Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4402/15-к
Провадження №: 1-кп/332/381/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2015 р.м. м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1 ;

при секретарі: ОСОБА_2 ;

за участю прокурора: ОСОБА_3 ;

захисника: ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воздвижівка Гуляйпільського р-ну Запорізької обл., українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2008 р.н., не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України,

ВСТАНОВИВ:
6 вересня 2015 року приблизно о 2 годині, ОСОБА_6 , діючи навмисно з метою незаконного зайняття рибним добувним промислом, знаходячись на березі острова Леніна р. Дніпро на території Заводського району м. Запоріжжя, де на той час відпочивав з родиною, на човні «Южанка» вийшов до акваторії ріки Дніпро в напрямку човнового причалу № 3, розташованого по вул. Софії Перовської в м. Запоріжжі, де приблизно на відстані 50 70 метрів від берегової лінії, не маючи відповідного дозволу, встановив риболовну сітку, після чого повернувся на беріг.
Того ж дня, приблизно о 7 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 , в продовження свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне зайняття рибним добувним промислом, на човні «Южанка» вийшов до акваторії ріки Дніпро в напрямку човнового причалу № 3, розташованого по вул. Софії Перовської в м. Запоріжжі, де, в порушення ст.63 Закону України «Про тваринний світ» та п.п.3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.2.1999 року, якими передбачено настання відповідальності за порушення правил використання об`єктів тваринного світу, незаконне вилучення об`єктів тваринного світу з природного середовища, а саме заборонено лов водних живих ресурсів: із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також - способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм; у каналах теплоенергоцентралей, підвідних та скидних каналах електростанцій; у підвідних і магістральних каналах, відводах рибогосподарських та меліоративних систем, в шлюзових каналах тощо; у новостворених водосховищах (до особливого розпорядження); з незареєстрованих плавзасобів або таких, що не мають на корпусі чіткого реєстраційного номера (за винятком веслових човнів); з човнів або інших плавзасобів на промислових ділянках, закріплених за користувачами водних живих ресурсів, а також на відстані від берега більш як 3 км в Чорному морі і 1,5 км - в Азовському морі; у верхніх б`єфах гребель на відстані ближче ніж за 500 метрів, а в нижніх - на відстані в межах, встановлених п. 4.13 цих Правил рибальства; поблизу мостів, які охороняються, в межах режимних зон охорони; у радіусі 500 метрів навколо риборозплідних господарств; у водоймах риборозплідних і товарних рибних господарств; на водоймах, що розташовані в зоні евакуації (відчуження) на територіях, радіоактивно забруднених унаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС; на зимувальних ямах; з криги на ділянках водойм, закріплених за рибодобувними організаціями - на відстані більш як за 500 метрів від берега; на водоймах, що не визначені органами рибоохорони як такі, на яких дозволене любительське рибальство; у темний час доби (пізніше години від заходу сонця та раніше години до його сходу) з човнів та інших плавучих засобів у Чорному та Азовському морях; без наявності відповідних документів, що дають право на здійснення лову в окремих водоймах, раніше встановленою ним риболовною сіткою, що відноситься до заборонених знарядь лову, умисно, незаконно виловив і привласнив собі рибу цінних видів у кількості: 8 одиниць риби «плітки», вартістю 85 грн. кожна, на суму 680 грн.; 4 одиниці риби «судак», вартістю 510 грн. кожна, на суму 2040 грн.; 4 одиниці риби «окунь», вартістю 17 грн. кожна, на суму 68 грн.; 2 одиниці риби «лящ», вартістю 170 грн. кожна, на суму 340 грн.; 1 одиницю риби «сазан», вартістю 306 грн.; 100 одиниць риби «карась», вартістю 100 грн. кожна, на суму 1700 грн., виходячи з Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди,заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1209 від 21.11.2011, а всього на загальну суму 5134 грн., тим самим заподіявши державі істотну шкоду на вказану суму.
Прокурором в інтересах держави в особі Управління охорони, використання та відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Запорізькій області і Запорізької міської ради заявлений цивільний позов в розмірі 5134 грн.
Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.1 ст.249 КК України як незаконне заняття рибним добувним промислом, яке заподіяло істотну шкоду.
Під час досудового розслідування 30.9.2015 року між прокурором, якому в порядку ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 і обвинуваченим в порядку, передбаченому ст.ст.468,469,472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості.
Згідно угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних, для даного кримінального провадження, обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.249 КК України.
Обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди обвинуваченому буде призначене покарання за ч.1 ст.249 КК України у вигляді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1700 (одна тисяча сімсот) грн. з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.ст.468,469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений в судовому засіданні також просив угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України в обсязі підозри, давши згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідні до угоди зобов`язання.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
Цивільний позов підлягає задоволенню у повному обсязі за принципами ст.174 ЦПК України у зв`язку з визнанням позовних вимог обвинуваченим.
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.314,369,373,374,376,474,475 КПК України,
ЗАСУДИВ:
Затвердити по кримінальному провадженню угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим.
ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, призначивши покарання у вигляді штрафу в розмірі СТА неоподаткованих мінімумів доходів громадян 1700 (одна тисяча сімсот) грн. з конфіскацією знарядь і засобів промислу та всього добутого.
Речові докази, передані на відповідальне зберігання інспектору «Запоріжрибоохорона»: сітку довжиною 50 м, висотою 1,7 м, розмір вічка 40х40 мм, 8 одиниць риби «плітки», 4 одиниць риби «судак», 4 одиниць риби «окунь», 2 одиниць риби «лящ», 1 одиниці риби «сазан», 100 одиниць риби «карась», конфіскувати, моточовен «Южанка» без номерів, мотодвигун «Віхорь 25», паливний бак та два дюралевих весла повернути власникові.
Стягнути з ОСОБА_6 в рахунок відшкодування завданої шкоди на користь держави в особі управління Держказначейства України у Заводському районі міста Запоріжжя 5134 грн.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суду міста Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1