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України та ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 309, ст. 198 КК України скасувати через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинувачених внаслідок м`якості.

Просить ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289 КК із застосуванням ст. 69 КК України до 3 років і 5 місяців позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України - 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК України - 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів просить призначити ОСОБА_7 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років і 5 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_8 прокурор просить засудити за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 3 років і 5 місяців позбавлення волі, за ч. 2 ст. 309 КК України - 3 років позбавлення волі, за ст. 198 КК України - 2 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 КК України просить визначити покарання ОСОБА_8 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 3 років і 5 місяців позбавлення волі.

Також прокурор просить під час апеляційного розгляду дослідити матеріали, які характеризують обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Зазначає, що при призначенні покарання суди повинні суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад його призначення і покарання призначати: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вказує, що, ухвалюючи рішення про призначення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання з застосуванням ст. 75 КК України, суд першої інстанції прийшов до хибного переконання, що такий його розмір буде необхідним та цілком достатнім для виправлення винних і попередження вчинення ними нових злочинів та не врахував в достатній мірі зазначені вимоги закону.

Також вважає апелянт, що обставини, на які послався суд першої інстанції як на пом`якшуючі покарання та якими обґрунтував свій висновок про доцільність такого покарання, зокрема, відносно ОСОБА_7 - позитивна характеристика з місця проживання, молодий вік, відсутність претензій потерпілих, незадовільний стан здоров`я та відсутність судимості; відносно ОСОБА_8 - позитивна характеристика з місця проживання, молодий вік, щире каяття та наявність на утриманні 2 неповнолітніх дітей, є загальними, не носять виключний та особливий характер, та не дають підстав до призначення покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Відтак, вказує апелянт, суд при призначенні покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та їх підвищену суспільну небезпечність.

Також вказує, що засуджені вчинили умисні злочини, що відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, кваліфікуючими ознаками яких є їх вчинення групою осіб і повторність.

При призначенні покарання суд не врахував, що під час розгляду провадження судом ОСОБА_7 злісно ухилявся від явки до суду, в зв`язку з чим 18.05.2015 був оголошений в розшук та йому було змінено запобіжний захід з домашнього арешту на взяття під варту. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності (судимість погашена), проте вказана обставина свідчить про схильність останнього до вчинення протиправних дій.

При призначенні покарання ОСОБА_8 суд, визнавши обставиною, що пом`якшує покарання засудженого, щире каяття, залишив поза увагою, що це поняття характеризує суб`єктивне ставлення винного до вчинення злочину, яке полягає в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію. Однак, вказує прокурор, з матеріалів провадження встановлено, що обвинувачений не вчинював будь-яких істотних дій по відшкодуванню завданих збитків, тому його доводи про намір відшкодувати шкоду є голослівними. За таких умов відсутня пом`якшуюча вину обставина - щире каяття.

Також вважає апелянт, ступінь тяжкості вчинених злочинів, рівень суспільної небезпечності вчинених дій, свідчать про те, що покарання із застосуванням ст. 75 КК України є явно несправедливим та недостатнім для виправлення обвинувачених і запобіганню вчиненню ними нових злочинів.

В судовому засіданні прокурор підтримав подану ним апеляційну скаргу зі змінами з мотивів, які в ній наведені.

Обвинувачені, ознайомившись зі змінами до апеляції, заперечили проти апеляційної скарги прокурора, просили її відхилити. Вказали, що щиро розкаюються у вчиненому й вважають, що призначене їм судом покарання є достатньо суворим, а вирок суду є законним і справедливим.

За клопотанням прокурора та згодою інших учасників судового розгляду колегія суддів визнала доцільним дослідити дані, які характеризують особи обвинувачених.

Так, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кам`янка Черкаської області, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працює, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий. За місцем проживання характеризується позитивно.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Харків, мешканець АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з середньою освітою, одружений, не працює, на утриманні має 2 малолітніх дітей, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий. За місцем проживання характеризується позитивно. У лікарня нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

Також в ході судового розгляду в суді апеляційної інстанції було з`ясовано, що ОСОБА_7 суд першої інстанції без достатніх підстав застосував у якості обставини, що обтяжує покарання, рецидив злочину, адже колишня судимість ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України, коли він був засуджений 21 липня 2010 року Каменським районним судом Черкаської області до покарання у виді штрафу в сумі 850 грн., була погашена ще у 2011 році, адже він сплатив суму штрафу в день засудження (Т-2, а.с. 67, 70). Таким чином, за відсутності триваючої судимості за вчинення умисного злочину рецидив не може виникати в принципі.

Колегія суддів вбачає необхідним усунути вказаний недолік, виходячи з положень ч. 2 ст. 404 КПК України, без задоволення апеляційної скарги прокурора, оскільки з цього питання в скарзі немає жодних вимог.

Заслухавши доповідача, прокурора, обвинувачених, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши дані, які характеризують особи обвинувачених, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, однак вирок має бути змінений з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: 1) пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; 2) зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; 3) зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; 4) в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано встановив обставини вчинених обвинуваченими діянь, обґрунтовано встановив їх винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів та вірно кваліфікував їх дії, а також призначив їм необхідне і достатнє для їх виправлення покарання.

Колегія суддів також вбачає обґрунтованим застосування відносно обвинувачених положень ст. ст. 75 та 76 КК України щодо їх звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладення на них певних зобов`язань під час іспитового строку й не вбачає достатніх підстав для призначення обвинуваченим покарання, пов`язаного з реальним позбавленням волі та їх ізоляцією від суспільства.

На думку колегії суддів, при призначенні покарання суд першої інстанції належно врахував характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи обвинувачених, наявність обставин, які пом`якшують покарання.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що виправлення обвинувачених можливе без реального відбування призначеного їм покарання, й застосування судом положень ст. 75 КК України у даному випадку є виправданим.

Оцінюючи окремі доводи апеляції прокурора, колегія суддів не знаходить достатніх підстав для їх задоволення.

Колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції цілком обґрунтовано врахував у якості обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , щире каяття, його молодий вік, позитивну характеристику з місця проживання, стан здоров`я, а стосовно ОСОБА_8 також позитивну характеристику з місця проживання, щире каяття, наявність на утримання двох неповнолітніх дітей. Це відповідає положенням ст. 66 КК України.

Колегія суддів відзначає, що застосування до особи положень ст. 75 КК України у разі вчинення нею тяжких чи середньої тяжкості злочинів є можливим за умови призначення особі покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, що відповідає змісту ухваленого вироку. Таким чином, суд першої інстанції мав законні підстави застосувати положення ст. ст. 75, 76 КК України щодо обох обвинувачених.

Процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 в ході судового розгляду кримінального провадження судом першої інстанції, зокрема його ухилення від явки до суду з подальшим оголошенням у розшук та зміною запобіжного заходу, не може бути підставою, яка впливає на вид чи розмір належного до призначення покарання або на доцільність вирішення питання про можливість звільнення особи від відбування покарання з випробування.

Вказані кримінально-правові інститути мають окремі встановлені законом підстави для їх застосування. Тоді як процесуальна поведінка особи в ході судового розгляду може бути однією з підстав для вирішення питання про запобіжний захід для обвинуваченого на період до набрання вироком суду законної сили. Вказане питання суд вирішив шляхом зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 за вироком на домашній арешт, й в цій частині апеляційних вимог прокурора немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 408 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Кам`янського району ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 03 листопада 2015 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку вказівку на рецидив злочину, як на обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_7 .

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :